Справа №473/1871/16-к 14.02.2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 лютого 2017 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючого судді: ОСОБА_1 ,
Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря: ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000040 за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08.11.2016 року відносно

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чимкент Республіки Казахстан, українця, громадянина України, одруженого, з середньо-технічною освітою, раніше не судимого, учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 2-ї категорії, пенсіонера, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 ,
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.287 КК України,

Учасники провадження:
прокурор: ОСОБА_7 ,

обвинувачений: ОСОБА_6 ,

захисник: ОСОБА_8 ,

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.
Не оспорюючи обставин справи, доведеність вини, кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 , просить вирок скасувати з постановленням свого вироку, через неправильне застосування кримінального закону, яке вбачає у непризначенні додаткового покарання обвинуваченому та неправильному звільненні обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Провадження №11-кп/784/119/17 Головуючий суду 1 інстанції: ОСОБА_9

Категорія: ст.287 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.287 КК України, призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки без позбавлення права обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан або експлуатацію транспортних засобів.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Прийняті рішення шодо процесуальних витрат та заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема, зняття арешту з трактора «МТЗ-80 л» р.н. НОМЕР_1 .

Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.
Вважає, що суд безпідставно не призначив додаткове покарання обвинуваченому ОСОБА_6 в виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан або експлуатацію транспортних засобів, а також безпідставно застосував ст.75 КК України і звільнив ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням. Мотивує тим, що суд не достатньо врахував тяжкість злочину, його наслідки, які полягали в загибелі людини, самі обставини провадження, в числі яких характер порушень ПДР України (допустив до керування транспортним засобом учня ОСОБА_10 , заздалегідь знаючи, що він не має права керування ним).

Просить ухвали новий вирок, яким вважати ОСОБА_6 засудженим за ст.287 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан або експлуатацію транспортних засобів на строк 3 роки.

Узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження.
Захисник ОСОБА_8 у запереченнях на апеляційну скаргу прокурора просить відмовити в її задоволенні, а вирок суду залишити без змін. Наводить свої міркування з приводу безпідставності доводів апеляційної скарги прокурора.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
16 березня 2016 року близько 11.30 год. на території навчального господарства Вознесенського професійного аграрного ліцею, що розташоване в межах Таборівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, майстер виробничого навчання вказаного навчального закладу ОСОБА_6 , будучи закріпленим згідно з наказом керівництва ліцею за трактором «МТЗ-80л» р.н. НОМЕР_1 , який перебуває на балансі ліцею, грубо порушуючи вимоги п.3.7 «Положення про організацію навчально-виробничого процесу у професійно-технічних навчальних закладах», затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 10.05.2006 року №419 (зі змінами від 10.07.2015 року №746), згідно з яким заняття з навчання учнів практичному водінню транспортних засобів проводяться згідно з графіком, складеним майстром виробничого навчання групи та затвердженим заступником керівника з навчально-виробничої роботи професійно-технічного навчального закладу, не маючи відповідного графіку занять з навчання учнів практичному водінню транспортних засобів, виїхав з території навчального господарства на навчальний полігон на технічно несправному, але працездатному тракторі «МТЗ-80л» реєстраційний номер НОМЕР_1 , тим самим, взявши на себе обов`язки водія вищевказаного транспортного засобу. Технічна несправність трактора «МТЗ-80л» р.н. НОМЕР_1 полягала у перевищенні допустимого значення сумарного люфту через надмірний зазор між важелями поворотних цапф та шарнірних рульових тяг рульового керування, що не відповідає вимогам п.4.4 та 4.1.4 Наказу Міністерства аграрної політики України №316 від 06.05.2009 року «Про затвердження вимог до технічного стану тракторів, самохідних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів».
Перебуваючи на навчальному полігоні, ОСОБА_6 , як водій транспортного засобу, грубо порушуючи п.2.9 «ґ» Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), допустив до керування трактором «МТЗ-80л» р.н. НОМЕР_1 учня вказаного навчального закладу ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заздалегідь знаючи, що останній не мав права на керування вказаним транспортним засобом.
В свою чергу, ОСОБА_10 , в порушення п.п.2.1 «а», 2.9 «а» ПДР України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, яке було практично відсутнє у ОСОБА_10 з огляду на висновок судово-медичного експерта №81 від 08.04.2016 року (а.к.п.94-98) та, не маючи права на керування трактором «МТЗ-80л» р.н. НОМЕР_1 , сів за його кермо та розпочав рух по навчальному полігону. Під час руху по навчальному полігону ОСОБА_10 грубо порушив п.12.1 ПДР України, а саме не обрав безпечну швидкість свого транспортного засобу щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого допустив його перекидання. В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди. Згідно з висновком судово-медичної експертизи №81 від 08 квітня 2016 року смерть ОСОБА_10 настала від тупої відкритої, проникаючої черепно-мозкової травми, що супроводжувалась переломами кісток склепіння та основи черепа, розміженням тканини мозку.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора і просили залишити вирок без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження і додатково надані, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов до таких висновків.
Рішення суду про визнання обвинуваченого ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, за якій він засуджений, а також кваліфікація інкримінованих йому дій, апелянтом не оскаржуються, в зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.
Що стосується покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , то воно призначено відповідно до вимог ст.ст.65, 66 КК України з врахуванням вчинення ним злочину середньої тяжкості, конкретних обставини провадження в числі яких його вчинення з необережності, даних про особу обвинуваченого, якій раніше не судимий, має сім`ю, постійне місце проживання і роботи, де характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, пенсіонером за віком, позицію потерпілих щодо пом`якшення покарання, а також обставину, яка пом`якшує покарання щирого каяття.
Саме з врахуванням тяжкості злочину, даних про особу ОСОБА_6 та інших обставин суд прийшов до вірного висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 найсуворішого виду покарання, передбаченого санкцією ст.287 КК України - у виді позбавлення волі на певний строк.
Крім того, суд 1 інстанції, вірно врахувавши вік обвинуваченого ОСОБА_6 , що він є пенсіонером за віком (як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС), вмотивовано призначив основне покарання без додаткового в виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан або експлуатацію транспортних засобів, яке згідно санкції зазначеної норми закону є альтернативним.
Що стосується характеру, мотивів порушення ОСОБА_6 ПДР України та наслідків злочину в виді загибелі людини, про що наголошує апелянт, то зазначені обставини враховані судом в сукупності з іншими, як такі, що утворюють склад інкримінованого ОСОБА_6 злочину і передбачені диспозицією ст.287 КК України.

