Справа № 741/1467/16 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/428/2017
Категорія - ст.246 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 березня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

з участю: прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0000499 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 25 січня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Лаврів, Луцького району, Волинської області, проживає: АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, освіта середня, працює оглядачем-ремонтником пасажирських вагонів ВЧД-1 «Київ-Пасажирський», раніше не судимий,

засуджений за ст.246 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 75 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1275 грн., із конфіскацією незаконно добутих колод деревини породи «ясен».

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати в сумі 4828 грн. 31 коп.

Скасовано ухвалу Носівського районного суду від 7 вересня 2016 року в частині накладення арешту на тимчасово вилучений мотоблок марки «Зірка-61» та саморобний металевий причеп без реєстраційних номерів та повернуто вказане майно власнику ОСОБА_9 .

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 04 вересня 2016 року, близько 19 години, ОСОБА_8 , маючи умисел на вчинення незаконної порубки дерев та доводячи свій злочинний намір до кінця, керуючи мотоблоком марки «Зірка-61», з саморобним металевим причепом, без реєстраційного номеру, прибув на територію кварталу № 62 виділу № 12 лісового масиву дочірнього підприємства «Носівкарайагролісництво», що біля с. Володькова Дівиця, Носівського району, Чернігівської області, де без відповідного дозволу за допомогою бензопили здійснив порубку 4 дерев породи «ясен», чим спричинив матеріальні збитки на суму 12 105,97 грн.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність його вини, просив змінити вирок місцевого суду, у зв`язку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. При цьому, вважати ОСОБА_8 засудженим за ст.246 КК України до покарання, визначеного судом першої інстанції. Речові докази: 15 колод деревини породи «ясен» - повернути дочірньому підприємству «Носівкарайагролісництво». В іншій частині вирок залишити без змін. В обґрунтування скарги прокурор зазначив, що місцевим судом при призначенні покарання ОСОБА_8 було застосовано норму закону, яка втратила чинність на час вчинення ним правопорушення, що призвело до призначення обвинуваченому більш суворого покарання, ніж передбачено санкцією статті 246 КК України. Також суд першої інстанції не вирішив питання про речові докази 15 колод деревини породи «ясен», які необхідно передати постійному лісокористувачу - ДП «Носівкарайагролісництво».

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив змінити вирок суду; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються.

Згідно положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд з достатньою повнотою врахував особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працевлаштований, позитивні характеристики з місця проживання, його відношення до скоєного; відсутність обставин, що обтяжують покарання; обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, відшкодування завданих збитків, відсутність судимостей; та дійшов правильного висновку про можливість призначити йому покарання у виді штрафу.

У той же час, місцевий суд, призначаючи покарання ОСОБА_8 , застосував закон, який не підлягає застосуванню.

Так, Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VІІІ від 18.02.2016 року, який набрав чинності з 28.02.2016 року, було внесено зміни до статті 246 КК України, зокрема, в абзаці другому було виключено слова «з конфіскацією незаконно добутого».

Як убачається із обвинувального акту, ОСОБА_8 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст.246 КК України, 04 вересня 2016 року, тобто після набрання чинності вищевказаним Законом України (а.к.п.2-3).

Відтак, у порушення вказаної норми Закону, місцевим судом було застосовано попередню редакцію статті 246 КК України, яка на час ухвалення вироку вже не діяла. А тому доводи прокурора в цій частині підлягають задоволенню.

За змістом п.5 ч.9 ст.100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому: гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно постанови про визнання та приєднання до справи речових доказів від 08.09.2016 року, зокрема, 15 колод деревини породи «ясен» були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні (а.к.п.100), а тому вони підлягають поверненню дочірньому підприємству «Носівкарайагролісництво».

Відтак, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні в частині призначеного покарання та вирішення питання про речові докази.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 25 січня 2017 року щодо ОСОБА_8 змінити, в частині призначеного покарання та вирішення долі речових доказів.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ст.246 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 75 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1275 (одна тисяча двісті сімдесят п`ять) грн.

Речові докази: 15 колод деревини породи «ясен» передати Носівському районному дочірньому агролісогосподарському спеціалізованому підприємству «Носівкарайагролісництво».

У решті цей же вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4