Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 21 грудня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він, 08.09.2016 близько 13 год. 45 хв. керуючи автомобілем " DAEWOO GENTRA " н.з. НОМЕР_1 та рухаючись в районі ділянки 560 км. + 900 м. автодороги "Київ-Чоп", яка проходить через с. Липники Пустомитівського району Львівської області, у напрямку м. Миколаїв Львівської області, грубо порушив вимоги п. 1.5. Розділу 1, пп. «б», «д» п. 2.3., пп. «а» п. 2.9., пп. «а», «б», «в», «д», «е» п. 2.10. Розділу 2, п.п. 12.1., 12.3., 12.4. Розділу 12, п. 13.1. Розділу 13 Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перевищив максимально дозволену у населеному пункті швидкість, виявивши перешкоду для руху, яку він спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого на прямій ділянці дороги, без причин технічного характеру, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_2 , який рухався по проїзній частині дороги у попутному напрямку, спричинивши йому тілесні ушкодження, від яких останній помер на місці дорожньо-транспортної пригоди, і в подальшому продовжив рух, однак через декілька метрів був зупинений та затриманий працівниками поліції.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 просить вирок в частині призначеного покарання змінити, застосувати до обвинуваченого ОСОБА_1 ст. 75 КК і звільнити його від відбування покарання з випробуванням та не застосовувати до нього додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, або призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 286 КК, чи перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції даної статті, у відповідності до ст. 69 КК. .
Вивчивши матеріали справи, заслухавши виступи захисника ОСОБА_3 та обвинуваченого ОСОБА_1 на підтримку доводів апеляції, прокурорів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про безпідставність доводів апеляційної скарги та законність вироку, вважаю, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Як вбачається з вироку, при призначенні покарання суд першої інстанції взяв до уваги обставини справи, тяжкість скоєного злочину та дані про особу обвинуваченого. Зокрема, суд взяв до уваги, що ОСОБА_1 щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, повністю відшкодував шкоду потерпілим, та те, що останній до кримінальної відповідальності притягується вперше, по місцю проживання характеризується позитивно, займається підприємницькою діяльність та має на утриманні двох малолітніх дітей і батьків пенсійного віку.
Саме тому, з врахуванням цих даних про обставини і тяжкість вчиненого злочину, та особу обвинуваченого, незважаючи на те, що даний злочин був вчинений ним у стані алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість призначення йому мінімального покарання передбаченого санкцією даної статті кримінального закону у вигляді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки.

Згідно ст. 69 КК, суд може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті ( частини статті ) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті ( частини статті ) Особливої частини цього Кодексу, лише у випадку наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Надані при розгляді справи в суді апеляційної інстанції захисником ОСОБА_3 позитивна характеристика з Львівської установи виконання покарань № 19 на обвинуваченого ОСОБА_1 та довідки з Миколаївської комунальної центральної районної лікарні про те, що його батько - ОСОБА_1 , має гіпертонічну хворобу та знаходиться на «Д» обліку у терапевта, а дружина - ОСОБА_6 , знаходиться на стаціонарному лікуванні в даній установі, не є обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, і таких з матеріалів справи не вбачається.

Відтак вважаю, що вирок районного суду є законний і обґрунтований, покарання призначено обвинуваченому з дотриманням вимог ст. 65 КК, і підстав для зміни вироку із застосуванням ст. 69 КК з мотивів невідповідності призначеного покарання тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого через його суворість, немає.

30 березня 2017 року
Суддя : ОСОБА_7