Справа № 355/457/17
Кримінальне провадження № 1-кп/355/50/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"30" травня 2017 р.Баришівський районний суд Київської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
представника Баришівського МРВ з питань пробації ЦМУ з питань виконання кримінальних покарань та пробації МЮУ ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9
законного представника потерпілого - ОСОБА_10
представника потерпілого - ОСОБА_11
розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Баришівського районного суду Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000044 від 29.01.2017 року, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, студента 2 курсу Переяслав-Хмельницького державного педагогічного університету, не працює, не одружений, раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 125 Кримінального кодексу України,
В С Т А Н О В И В:
Суд визнав доведеним, що 28 січня 2017 року близько 23 години 30 хвилин у ОСОБА_6 , який знаходився в приміщенні сільського клубу по АДРЕСА_1 , нагрунті давніх особистих неприязних відносин, виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 з метою заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю, діючи умисно з мотивів давніх образ, усвідомлюючи, що його дії можуть заподіяти шкоди здоров`ю потерпілого ОСОБА_9 бажаючи та передбачаючи можливі суспільно небезпечні наслідки свого діяння, наніс один удар кулаком правої руки в обличчя останньому.
Відповідно до висновку експерта від 28.02.2017 року №18/Д у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, гематоми параорбітальної клітчатки правого ока, які характерні для дії тупого предмету або при ударі об такий, за давністю можуть відповідати терміну казаному в постанові, а саме 28.01.2017 року, оцінюються в сукупності та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Допитавши в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_12 , потерпілого ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , дослідивши надані стороною обвинувачення та стороною захисту докази, керуючись ст.129 Конституції України, ст.ст.17, 22, 23 КПК України щодо презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечуючи відповідно до вимог ст.321 КПК України здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, суд прийшов до висновку про винність ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенню (злочину).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 своєї провини у вчиненні кримінального правопорушення , з його кваліфікуючими ознаками не визнав пояснивши, що він, 28 січня 2017 року близько 23 години 30 хв. дійсно перебував в приміщенні сільського клубу с. Веселинівка Баришівського району Київської області, однак ніяких ударів в обличчя ОСОБА_19 , він не наносив.
Потерпілий заподіяв собі тілесні ушкодження внаслідок падіння.
Не дивлячись на невизнання обвинуваченим своєї вини, його винність доведена зібраними по справі та оціненими в судовому засіданні доказами.
Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 підтвердив факт нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_20 зазначивши, що 28.01.2017 року о 23 год 30 хв. він виходив з приміщення клубу с. Веселинівка Баришівського району Київської області. Перед ним йшов ОСОБА_21 , який побачивши, що він збирається вийти, закрив перед ним двері. Застосувавши певну фізичну силу він відкрив двері, і в цей момент, ОСОБА_6 наніс йому удар кулаком в область голови і в нього з носа пішла кров. Побачивши це, до нього підійшов ОСОБА_22 , який дав йому серветку і вони вийшли на вулицю, де він приклав сніг до носа та разом із ОСОБА_23 пішли додому.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив, що 28.01.2017 року близько 23 год він разом із своїм братом ОСОБА_24 та ОСОБА_25 зайшли до клубу в с. Веселинівка. Перед цим вони перебували в барі , де він вживав пиво, а ОСОБА_26 із братом пили каву. Коли вони перебували в приміщенні клубу, то між ОСОБА_25 та ОСОБА_27 відбулася сутичка, яка проявилася в штовханині. Намагаючись не допустити бійки, він забрав ОСОБА_28 в коридор та сказав, що між «своїми» не може бути будь-яких бійок. Після цього, ОСОБА_22 пішов із клубу, а слідом за ним почали виходити його брат ОСОБА_24 , ОСОБА_21 і ОСОБА_26 перед яким, обвинувачений закрив двері. Коли ОСОБА_29 їх відкрив, то ОСОБА_21 вдарив його в область голови. У ОСОБА_29 з носа пішла кров, а тому, він дав йому серветку, щоб витертися та вийшли на вулицю. На вулиці між хлопцями знову виникла сварка в ході якої вони ображали та погрожували один одному.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 вказав, що 28.01.2017 року близько 21 год. 30 хв. вони втрьох вийшли погуляти і зайшли до бару в с. Веселинівка. Він разом із ОСОБА_9 взяли каву, а його брат взяв собі пиво. В барі перебували до 22 год. 30 хв., а потім пішли до клубу. Коли перебували в приміщенні клубу, то між ОСОБА_25 та ОСОБА_27 виникла сутичка. Однак, його старший брат забрав ОСОБА_28 в коридор, а він пішов слідом, а за ним виходив ОСОБА_21 та ОСОБА_26 . Він особисто бачив, як ОСОБА_21 взяв за плече ОСОБА_13 та наніс останньому удар в ніс внаслідок чого, в того з носа пішла кров.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 вказала, що 29.01.2017 року її син ОСОБА_9 мав їхати на навчання до м. Києва. Близько 10 год. вона його розбудила та побачила тілесні ушкодження. Зі слів сина, його вдарив онук їхньої сусідки - ОСОБА_21 в ніч з 27 на 28 січня в місцевому клубі.
