У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на рішення/бездіяльність прокурора Одеської області ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати бездіяльність прокурора Одеської області ОСОБА_4 , що проявляється у неврученні пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого в порядку ч. 2 ст. 55 КПК України протиправною та зобов`язати прокурора Одеської області ОСОБА_4 вручити ОСОБА_3 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого в порядку ч. 2 ст. 55 КПК України.

Заявник в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, у якій вказав, що скаргу підтримує та просить її розглянути без його участі.

З матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_5 звернувся до Прокуратури Одеської області із заявою про вчинення неправомірних дій, що містять ознаки кримінального правопорушення (злочину) співробітниками Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області та Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області від 13.04.2017 року.

20.04.2017 року на його адресу з Прокуратури Одеської області надійшов лист від 18.04.2017 року №15-3536-17 за підписом заступника прокурора області ОСОБА_6 . З вказаного листа вбачається, що факти викладені у Заяві не можуть вважатися такими, що підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а відтак Заява про злочин буде розглядатись відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян».

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 11.05.2017 року було зобов`язано прокуратуру Одеської області внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 від 13.04.2017 року.

На виконання вимог ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 11.05.2017 року до ЄРДР було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за №000614, що містить ознаки злочину передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

01.06.2017 року ОСОБА_5 звернувся до Прокуратури Одеської області, а саме старшого радника юстиції з заявою про визнання потерпілим у кримінальному провадженні та вручення пам`ятки про права та обов`язки потерпілого, що внесено до ЄРДР за №000614 та містить ознаки злочину передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

На момент звернення з цією скаргою до Приморського районного суду м. Одеси йому не було вручено пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого, а також не було винесено та/або повідомлено про винесення вмотивованої постанови про відмову у визнанні потерпілим.

Відповідно до ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, відповідно до ст. 55 КПК України, вбачається, що обов`язок органів, які здійснюють кримінальне провадження, виносити постанову є лише у випадку відмови особі про визнання її потерпілою, а при задоволенні такої заяви не є обов`язковим.

Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч. 1 цієї статті, слідчий виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. Факту винесення постанови про відмову у визнанні ОСОБА_7 потерпілим у кримінальному провадженні №000614 на момент подання скарги не встановлено.

Таким чином, неповідомлення заявника щодо невизнання потерпілим дає підстави вважати, що органи досудового слідства його заяву про визнання потерпілим прийняли та задовольнили, визнавши потерпілим у кримінальному провадженні №000614.

Заявник вважає, що йому завдано шкоди, тому має право знати про свої права та обов`язки в рамках цього кримінального провадження, а бездіяльність особи, що здійснює досудове розслідування, яка виражається у неврученні ОСОБА_8 пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого в порядку ч. 2 ст. 55 КПК України - є неправомірною бездіяльністю та порушує законні права та інтереси особи, яка подала скаргу.

Така бездіяльність співробітника прокуратури Одеської області грубо порушує законні права та інтереси потерпілого, на що звернув увагу у своєму рішенні Європейський суд з прав людини (Steel and Others v. the United Kingdom. Application no. 24838/94, 23.09.1998, 54), в якому зазначив, що «... усе право писане чи неписане - має бути достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, у разі потреби з належною консультацією, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити така дія».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Згідно вимог ч. 2 ст. 220 КПК України, про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання; про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

З контексту зазначеного, імператив вказаної норми полягає у винесенні вмотивованої постанови, в якій має бути вирішено питання про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання.

Отже, за відсутності постанови про відмову у визнанні потерпілим, відповідно до ст. 220 КПК України може вносити клопотання про вчинення процесуальних дій, які мають бути розглянуті, зокрема і щодо такої процесуальної дії, як вручення повідомлення про процесуальні права та обов`язки, що було зроблено ОСОБА_9 .

Потерпілий може звертатись з клопотаннями, пов`язаними з його статусом, до слідчого та прокурора, бездіяльність щодо реагування на які є предметом оскарження відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України (п. 8 Узагальнення практики розгляду скарг на дії та бездіяльність слідчих суддів від 12 січня 2017 року).

Пунктом 12 інформаційного листа ВССУ від 09.11.2012 № 1640/0/4-12 «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» передбачено, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора постановляється ухвала. У КПК України визначено вичерпний перелік рішень, які може бути прийнято за результатами розгляду скарги: 1) про скасування рішення слідчого чи прокурора у випадку визнання його незаконним; 2) про зобов`язання припинити дію у випадку визнання її незаконною; 3) про зобов`язання вчинити певну дію у випадку визнання бездіяльності незаконною.

Також, затягування розгляду заяви про визнання потерпілим та вручення пам`ятки про права та обов`язки потерпілого є незабезпеченням розумних строків, що є суттєвим порушенням «правової визначеності» як складової принципу верховенства права, адже Європейський суд з прав людини зазначив (Sunday Times v. the United Kingdom, Application no. 6538/74, 49, 26.04.1979), що « ...громадяни повинні мати відповідну обставинам можливість орієнтуватися в тому, які правові норми застосовуються до конкретного випадку... норма не може вважатися «законом», поки вона не буде сформульована з достатнім ступенем точності, що дозволяє громадянинові погоджувати з нею свою поведінку...». Таким чином, Європейським судом з прав людини у власних рішеннях сформульовано головні вимоги до внутрішніх (національних) законів та підзаконних актів, що стосуються основоположних прав і свобод людини. При їх застосуванні Національні суди мають виходити з мети самого закону та мети і цілей закріплених Конвенцією захисту прав людини. На підтвердження цього висновку слід навести ще одне рішення Європейського суду з прав людини (Malone v. the United Kingdom, Application no. 8691/79, 02.08.1984, 67), в якому ЄСПЛ зазначив, що «... у національній правовій системі повинен бути захід законного захисту в місцевому законі проти довільних втручань із застосуванням суспільних повноваженнях з права, ... особливо, в тих випадках, де дії влади розвиваються в таємниці від громадянина ...».

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Прокурор в судове засідання не з`явився.

Розглянувши скаргу, приходжу до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відноситься змагальність сторін.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до вимог ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди; права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Керуючись ст.ст. 55, 303-307, 318-380 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на рішення/бездіяльність прокурора Одеської області ОСОБА_4 задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважених осіб прокуратури Одеської області залучити ОСОБА_3 до кримінального провадження № 000614 в якості потерпілого, надати пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

13.06.2017