Справа № 282/571/17
Провадження № 1-кп/282/66/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 червня 2017 року
смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в смт.Любар кримінальне провадження №0000094 від 16 березня 2017 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, згідно ст.89 КК України раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
16 березня 2017 року ОСОБА_4 , являючись фізичною особою, з метою отримання прибутку від незаконних операції з металобрухтом, автомобілем малотоннажним фургоном марки «DAIMLER-BENZ» д.н.з. НОМЕР_1 з с.Воробіївка Полонського району Хмельницької області приїхав в Любарський район Житомирської області, де в період часу з 12 години 00 хвилин по 16 годину 00 хвилин, не являючись суб`єктом підприємницької діяльності, за відсутності будь-якого договору з таким, без реєстрації, за відсутності спеціального дозволу (ліцензії), в порушення вимог Закону України «Про металобрухт» від 05 травня 1999 року, достовірно знаючи про заборону такого виду господарської діяльності, здійснив купівлю 220 кілограмів брухту чорних металів у жителів с.Липне Любарського району, сплативши по 3 гривні за 1 кілограм, який в подальшому мав намір перепродати за більш вигідною ціною.

Своїми умисними діями, які виразились у здійсненні прийому брухту чорних металів фізичною особою, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.213 КК України.

19 травня 2017 року між прокурором Бердичівської місцевої прокуратури юристом 1 класу ОСОБА_3 , якій на підставі ст.37 КПК України, надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000094, з одного боку та підозрюваним у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 і його захисником ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.ст.468, 469, 472 КПК України.

Згідно даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.213 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин.

Обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні.

Вказаною угодою погоджено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч.1 ст.213 КК України - у виді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та встановлення йому іспитового строку тривалістю один рік.

У відповідності із ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїзджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, злочинів внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, який згідно ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені абз. 1, 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 , його захисником ОСОБА_5 , та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Речовими доказами розпорядитися у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 314, 373, 374, 468, 469, 473 - 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Бердичівської місцевої прокуратури юристом 1 класу ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 і його захисником ОСОБА_5 від 19 травня 2017 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання за цим законом у виді (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю один рік, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.

У відповідності із ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїзджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Підстав для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Арешт на майно, а саме: брухт чорних металів вагою 220 кг.; автомобіль малотоннажний фургон марки «DAIMLER-BENZ» д.н.з. НОМЕР_1 та кантер для зважування з позначкою від 0 до 20 кг., накладений ухвалою слідчого судді Любарського районного суду від 27.03.2017 року, після набрання вироком суду законної сили скасувати.

Речовими доказами по справі, після набрання вироком суду законної сили розпорядитися наступним чином: брухт чорних металів вагою 220 кг., який знаходиться на зберіганні у Любарському ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області конфіскувати в дохід держави; кантер для зважування з позначкою від 0 до 20 кг. конфіскувати в дохід держави; автомобіль марки «DAIMLER-BENZ» д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , яким користується ОСОБА_4 , житель АДРЕСА_1 , який знаходиться на території Любарського відділення поліції Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області, за адресою: смт.Любар вул.Максимчука,7 Любарського району Житомирської області повернути останньому.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Житомирської області через Любарський районний суд шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1