Дата документу Справа № 310/4400/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-сс/778/832/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний номер 310/4400/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, дистанційно, в режимі відеоконференції, матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 липня 2017 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гуляйполе Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, невійськовозобов`язаного, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, зі слів працює в ПП «Востокпрофіль» кровельником, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1)08.02.2010 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області за ст.ст.185 ч.1, 75, 76 КК України до 1 року позбавлення волі з випробувальним строком 1 рік. Знятий з обліку 28.02.2011 року за постановою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 17.02.2011 року;

2)22.10.2012 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70, ст.75, ст.76 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, звільнений від відбуття покарання з випробуванням строком 1 рік;

3)01.06.2013 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць;

4)05.12.2013 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч. 1, 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяці. Звільнений 21.10.2016 року по відбуттю строку покарання;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

відмовлено в задоволені клопотання слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0002706, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.07.2017 року, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

На підозрюваного ОСОБА_7 покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України строком на 60 днів, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися з міста Бердянськ Запорізької області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Контроль за виконанням ухвали покладено на слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 .

Встановлено строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу до 17 вересня 2017 року включно.

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою посилаючись на те, що ризики, передбачені ч.1 п.1, 3, 5 статті 177 КПК України, мають місце оскільки ОСОБА_7 , будучи неодноразово судимим, раніше відбувавши покарання у місцях позбавлення волі, усвідомлюючи, що вчинив злочин, віднесений законодавцем до категорії тяжких, за скоєння якого, у разі доведеності вини, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до шести років, не маючи постійного місця проживання у м. Бердянську (з моменту скоєння злочину двічі його змінив), будучи мешканцем Гуляйпільського району, з метою уникнення від покарання за його вчинення, знаходячись на свободі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Крім того, останній будучи обізнаним про місце проживання потерпілої та більшості свідків, спілкується з ними чим може вплинути на останніх до зміни свідчень, що негативно вплине на швидке, повне та неупереджене проведення досудового слідства та на встановлення обставин. Не маючи постійних заробітків та будучи неодноразово судимим за скоєння корисних злочинів ОСОБА_7 може продовжити злочинну діяльність.

У зв`язку з викладеним, прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 липня 2017 року, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, не визначаючи розмір застави.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного, захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступних підстав.

Згідно зі змістом судового рішення, слідчий СВ Бердянського ВП ГУНП України у Запорізькій області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

В клопотанні органу досудового розслідування зазначено, що 12.07.2017 близько 01 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_3 , в якому мешкає неповнолітня ОСОБА_11 , помітив в її руці мобільний телефон марки «Samsung GT-S 5830», та реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння указаним телефоном, підійшов до ОСОБА_11 та зробив спробу його вихопити, але ОСОБА_11 вибігла до іншої кімнати будинку.

Наздогнавши потерпілу, ОСОБА_7 , продовжуючи злочинні дії, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, штовхнув її рукою, внаслідок чого остання впала на ліжко, а ОСОБА_7 , діючи в умовах очевидності для потерпілої та неповнолітнього ОСОБА_12 , шляхом ривку, відкрито повторно заволодів належним потерпілій мобільним телефоном фірми «Samsung GT-S 5830» вартістю 500 гривень, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператору «Djuice» вартістю 45 гривень, з картою пам`яті «Micro SD Kingston 8 Gb» вартістю 150 грн., а всього на суму 695 грн.

Після цього, ОСОБА_7 , утримуючи при собі викрадене майно, незважаючи на неодноразові вимоги потерпілої ОСОБА_11 про повернення належного їй майна, пішов з місця скоєння злочину, розпорядившись вищевказаним майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 695 гривень.

17.07.2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

З посиланням на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків або інших учасників кримінального провадження та вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий просив застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання слідчого та застосував щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, посилаючись на те, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та зможе запобігти ризикам, встановленим в судовому засіданні, що передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, якими є докази, наведені у клопотанні слідчого з доданими до нього матеріалами. Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів слідчий суддя правильно визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувальних заходів. Отже, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри, чогось очевидно недопустимого чи безпідставного не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

В той же час, перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про відсутність достатніх даних існування таких ризиків є суперечливим з огляду на те, що, відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України, у випадку, якщо прокурор доведе обґрунтованість повідомленої особі підозри і не доведе інших обставин, передбачених п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, то в такому разі слідчий суддя має право лише зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, не обираючи підозрюваному будь-якого запобіжного заходу. Оскільки слідчий суддя застосував щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, то тим самим він фактично визнав доведеним наявність ризиків (ризику), які передбачені в ч. 1 ст. 177 КПК України.

Виходячи з того, що захисник та підозрюваний ОСОБА_7 погодилися із застосованим щодо останнього запобіжним заходом у вигляді особистого зобов`язання, не оскарживши ухвалу слідчого судді у встановленому порядку, то у колегії суддів відсутні підстави для скасування рішення слідчого судді на користь сторони захисту з огляду на те, що вказане рішення перевіряється за апеляційною скаргою сторони обвинувачення.

Таким чином, як вважає колегія суддів, саме обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри та наявність ризиків, зазначених у клопотанні слідчого, дають підстави вважати, що слідчим суддею правильно було застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки, як встановила колегія суддів, прокурором не було доведено обставин, які свідчать про недостатність застосування відносно останнього більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

В сукупності із обставинами кримінального провадження та ризиками, приведеними у клопотанні слідчого, для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_7 , та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Таким чином, доводи прокурора стосовно незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ухвали, як і доводи цього ж апелянта про невірну оцінку слідчим суддею міцності соціальних зв`язків підозрюваного є непереконливими.

З огляду на приведені обставини колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 липня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 17 вересня 2017 року, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4