АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Державної фіскальної служби України ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 квітня 2017 року,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:
Справа № 11-сс/796/2280/2017
Категорія: ст. 199 КПК України.
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_7
Суддя-доповідач у апеляційній інстанції ОСОБА_1
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Державної фіскальної служби України ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи оскаржувану ухвалу незаконною та такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах шостого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України ОСОБА_6 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого не звернув належної уваги, що вилучене під час обшуку майно, на яке просив накласти арешт слідчий, може свідчити про причетність до створення або придбання суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона ТОВ «Брідж Буд» та ухилення від сплати податків службовими особами підприємств-контрагентів, а також того, що вказане майно необхідне для подальшого документування кримінальних правопорушень шляхом використання під час проведення інших слідчих дій та судових експертиз.
Представник ТОВ «Брідж Буд» в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату і час розгляду апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Органами досудового розслідування зазначено, що невстановлені особи без наміру здійснювати фінансово-господарську діяльність створили: ТОВ «Юбікон», ТОВ «НТС-Р КО ЛТД», ТОВ «І.К.С. КО ЛТД», ТОВ «Боскотрейд груп», ТОВ «Квадрострейд-1», ТОВ «СП Ларинов», ТОВ «Амарапт КС», ТОВ «Марк-1», ТОВ «ТехМет», ТОВ «Тріада Груп», ТОВ «Атіква», ТОВ «Спрінкт», ТОВ «Константа Трейд ЛТД», ТОВ «Торговий Дім Квадро», ТОВ «Ліра Ковчег», ТОВ «Гвардіан», ТОВ «Оушен-Шорес», ТОВ «Кронос- Лімітед», ТОВ «ДанКомпані» та ряд інших підприємств за для надання податкової вигоди реальному сектору економіки, використовуючи при цьому «транзитні» підприємства: ТОВ «Скрап-Інвест» та ТОВ «ТехМет».
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05.04.2017 року у задоволенні клопотання слідчого було відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах шостого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України ОСОБА_6 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчий не довів наявність передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України обставин з метою яких допускається арешт майна
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається лише з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що обґрунтовуючи клопотання, слідчий не надав достатніх і належних доказів в розумінні вимог ст. 132 КПК України, які б підтверджували обставини, що є підставою для накладення арешту на майно.
До клопотання надано витяг з ЄРДР, рапорти оперативного працівника, протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 23.02.2017 р. копія паспорта та коду ОСОБА_8 , копію митної декларації, копію витягу з ЄДР, копію ухвали Печерського районного суду м. Києва від 02.03.2017 р. про надання дозволу на проведення обшуку, протокол обшуку від 06.03.2017 року, акт встановлення фактичної ваги від 06.03.2017 р., розписку та акт приймання передачі майна на відповідальне зберігання від 06.03.2017 р.
Разом з тим, клопотання слідчого не містить доводів щодо наявності передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України обставин з метою яких допускається арешт майна. Крім того, в ньому взагалі не зазначені правові підстави та мета арешту.
З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч твердженням прокурора, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 173 КПК України, для відмови у задоволенні клопотання про накладення арешту на вказане майно, оскільки, як встановила колегія суддів, особа яка подала вищевказане клопотання, не довела необхідність такого арешту та не зазначила його мету і правову підставу для цього.
Викладені в апеляційній скарзі доводи не знайшло свого підтвердження з огляду на наявні в матеріалах клопотання докази.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, відмовив у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах шостого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України ОСОБА_6 про накладення арешту на вищевказане майно.
Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, відмовляючи в задоволені вищевказаного клопотання діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, а тому доводи прокурора стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги, колегією суддів не виявлено.
Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Державної фіскальної служби України ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 квітня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах шостого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України ОСОБА_6 , погодженого з прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Державної фіскальної служби України ОСОБА_5 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: 997900 кг. заявленої у попередній митній декларації ТОВ «Брідж Буд» () макухи соняшнику, сухої, яка вилучена у період з 03 по 06 березня 2017 року у ході проведення обшуку на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 02.03.2017 року у справі № 757/12339/17-к, за адресою: Миколаївська область, Вітовський район, с. Галицинове, вул. Набережна, 64, під час проведення слідчої дії запакована у 116 м`яких контейнерів типу МК 10-14 та передана на відповідальне зберігання ТОВ «Європромсклад» (), залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Державної фіскальної служби України ОСОБА_5 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ _________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3