АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/369/17 Номер провадження 11-кп/786/622/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.187 КК України Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника обвинуваченого ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження №0000051, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.01.2017, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_7 , прокурора Комсомольського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури на вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 10 квітня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-26.12.2000 Кременчуцьким міським судом Полтавської області за ч.2 ст.140 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст..46-1 КК України відстрочено виконання вироку на 1 рік. Штраф 680 грн.;
-27.08.2001 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч.2 ст.140, ст.43 КК України до 3 років позбавлення волі;
-05.09.2003 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України приєднано 6 місяців позбавлення волі по вироку Комсомольського міського суду Полтавської області від 27.08.2001, остаточно призначено покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
-09.10.2007 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;
-27.04.2009 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч.2 ст.121, ч.4 ст.70 КК України 9 років позбавлення волі. 28.10.2014 звільнений умовно-достроково з Кременчуцької виправної колонії Полтавської області № 69 з невідбутим терміном покарання 1 рік 10 місяців 4 дні, -

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.125 та ч.1 ст.187 КК України, та засуджено до покарання:

-за ч.2 ст.125 КК України 6 (шість) місяців арешту;
-за ч.1 ст.187 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш тяжкого покарання більш тяжким, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 вказано рахувати з 18.01.2017.
За правилами ст.72 КК України, зараховано ОСОБА_8 у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 18 січня 2017 по день ухвалення вироку, тобто по 10 квітня 2017 року.
В порядку ст. 100 КПК України по справі вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду, 15.01.2017 о 16 год. 00 хв. в житловому будинку по АДРЕСА_2 між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ґрунті неприязних відносин виникла сварка.
В ході сварки, ОСОБА_8 , перебуваючи позаду ОСОБА_9 наніс один удар кулаком правої руки, стисненої в кулак, в область потиличної частини голови потерпілого, від чого останній впав на підлогу, та в подальшому ОСОБА_8 продовжив наносити потерпілому тілесні ушкодження руками, стисненими в кулак та ногами в область обличчя і тулуба потерпілого (не менше дев`ятнадцяти ударів), внаслідок чого останньому заподіянні тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми; струсу головного мозку; саден на голові, правій та лівій верхніх кінцівках, тулубі; крововиливів в білкову оболонку правого та лівого ока; синців навколо правого ока з розповсюдженням на праву щоку, навколо лівого ока з розповсюдженням на ліву щоку та ліву скроневу ділянку, на перенісся, лобі зліва, на передній поверхні грудної клітини справа, на передній поверхні правого плеча та на передній поверхні лівого плеча, на зовнішній поверхні правого ліктьового суглобу, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 17.01.2017, о 20 год. 00 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи на законних підставах в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , спільно з ОСОБА_10 вживав спиртні напої. Під час розпиття спиртних напоїв між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_8 діючи умисно, з корисливих мотивів та мети, із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_10 , наніс останньому один удар кулаком правої руки в обличчя потерпілого, від чого останній впав на підлогу. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_8 наніс потерпілому ОСОБА_10 не менше чотирьох ударів руками в область голови та лівої руки, внаслідок чого останньому заподіянні тілесні ушкодження у вигляді: гематоми м`яких тканин нижньої повіки правого ока; гематоми м`яких тканин верхньої і нижньої повіки лівого ока; рани верхньої губи зліва з синцем зі сторони її внутрішньої поверхні; садно тилу третього пальця правої кисті, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Продовжуючи вчиняти свої злочинні дії ОСОБА_8 , з нагрудної кишені одягу потерпілого ОСОБА_10 відкрито заволодів належним останньому мобільним телефоном «Homi» сріблястого кольору вартістю 300 грн. та музичною колонкою «Karaoke», чорного кольору вартістю 400 грн., яка знаходилась в приміщенні вищевказаного будинку.
У подальшому ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_10 матеріального збитку на загальну суму 700 грн.
На вирок суду прокурором у кримінальному провадженні подана апеляційна скарга, в якій він, не оспорюючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого та доведеність його вини, фактичні обставини провадження, просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок його м`якості.

