Дата документу 05.04.2017 Справа № 554/2405/17
№ 1-кс/554/2411/17
№ 554/2405/17

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.04.2017 м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділення поліції

№ 2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000362 від 24.03.2017 року з правовою кваліфікацією за ст. 290 КК України про арешт майна,-

у с т а н о в и в:

27.03.2017 року до суду надійшло зазначене вище клопотання, яке погоджене з прокурором ОСОБА_4 .
Ініціатор клопотання просить слідчого суддю накласти арешт на вилучений в ході проведеного огляду автомобіль марки «HAZ» 3021 типу фургон малотонажний, бежевого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстровано за ОСОБА_5 , свідоцтво про реєстрацію № НОМЕР_2 , два ключі від автомобіля, які зберігаються у ВП № 2 Полтавського ВП ГУНП у Полтавській області.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримав клопотання, просив його задовольнити з підстав викладених у ньому.

Власник майна ОСОБА_5 у судове засідання не звився.

Володілець майна ОСОБА_6 та його представник адвокат ОСОБА_7 заперечили проти задоволення клопотання, оскільки володілець майна зможе забезпечити належне його збереження до вирішення даної справи.

Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку:

в даний час Полтавським ВП СУ ГУ НП в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000362 від 24.03.2017 року з правовою кваліфікацією за ст. 290 КК України.

Із клопотання слідує, що в ході несення служби 23.03.2017 року приблизно о 14 годині 30 хвилин по вул. Великотирнівській поблизу будинку № 15 за порушення ПДР України було зупинено автомобіль «HAZ» 3021 типу фургон малотоннажний, бежевого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_8 та під час перевірки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу виявлено, що номерні значення вузлів та агрегатів автомобіля не відповідають номерним значенням, які вказані у даному свідоцтві.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з положеннями Конституції України та Закону України «Про міжнародні договори і угоди» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950р.) (далі Конвенція) учасником яких є Україна. Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини найчастіше втручання у право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Втручання має бути законним, тобто здійснене на підставі закону. При цьому під «законом» Конвенція розуміє нормативний акт, що має бути «доступним» (accessible) та «передбачуваним» (foreseeable). Також закон має відповідати всім вимогам нормативного акта. «Доступність закону» означає наявність доступу та знань щодо цього закону в суспільстві та в окремих осіб. «Передбачуваність» означає можливість передбачити певні дії або наслідки, що можуть виникнути в зв`язку із застосуванням закону.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський проти Польщі» від 22.06.2004).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ст. 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Зазначені міжнародні гарантії прав людини на недоторканість житла, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя, недоторканість прав власності нормативно визначені в Конституції України та є, відповідно до положень ст.2 КПК України загальними засадами кримінального провадження.

Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що автомобіль марки «HAZ» 3021 типу фургон малотонажний, бежевого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстровано за ОСОБА_5 , свідоцтво про реєстрацію № НОМЕР_2 , два ключі від автомобіля можуть мати суттєве значення для справи, оскільки зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, а тому з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження та встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, необхідно накласти на них арешт.

Однак, приймаючи до уваги обставини справи, вважаю за необхідне не накладати арешт на дане майно в частині позбавлення права користування ним, оскільки в разі підтвердження даних відносно невідповідності номерних значенням кузова даним, зазначеним у свідоцтві власник і володільці не зможуть користуватися ним.

Оскільки слідчий суддя прийшов до висновку не позбавляти права користування майном, то існує необхідність попередити володільця ОСОБА_6 про забезпечення його належного зберігання та на першу вимогу органу досудового розслідування надати його у розпорядженні експерта.

З урахуванням викладеного, вважаю, що клопотання підлягає до часткового задоволення.
Керуючись ст.170 КПК України,слідчий суддя,-
у х в а л и в:
клопотання слідчого відділення поліції № 2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000362 від 24.03.2017 року з правовою кваліфікацією за ст. 290 КК України про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на вилучений в ході проведеного огляду 23.03.2017 року автомобіль марки «HAZ» 3021 типу фургон малотонажний, бежевого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстровано за ОСОБА_5 ; свідоцтво про реєстрацію № НОМЕР_2 від 17.08.2011 року, два ключі від даного автомобіля із забороною відчудження, розпорядження, проведення будь яких ремонтних робіт.

Зобов`язати ОСОБА_6 забезпечити належне зберігання майна, на яке накладено арешт та на першу вимогу органу досудового розслідування надати його в розпорядження експерта.

В іншій частині клопотання відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого відділення поліції № 2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 .

Особа, яка не була присутня при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особою, яка не була присутня у судовому засіданні в цей же строк з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя: ОСОБА_1
Повен текст ухвали виготовлено та проголошено об 10 годині 00 хвилин 07 квітня 2017 року.