Справа № 445/2192/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 грудня 2016 року Золочівський районний суд Львівської області
в складі судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Шендерівка, Чернівецького району, Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, майстера ремонтної майстерні бронетанкового озброєння і техніки ремонтного взводу бронетанкової техніки ремонтної роти бронетанкової техніки ремонтно-відновлювального батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), солдата, раніше не судимого,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України ,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини пп НОМЕР_1 , всупереч вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи зі злочинним наміром - тимчасово ухилитися від проходження військової служби, умисно, о 7 год. 20 хв. 15 червня 2015 року в умовах особливого періоду самовільно залишив, розташування складу сил та засобів антитерористичної операції сектору «А» (м. Сватове, Луганської області) до 20 год. 00 хв. 19 червня 2015 року проводивши час на власний розсуд, не вживаючи мір для повернення до військової частини за наявності можливості для цього і не заявляючи про своє місцезнаходження до правоохоронних органів чи органів державного управління, вчинив самовільне залишення місця служби (розташування склад) сил та засобів антитерористичної операції сектору «А» у м. Сватове, Луганської області), вчинене в умовах особливого періоду, вчинене особою зазначеною в частині другій статті 407 КК України - військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 407 КК України
Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 , всупереч вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи зі злочинним наміром - тимчасово ухилитися від проходження військової служби, умисно, в умовах особливого періоду, за відсутності поважних причин та дозволу відповідного командування о 8 годині 15 хвилин 25 вересня 2015 року
нез`явився до військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) із відпустки, та до 17 години 00 хвилин 7 жовтня 2015 року, проводив час на власний розсуд, не вживаючи мір задля повернення до військової частини за наявності можливості для цього і не заявляючи про своє місцезнаходження до правоохоронних органів чи органів державного управління, чим вчинив нез`явлення в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України - військовослужбовцем (крім строкової служби), зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.
Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_4 , повторно, будучи військовослужбовцем військової частини пп НОМЕР_1 , всупереч вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи зі злочинним наміром - тимчасово ухилитися від проходження військової служби, умисно, о 21 годині 00 хвилин 3 листопада 2015 року в умовах особливого періоду повторно самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та до 12 години 00 хвилин 25 листопада 2015 року проводив час на власний розсуд, не вживаючи мір для повернення до військової частини за наявності можливості для цього і не заявляючи про своє місцезнаходження до правоохоронних органів чи органів державного управління, чим вчинив самовільне залишення розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), вчинене в умовах особливого періоду, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України - військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.
Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової частини пп НОМЕР_1 , всупереч вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи зі злочинним наміром - тимчасово ухилитися від проходження військової служби, умисно, о 21 годині 00 хвилин 22 лютого 2016 року в умовах особливого періоду повторно самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та службові обов`язки по 14 годину 50 хвилин 15 листопада 2016 року (моменту затримання) не виконував, проводив час на власний розсуд за адресою АДРЕСА_1 , не вживаючи мір для повернення до військової частини і не заявляючи про своє місцезнаходження до правоохоронних органів чи органів державного управління, чим вчинив самовільне залишення розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), вчинене в умовах особливого періоду, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України - військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 винність свою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 407 ч.4 КК України визнав в повному обсязі, щиро розкаявся.
На підставі ч. 3 ст.349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого. Крім повного визнання обвинуваченого своєї винуватості, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження .
06 березня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кримінального Кодексу України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини" від 12.02.2015 № 194-УІІІ, яким зокрема ст. 407 КК України викладено в новій редакції та доповнено ч. 4,
відповідно до якої посилено кримінальну відповідальність військовослужбовців за самовільне залишення військової частини або місця служби, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Дії обвинуваченого, що виразились в самовільному залишенні військовослужбовцем військової частини, а також не з"явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, органом досудового слідства вірно кваліфіковані за ч.4 ст. 407 КК України.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд бере до уваги обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідки, які не є тяжкими, особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно харахтеризується по місцю проживання, пом`якшуючою обставиною є щире каяття , обставин, які обтяжують покарання немає, на диспансерному обліку у лікаря -нарколога не перебуває, на диспансерному обліку у лікаря -психіатра не перебуває та вважає за можливе обрати йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку.
Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 5 місяців.
Згідно п.п.2-4 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1