Провадження №11-кп/792/400/17
Справа №674/236/17-к Головуючий в 1-ій інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.4 ст.296 КК України Доповідач ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою процесуального прокурора у кримінальному провадженні на вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 25 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:
Вироком Дунаєвецького районного суду від 25 квітня 2017 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Морозів Дунаєвецького району Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

та
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Морозів Дунаєвецького району Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, студента 3 курсу Подільського державного аграрно-технічного університету, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, і призначено їм покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 та ОСОБА_9 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід застосований обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у виді особистого зобов`язання скасовано.

Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в розмірі 1 320,60 грн.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, 11 лютого 2017 року близько 02 години на автодорозі Н03 «Житомир-Чернівці» ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «Mitsubishi Lancer» державний номер НОМЕР_1 , діючи спільно із ОСОБА_9 , який перебував на задньому пасажирському сидінні по праву сторону, знаходячись при цьому в стані алкогольного сп`янінні, рухаючись з населеного пункту с. Міцівці в напрямку м. Дунаївці, умисно, використовуючи малозначимий привід у вигляді перешкоджання руху автомобіля, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, із хуліганських мотивів, що виразились у зневазі до існуючих правил, норм поведінки в суспільстві, почали переслідувати автомобіль марки «Ford Galaxy» державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , у салоні якого перебували ОСОБА_12 та ОСОБА_12 . Під час переслідування автомобіля «Ford Galaxy», не припиняючи своїх хуліганських дій, ОСОБА_9 , опустивши заднє праве скло дверей автомобіля, направив в напрямку лівої задньої частини автомобіля «Ford Galaxy» пневматичний пістолет марки «Gletcher», який належить ОСОБА_8 , що є предметом спеціально пристосованим для нанесення тілесних ушкоджень, який зберігався у підлокітнику салону автомобіля «Mitsubishi Lancer» та здійснив постріли, внаслідок чого пошкодив скло задніх лівих дверей даного автомобіля та лакофарбне покриття кузова. В подальшому ОСОБА_8 , не припиняючи переслідування автомобілем «Mitsubishi Lancer», намагався, всупереч дій водія автомобіля «Ford Galaxy» ОСОБА_7 , зупинити його, під час чого ОСОБА_9 , опустивши заднє праве скло дверей автомобіля, повторно направив в напрямку задньої частини автомобіля «Ford Galaxy», пневматичний пістолет марки «Gletcher» та здійснив із нього постріли, внаслідок чого пошкодив заднє скло та лакофарбне покриття кузова автомобіля. Переслідування було припинене працівниками поліції.

Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_12 було спричинено матеріальних збитків на загальну суму 9358 гривень 39 копійок.

Не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинувачених, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.4 ст.296 КК України - 4 роки позбавлення волі та ОСОБА_9 призначити покарання за ч.4 ст.296 КК України - 4 роки позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.
Свої вимоги аргументує неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених через м`якість.
Вказує, що у суду першої інстанції не було підстав для застосування ст.75 КК України, так як не в повній мірі враховано те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинили злочин у стані алкогольного сп`яніння, із застосуванням пневматичного пістолету, ОСОБА_9 здійснював постріли не по колесах автомобіля, а в область скла лівих пасажирських дверей та багажника, де на задньому сидінні знаходився потерпілий ОСОБА_12 , їх хуліганські дії могли призвести до тяжких наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень пасажирам автомобіля «Ford Galaxy» під керуванням ОСОБА_7 .
Крім того, як зазначає апелянт, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , продовжуючи свої хуліганські дії, в`їхали на територію м. Дунаївці, де свідомо продовжували роз`їжджати в стані алкогольного сп`яніння автомобілем по вулицях міста, що могло також призвести до настання тяжких наслідків, і лише після втручання працівників поліції припинили свої хуліганські дії.
Інші учасники провадження рішення суду не оскаржували.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, щодо змісту оскарженого судового рішення, з коротким викладом апеляційних вимог сторони обвинувачення, пояснення прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги з посиланням на зазначені у ній доводи, думку обвинувачених та їх захисників про законність та обґрунтованість вироку суду та безпідставність доводів процесуального опонента, міркування потерпілого про необхідність залишення вироку місцевого суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження у тому числі шляхом проведення часткового повторного дослідження характеризуючих даних на осіб обвинувачених, обговоривши доводи апеляційної скарги, надавши обвинуваченим можливість виступу в судових дебатах та останньому слові, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково в силу наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених і викладених у вироку обставин та кваліфікація їх дій в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються, а тому в цій частині судове рішення колегією суддів не переглядається.