За таких обставин, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання є справедливим за своїм видом та розміром і повністю відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та його особі.

Щодо звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, то суд вірно врахував тяжкість злочину, його конкретні обставини, особу обвинуваченого, обставини, які характеризують поведінку і спосіб життя обвинуваченого до вчинення злочину (наявність сім`ї, роботи в навчальному закладі, де працював викладачем, постійного місця проживання), його індивідуальні якості (позитивні характеристики, пенсійний вік, статус ліквідатора наслідків аварії ЧАЕС, стан здоров`я), позицію потерпілих батьків загиблого, які в судових дебатах просили призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, а також обставину, яка пом`якшує покарання: щире каяття.
Також, на думку апеляційного суду підлягає врахуванню й поведінка обвинуваченого безпосередньо після перекидання трактору (зокрема, намагання ОСОБА_6 одразу надати допомогу потерпілому ОСОБА_10 , виклик швидкої), що також характеризує його особу.
Підлягає врахуванню й намагання обвинуваченого добровільно відшкодувати потерпілим шкоду, завдану злочином (витрати на поховання, організацію поминальних обідів, встановлення пам`ятника), що узгоджується з позицією потерпілих щодо відсутності цивільних позовів під час судового розгляду.

На думку апеляційного суду зазначене характеризує критичне ставлення обвинуваченого ОСОБА_6 до вчиненого ним злочину, свідчить про щирість його каяття та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Всі зазначені вище обставини, на думку апеляційного суду, істотно знижують фактичну тяжкість злочину, ступінь небезпечності винної особи для суспільства і в сукупності утворюють підстави для висновку суду про можливість звільнення ОСОБА_6 від покарання з випробуванням.

За таких обставин, суд 1 інстанції дійшов правильного висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства та обґрунтовано застосував ст.75 КК України з покладенням певних обов`язків з числа передбачених ст.76 КК України.

З врахуванням наведеного вище, підстави для скасування вироку та ухвалення нового, про що просить апелянт, відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 залишити без задоволення, а на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08.11.2016 року відносно ОСОБА_6 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: