Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5062/17
У Х В А Л А

Іменем України
13 липня 2017 року м. Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси скаргу ОСОБА_4 на постанову про відмову у задоволенні клопотання від 13.06.2017 винесену у кримінальному провадженні № 0002716 від 25.03.2016 за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 384 КПК України,-

Встановив:

До слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси звернувся ОСОБА_5 зі скаргою по постанову про відмову у задоволенні клопотання. Скаргу мотивував тим, що орган досудового розслідування у справі № 10002716 не провів слідчий експеримент в режимі реального часу за показами ОСОБА_6 та його свідків, на відновленій огорожі з статистом віку ОСОБА_4 . Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.03.2015 постанова слідчого, якою було відмовлено у задоволенні клопотання, скасована та зобов`язано слідчого виконати слідчі дії указані у клопотанні від 17.03.2015. Експеримент, який був проведений не у відповідності до винесеної ухвали. То і висновок експерта ОСОБА_7 № 191, який базувався на експерименті також є хибним.

В судовому засіданні просив скаргу задоволити та пояснив, що проведені експерименти проводились у межах іншого провадження. Прокурор просила відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали скарги приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 93 КПК сторона захисту, потерпілий має право збирати докази в тому числі й шляхом ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, що сприяє захисту прав та законних інтересів сторони захисту у кримінальному провадженні та забезпечує дотримання вимог такої загальної засади кримінального провадження, як змагальність, відповідно до якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК (ч. 2 ст. 22 КПК України).

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.
Постановою прокурора прокуратури Черкаської області ОСОБА_8 відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні клопотання щодо проведення слідчого експерименту в рамках кримінального провадження № 002716 від 12.06.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

Встановлено, що органом досудового розслідування проводились слідчі експерименти в межах кримінального провадження № 0003125, протоколи слідчих експериментів долучені до матеріалів кримінального провадження № 002716 з метою повноти та об`єктивності досудового розслідування.

Не можливо прийняти до уваги посилання скаржника на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.05.2017 щодо зобов`язання слідчого виконати слідчі дії у вказаному кримінальному провадженні, оскільки вона винесена за результатами розгляду скарги ОСОБА_4 щодо відмови в задоволенні клопотання у межах кримінального провадження № № 0003125.

З аналізу положень норм ст.9, 223 КПК України вбачається, що необхідність проведення слідчих дій визначається саме прокурором або слідчим. Натомість, з огляду на принцип змагальності сторін, положення кримінально-процесуального закону надають потерпілим право ініціювати певні слідчі дії з метою сприяння повному та всебічному встановленню обставин під час досудового розслідування по кримінальному провадженню. Проте, потреба у проведенні слідчих дій за ініціативою сторони захисту чи потерпілого визначається в кожному конкретному випадку з огляду на можливість досягнення мети задля якої проводиться зазначена слідча дія (ч.2 ст.223 КПК України). Зазначене свідчить про право прокурора або слідчого з огляду на результативність слідчої дії визначати необхідність її проведення в той чи інший час досудового розслідування, щоб запобігти марному витрачанню часу на проведення дій, які не мають значення для кримінального провадження взагалі або матимуть значення, але за умови їх проведення після встановлення інших обставин кримінального провадження.

При цьому суд враховує, що слідчим врахований факт відсутності достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення мети у проведенні такої слідчої дії як повторне проведення слідчого експерименту. Більш того, не зрозуміло яким чином може вплинути проведення такої слідчого дії, як вимагає ОСОБА_4 , в кримінальному провадженню внесеного до ЄРДР з кваліфікацією ч. 1 ст. 384 КК України (завідомо неправдиве показання свідка чи потерпілого або завідомо неправдивий висновок експерта під час провадження дізнання, досудового слідства або проведення розслідування тимчасовою слідчою чи тимчасовою спеціальною комісією Верховної Ради України або в суді, а також завідомо неправильний переклад, зроблений перекладачем у таких самих випадках).

За таких обставин слідчий суддя вважає, що прокурор відділу прокуратури Черкаської області своєю постановою від 13.06.2017 правомірно відмовив скаржнику в задоволенні його клопотання, та приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу залишити без задоволення.

Ухвала в силу ст. 309 КПК України не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя: ОСОБА_1