Прокурор просить постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 187 КК України та призначити покарання за ч.2 ст. 125 КК України 6 місяців арешту, за ч.1 ст. 187 КК України на 4 роки позбавлення волі. В порядку ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор вказує, що при призначенні покарання обвинуваченому, судом не в повній мірі враховано, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності та знову вчинив злочини, один з яких є тяжким, неодружений, не працює, є схильним до вчинення насильницьких злочинів.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_11 просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання, залишити відносно ОСОБА_8 покарання у виді 3 років позбавлення волі та відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку посилаючись на повне визнання ним своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутності претензій у потерпілих, які щодо міри покарання покладалися на розсуд суду.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить застосувати до нього положення статті 69 або статті 75 КК України.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали подані ними апеляційній скарги та просили застосувати ст. 75 КК України, прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив залишити вирок без змін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілого ОСОБА_9 та нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, а саме потерпілому ОСОБА_12 викладених у вироку суду відповідають фактичним обставинам провадження,

правильність правової кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Згідно ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В зв`язку з повним визнанням вини та обставин вчинення кримінального правопорушення, у відповідності до положень ч.3 ст. 349 КПК України, докази по справі в судовому засіданні не досліджувалися.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції, за обставин встановлених під час розгляду провадження, кваліфіковані за ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 187 КК України правильно.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно з вимогами ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року (з послідуючими змінами) "Про практику призначення судами кримінального покарання" визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів, і призначати менш суворе покарання особам, які вперше вчинили злочин, щиро розкаялися у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину і відшкодували завдані збитки.

Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, відповідно ст. 414 КПК України, визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Як встановлено вивченням справи, суд належно виконав зазначені вимоги закону.

Вирішуючи питання призначення покарання обвинуваченому, суд першої інстанції у повній мірі дотримався вимог закону, належним чином вмотивував своє рішення та урахував характер та ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, один з яких відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини справи, особу винного, неодноразово судимий, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває. Враховані судом і обставини, що пом`якшують покарання, якими суд визнав наявність у обвинуваченого щирого каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочинів.

Судом першої інстанції у достатній мірі враховано позицію потерпілих у справі, які не наполягали на призначенні ОСОБА_8 суворого покарання, та в частині обрання міри покарання поклалися на розсуд суду.

Тому наведені в апеляційній скарзі прокурора обставини, якими він обґрунтовував свої доводи з приводу невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок його м`якості районним судом у вироку враховані в повному об`ємі, як того вимагає стаття 65 КК України.

Оцінивши в сукупності всі обставини провадження, суд першої інстанції належно виконав зазначені вимоги закону та обґрунтував у мотивувальній частині вироку свій висновок про вид і розмір покарання належним чином, призначивши покарання в межах санкції статті, яке, на переконання колегії суддів, є співрозмірним вчиненому, необхідним та достатнім покаранням для його виправлення та попередження нових злочинів.

Тому підстав вважати призначене ОСОБА_8 остаточне покарання надмірно м`яким, як про це стверджує сторона обвинувачення в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Не знаходять свого підтвердження у матеріалах кримінального провадження доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про можливість застосування до ОСОБА_8 положень статті 69, 75 КК України, враховуючи тяжкість та кількість вчинених злочинів ОСОБА_8 , один з яких вчинений проти власності та пов`язаний із застосуванням насильства, раніше неодноразово судимий вчинення корисливих злочинів, тим самим на шлях виправлення не став.

Підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_8 більш м`якого покарання колегією суддів не встановлено.

Будь-яких даних, які б свідчили про наявність порушень при розгляді кримінального провадження істотних вимог норм кримінального процесуального закону, які були підставою для безумовного скасування всього вироку не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги учасників провадження задоволенню не підлягають.

За таких обставин, підстав для скасування вироку суду колегією суддів не встановлено, тому апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_7 , прокурора Комсомольського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури залишити без задоволення, а вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 10 квітня 2017 року щодо ОСОБА_8 без змін.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення до даному провадженню з 18.01.2017 по 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4