Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2017 рокум. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії:

головуючоїОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 січня 2017 року у кримінальному провадженні № 0004685 щодо ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 жовтня 2016 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Стрий Львівської області, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні двоє малолітніх дітей, працюючого, раніше судимого 04 серпня 2015 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 309 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 1360 гривень, який сплачено у повному обсязі,
засуджено за ч. 2 ст. 309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК.

Згідно з вироком ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за те, що він повторно зберігав без мети збуту за місцем свого проживання на АДРЕСА_1 особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, екстракт канабісу, масою 0,942 г, який у нього було виявлено та вилучено 17 листопада 2015 року в період часу з 14:00 год. по 14:35 год. в ході проведення огляду місця події.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 січня 2017 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого, просить ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Вважає, що положення ст. 75 КК до ОСОБА_5 застосовано неправильно, що призвело до м`якості призначеного йому покарання. В порушення вимог ст. 419 КПК апеляційний суд належним чином не перевірив відповідних доводів апеляційної скарги прокурора та безпідставно залишив без зміни вирок місцевого суду в частині призначеного ОСОБА_5 покарання, чим істотно порушив кримінальний процесуальний закон.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додану до неї копію судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Мотивуючи своє рішення про призначення ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 309 КК покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, суд врахував тяжкість вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, дані про особу винного, який злочин вчинив, маючи незняту і непогашену судимість за вчинення аналогічного злочину, при цьому характеризується позитивно, працює, має на утриманні двох малолітніх дітей.

У повній мірі врахувавши вказані обставини, а також пом`якшуючу покарання обставину щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК звільнив його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, поклавши обов`язки, передбачені ст. 76 КК.

Призначене ОСОБА_5 покарання із застосуванням положень статей 75, 76 КК відповідає вимогам ст. 65 КК, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Підстав вважати покарання ОСОБА_5 явно несправедливим через м`якість колегія суддів не убачає. Відсутні такі підстави і в касаційній скарзі прокурора.

Переглянувши справу в апеляційному порядку, апеляційний суд дав належну оцінку доводам апеляції прокурора, які є аналогічними доводам його касаційної скарги, та з зазначенням докладних мотивів прийнятого рішення залишив вирок суду першої інстанції без зміни.

Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки місцевого й апеляційного судів в частині призначення покарання засудженому, а також свідчили б про неможливість його виправлення без ізоляції від суспільства, прокурор у касаційній скарзі не навів.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги прокурора та доданої до неї копії судового рішення не убачається підстав для задоволення касаційної скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05 січня 2017 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3