Перевіряючи доводи прокурора про відсутність підстав для звільнення обвинувачених від відбування призначеного покарання з випробуванням, колегія суддів враховує наступне.
Так, у відповідності з вимогами ст.65 КК України та роз`ясненнями, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості цього злочину, суд повинен виходити із усіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали, тощо (п.3).

Поряд із врахуванням тяжкості злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, засудженому має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Проте, зазначених вимог закону при призначенні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання, на думку колегії суддів, судом першої інстанції не дотримано.

Зокрема, призначаючи обвинуваченим вид та міру покарання, суд першої інстанції врахував, що останні вчинили умисний тяжкий злочин, дані про осіб обвинувачених, які раніше не судимі, являються особами молодого віку, позитивно характеризуються за місцем проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебувають, відсутність настання тяжких наслідків та претензій з боку потерпілих, наявність ряду пом`якшуючих покарання обставин, таких як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків потерпілим.
Дані обставини, як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, дали суду підстави для призначення обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі на строк, який є наближеним до мінімальної межі санкції статті кримінального закону, з послідуючим звільненням від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України.

Таким чином, вирішуючи питання про звільнення обвинувачених від відбування призначеного покарання з випробуванням, суд фактично послався на ті ж самі обставини, які були ним враховані при визначенні виду та міри покарання, що свідчить про невмотивованість прийнятого в цій частині судового рішення.

Крім того, згідно з вимогами ст.75 КК України для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, необхідно враховувати не тільки дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують покарання, а й ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи з особливостей та обставин його вчинення, чого також місцевим судом дотримано не було.

А саме, за встановлених місцевим судом фактичних обставин, коли ОСОБА_8 та ОСОБА_9 діючи спільно, з хуліганських мотивів, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись в автомобілі, грубо порушуючи громадський порядок, у темну пору доби, виражаючи явну неповагу до суспільства, встановлених правил та норм поведінки, використовуючи малозначимий привід у вигляді перешкоджання руху автомобіля, переслідували автомобіль потерпілого ОСОБА_7 і для його зупинки використовували пневматичний пістолет, стріляючи в скло лівих пасажирських дверей машини, де в той час знаходився потерпілий ОСОБА_12 . При цьому злочинні дії обвинувачених мали триваючий характер та були припинені внаслідок оперативного втручання працівників поліції, що, на думку колегії суддів, навіть з урахуванням наведених у вироку даних, які позитивно характеризують особи обвинувачених, та обставин, що пом`якшують покарання, підстав для висновку про можливість їх виправлення без відбування реального покарання не дають. Адже зазначені у вироку дані про осіб обвинувачених, у тому числі й щодо їх молодого віку, соціального статусу, не завадили їм вчинити тяжкий злочин за вказаних вище обставин.

При цьому судом не взято до уваги і те, що застосування пневматичного пістолету створювало реальну загрозу спричинення шкоди здоров`ю потерпілих, що в умовах нічного часу та при керуванні транспортним засобом могло призвести до настання тяжких незворотних наслідків.

В той же час, у відповідності до ст.3 Конституції України «Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю», а тому за правилами ст.8 КПК України кримінальне провадження повинно здійснюватися з додержанням принципу верховенства права, яке, на переконання судової колегії, було порушено.

З огляду на викладене, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в частині призначеного їм покарання, не можна визнати законним та обґрунтованим через неправильне застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст.75 КК України, а тому він підлягає скасуванню в цій частині з ухваленням нового вироку про призначення обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям.

