Справа № 548/252/17
Провадження №1-кп/548/46/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 серпня 2017 року м. Хорол
Хорольський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Штомпелівка Хорольського району Полтавської області, мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, освіта середня, одруженої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей, працюючій охоронником в ТОВ «ВЄХ 3000», інвалідності не має, раніше судимої:
- 08.06.2016 року Хорольським РС за ст.185 ч.1, вид покарання - 80 год. громадських робіт. 14.06.2017 року відбула покарання,
у вчиненні злочину передбаченого ст. 389 ч.2 КК України,
ОСОБА_4 у с.П.Багачка Хорольського району Полтавської області скоїла кримінальне правопорушення при слідуючих обставинах.
Так 08.06.2016 року ОСОБА_4 вироком Хорольського районного суду Полтавської області засуджено до 80 годин громадських робіт за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. 09.07.2016 року вищевказаний вирок Хорольського районного суду Полтавської області набрав законної сили.
13.07.2016 вирок Хорольського районного суду Полтавської області, яким ОСОБА_4 було засуджено до покарання у вигляді 80 год. громадських робіт, надійшов на виконання до Хорольського районного відділу кримінально- виконавчої інспекції управління Державної пенітенціарної служби України в Полтавській області.
20.07.2016 року працівниками Хорольського РВ КВІ УДПтС України у Полтавській області ОСОБА_4 роз`яснено умови та порядок відбування покарання, про що останньою дано підписку, попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання, встановлено дні явки на реєстрацію в КВІ. ОСОБА_4 направлено для відбування покарання до Покровськобагачанської сільської ради Хорольського району, де вона мала приступити до відбуття покарання у виді громадських робіт 22.07.2016 року.
Починаючи із 10.08.2016 року ОСОБА_4 стала ухилятися від відбування покарання, а саме у серпні 2016 року із запланованих 56 год. згідно графіку, відпрацювала лише 28 год., чим допустила 7 днів прогулів (28 год.), не з`явившись без поважних причин для відпрацювання громадських робіт 10-12, 15-18 серпня 2016 року, чим допустила ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винною себе в інкримінованому їй злочину визнала повністю, прохала суд суворо її не карати, в скоєному щиро розкаялася.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про розгляд справи відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, тобто не досліджувати обставини справи, оскільки обвинуваченавину свою визнала повністю, розкаялася і обставини ніким не оспорюються.
Обвинувачена ОСОБА_4 також вважає, що не слід досліджувати фактичні обставини справи, так як вона свою вину визнає повністю та згодна з обвинуваченням, і усвідомлює, що не зможе їх оскаржити в апеляційному суді.
Учасникам судового процесу роз`яснено, що суд відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачената інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку. А тому суд за клопотанням і згодою учасників судового провадження обмежився дослідженням доказів: допитом обвинуваченоїта дослідженням її характеризуючих даних.
Дії обвинуваченої ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ст.389 ч.2 КК України, оскільки вона своїми умисними діями будучи засудженою вчинила ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.
Отже, своїми умисними діями, які виразилися в ухиленні засудженої від відбування покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_4 вчинила злочин передбачений ст.389 ч.2 КК України.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 за ст.389 ч.2 КК України, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченої обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Обставиною, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 відповідно ст.66 КК України є щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує відповідно ст.67 КК України покарання обвинуваченої ОСОБА_4 є рецидив злочину.
Норми Особливої частини КК України мають базуватися на нормах Загальної частини цього Кодексу. Це спеціально зазначив законодавець у статті 65 КК України, якою встановлено загальні засади призначення покарання. Згідно з частиною першою цієї статті суд призначає покарання не тільки в межах, встановлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, і, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, але й відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.
З огляду на ці вимоги закону, суд, при призначенні покарання, повинен враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті Особливої частини КК України, а й ті норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються інші питання, пов`язані з призначенням покарання, здатні вплинути на обрання судом певних його виду і міри, в тому числі й тих положень, що передбачені ч.3 ст. 60 та ч.3 ст.61 КК України.
Відповідно до цього Закону, покарання у вигляді обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.
Також арешт не застосовується до осіб віком до шістнадцяти років, вагітних жінок та до жінок, які мають дітей віком до семи років.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_4 має двох малолітніх дітей, а саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які перебувають на її утриманні, а тому їй не може бути призначено вищевказані види покарання, тобто ні арешт, ні обмеження волі.
Окрім того, відповідно до вимог п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. У таких випадках, суд, за наявності до того підстав, повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок та звільнити засуджену від покарання.
Згідно ч.2 ст. 373 КПК України якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність.
Речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.
Керуючись ст. ст. 31, 176-179, 369 371, 373 376, 394, 395 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та звільнити її від покарання за ч. 2 ст. 389 КК України на підставі ч.2 ст. 373 КПК України, ч.3 ст. 60, ч.3 ст. 61 КК України.
Речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.
Згідно зі ч. ч. 6, 7 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Хорольський районний суд Полтавської області, за виключення оскарження обставин, які ніким не оспорювалися та не досліджувалися в суді.