В понеділок вони поїхали до лікарні, де сину зробили знімок та поклали до стаціонару дитячого відділення. Під час лікування ОСОБА_13 було направлено на КТ в Бориспіль. За результатами обстеження у нього було виявлено перелом перегородки носа та струс головного мозку в результаті чого, син перебував на лікуванні в стаціонарі з 30.01.2017 по 07.02.2017 року.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_14 вказав, що 29.01.2017 року близько 10 год. його дружина пішла будити сина та побачила, що той був побитий. При з`ясуванні обставин стало відомо, що їхнього сина побив ОСОБА_6 . Після того як батьки з`ясували обставини побиття, сина відвезли до лікарні де його обстежили, зокрема, і на стан алкогольного сп`яніння (який не було виявлено). Зробивши всі обстеження, його поклали до стаціонару.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 бачив як ОСОБА_26 в стані алкогольного сп`яніння чіплявся до всіх. Окрім цього, свідок ОСОБА_18 вказав, що самої бійки не бачив однак знає, що вечором 28.01.2017 року побили ОСОБА_13 .
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що 28.01.2017 року ввечері, ОСОБА_26 перебував у стані алкогольного сп`яніння, розпивав спиртні напої та чіплявся до нього. В місцевому клубі перебували ОСОБА_21 , ОСОБА_26 , ОСОБА_30 та брати ОСОБА_31 та ОСОБА_32 .
Між ним та ОСОБА_29 відбулася сутичка, оскільки ОСОБА_33 намагався забрати пульт. В ході цієї сутички, ОСОБА_34 вдарив його в обличчя, а він у відповідь вдарив ОСОБА_13 в плече в результаті чого, пульт випав та розламався. Після цього інциденту, ОСОБА_22 відійшов до ОСОБА_28 та вивів його в коридор.
Аналізуючи покази свідка ОСОБА_18 та ОСОБА_15 суд вважає, що дані покази є такими, що в повній мірі не відповідають фактичним обставинам справи в тій частині, що потерпілий, ввечері 28.01.2017 року перебував в стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до довідки від 29.01.2017 року, в крові ОСОБА_9 слідів алкоголю не виявлені.
Окрім показів обвинуваченого, потерпілого, свідків, винність ОСОБА_6 у вчиненні ним діяння передбаченого ч.2 ст.125 КК України підтверджується зібраними по справі матеріалами досудового розслідування:
Згідно висновку експерта № 18/д від 17.02.2017 року у ОСОБА_9
виявлені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, гематоми параорбітальної клітчатки правого ока, які характерні для дії тупого предмету або при ударі об такий, за давністю можуть відповідати терміну вказаному в постанові, а саме 28.01.2017 року, оцінюються в сукупності та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Виявлені тілесні ушкодження не могли утворитися при однократному падінні з положення стоячи.
Таким чином, в ході судового слідства повністю спростовані покази обвинуваченого ОСОБА_6 , які суд вважає недостовірними і такими, які не відповідають фактичним обставинам справи.
Сукупність приведених в судовому засіданні доказів, їх оцінка переконують суд, що ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразилися в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.
Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання у кожному конкретному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, що вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно до ст.12 КК України вчинений обвинуваченим злочин, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Як вбачається із наданої суду характеристики, ОСОБА_6 за місцем навчання характеризується позитивно, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшуючі обставини відсутні.
У відповідності до ст. 67 КК України обтяжуючі обставини відсутні.
Відповідно до вимог ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь Баришівського МРВ з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого від 24.04.2017 року відповідно до якої, виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без ізоляції останнього від суспільства.
Крім того, при обранні виду та міри покарання ОСОБА_6 , суд враховує його ставлення до вчиненого, дані про особу обвинуваченого, що він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем навчання, а тому вважає за необхідне, обрати ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч.2 ст. 125 КК України, а саме у виді громадських робіт.
При вирішенні цивільного позову заявленого потерпілою ОСОБА_10 суд вважає, що він підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.
У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Судом безспірно встановлено, що внаслідок нанесення ОСОБА_20 удару кулаком в обличчя ОСОБА_19 , останньому були заподіяні тілесні ушкодження і він перебував на стаціонарному лікуванні в Баришівській ЦРЛ.
Відповідно до чеків №90266, №196778, №196923, №196364, №90226 та акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) № 5, на діагностику та лікування ОСОБА_9 були затрачені кошти в сумі 3342,38 грн.
Таким чином суд вважає, що заявлені вимоги про відшкодування витрат на лікування знайшли своє підтвердження на суму 3342,28 гривень згідно наданих чеків та підлягають стягненню з обвинуваченого.
Визначаючи розмір компенсації моральної шкоди суд виходить з позицій ч.3 ст.23 ЦК України, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди відповідно до яких, розмір відшкодування моральної шкоди визначається судом в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і душевних страждань (враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та інших обставин).
Приймаючи до уваги принципи законності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути із ОСОБА_6 на користь законного представника потерпілого ОСОБА_10 5000 грн. заподіяної моральної шкоди.
Речові докази відсутні.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, ст..1166,1167 ЦК України п. 17-1 Постанови пленуму ВСУ за №4 від 31.03.1995 року « Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», суд
ЗАСУДИВ:

визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і за цим законом призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.
Позовні вимоги ОСОБА_10 до ОСОБА_6 , задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає в с. Веселинівка Баришівського району Київської області на користь ОСОБА_10 , проживаючої в АДРЕСА_1 , 3342 (три тисячі триста сорок дві) грн.. 05 коп. заподіяної матеріальної шкоди та 5000 ( п`ять тисяч) грн. 00 коп. заподіяної моральної шкоди.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляції через Баришівський районний суд Київської області.
Суддя Баришівського

районного суду ОСОБА_1