Таким чином, колегія суддів визнає доведеним, що 11 лютого 2017 року близько 02 години на автодорозі Н03 «Житомир-Чернівці» ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «Mitsubishi Lancer» державний номер НОМЕР_1 , діючи спільно із ОСОБА_9 , який перебував на задньому пасажирському сидінні по праву сторону, знаходячись при цьому в стані алкогольного сп`янінні, рухаючись з населеного пункту с. Міцівці в напрямку м. Дунаївці, умисно, використовуючи малозначимий привід у вигляді перешкоджання руху автомобіля, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, із хуліганських мотивів, що виразились у зневазі до існуючих правил, норм поведінки в суспільстві, почали переслідувати автомобіль марки «Ford Galaxy» державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , у салоні якого перебували ОСОБА_12 та ОСОБА_12 . Під час переслідування автомобіля «Ford Galaxy», не припиняючи своїх хуліганських дій, ОСОБА_9 , опустивши заднє праве скло дверей автомобіля, направив в напрямку лівої задньої частини автомобіля «Ford Galaxy» пневматичний пістолет марки «Gletcher», який належить ОСОБА_8 , що є предметом спеціально пристосованим для нанесення тілесних ушкоджень, який зберігався у підлокітнику салону автомобіля «Mitsubishi Lancer» та здійснив постріли, внаслідок чого пошкодив скло задніх лівих дверей даного автомобіля та лакофарбне покриття кузова. В подальшому ОСОБА_8 , не припиняючи переслідування автомобілем «Mitsubishi Lancer», намагався всупереч дій водія автомобіля «Ford Galaxy» ОСОБА_7 , зупинити його, під час чого ОСОБА_9 , опустивши заднє праве скло дверей автомобіля, повторно направив в напрямку задньої частини автомобіля «Ford Galaxy», пневматичний пістолет марки «Gletcher» та здійснив із нього постріли, внаслідок чого пошкодив заднє скло та лакофарбне покриття кузова автомобіля. Переслідування було припинене працівниками поліції.

Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_12 спричинено матеріальні збитки на загальну суму 9358 гривень 39 копійок.

Дії обвинувачених кваліфіковано за ч.4 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Під час апеляційного розгляду досліджено матеріали кримінального провадження, які характеризують осіб обвинувачених.
При призначенні обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, що, відповідно до положень ст.12 КК України, є тяжким злочином, індивідуальний ступінь кримінального правопорушення, спосіб посягання, форму та ступінь вини, осіб винних, які раніше не притягувалися до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризуються позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебувають.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , колегія суддів визнає їх щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків потерпілим.
Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, колегія суддів враховує молодий вік обвинувачених та думку потерпілих, які просили їх суворо не карати.

З урахуванням обставин, які пом`якшують покарання обвинувачених, а саме щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, добровільного відшкодування завданих збитків, а також позиції потерпілих, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, та, беручи до уваги особи винних, їх позитивні характеризуючі дані, колегія суддів приходить до висновку про можливість призначення їм покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.296 КК України.

На переконання колегії суддів, саме таке покарання, відповідатиме вимогам ст.65 КК України, та буде необхідним, справедливим, та достатнім, і сприятиме виправленню обвинувачених та попередженню вчинення ними нових кримінальних правопорушень.
Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про скасування вироку суду в тому числі і у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених через м`якість, то вони, на переконання колегії суддів, є безпідставними, оскільки згідно ч.1 ст.414 КПК України, таким є покарання, яке хоча і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому та чи повинен він її відбувати.

Автором апеляційної скарги, вказуючи на таку самостійну підставу для скасування вироку, як невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених внаслідок м`якості, не взято до уваги ту обставину, що оскаржуваним вироком обвинуваченим призначено покарання у тому ж виді і розмірі про яке він просить у своїй апеляційній скарзі, однак, на підставі положень ст.75 КК України, звільнено від його відбуття з випробуванням.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є суперечливими.

Обґрунтованих та достатніх підстав для призначення обвинуваченим покарання в межах санкції статті інкримінованого їм злочину, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням наведеного, на підставі вимог п.4 ч.1 ст.409, п.2 ст.413, п.4 ч.1 ст.420 КПК України, вирок в частині призначеного обвинуваченим покарання та звільнення від його відбування з випробуванням слід скасувати з ухваленням нового вироку, яким призначити обвинуваченим покарання на підставі ч.1 ст.69 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 413, 418, 419, 420 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким:

ОСОБА_8 призначити покарання за ч.4 ст.296 КК України із застосуванням положень ч.1 ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

ОСОБА_9 призначити покарання за ч.4 ст.296 КК України із застосуванням положень ч.1 ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили негайно після його проголошення та може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення апеляційним судом.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .