Провадження № 11-кп/780/122/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 39 21.02.2017

УХВАЛА
іменем України
21 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження № 0004814 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ), українця, громадянина України, раніше судимого: 12.10.2015 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст. 309 ч. 1 КК України до 2-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, і призначено покарання у виді 2 років 4 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України приєднано частково до призначеного покарання невідбуте покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.10.2015 року у виді 2 місяців і остаточно визначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 440 грн. 20 коп. процесуальних витрат.

Вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, ОСОБА_7 , маючи не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість за злочин, пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів, 22 вересня 2016 року близько 12-ї години, перебуваючи в стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, повторно, незаконно придбав - знайшов на землі - неподалік Білоцерківської міської лікарні № 3, що по вул. Карбишева, 12 у м. Білій Церкві Київської області, коричневу прозору пляшку з полімерного матеріалу місткістю 100 мл з етикеткою «Перекис водню розчин 3%», у якій знаходилась наркотична рідина коричневого кольору об`ємом 41,7 мл і, поклавши її до правої кишені своєї жилетки, незаконно зберігав біля себе без мети збуту до 12 год. 35 хв. цього ж дня, коли був затриманий працівниками поліції по вул. Чайковського у м. Білій Церкві біля будинку № 110 і вказану прозору пляшку з полімерного матеріалу з наркотичною рідиною об`ємом 41,7 мл, котра, згідно висновку експерта № 19/7-03/294 від 23.09.2016 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - опієм (ацетильованим), визначена, маса якого в зазначеній рідині у перерахунку на суху речовину становить 2,6033 г, що є великим розміром, у нього було вилучено.
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити та призначити йому більш м`яке покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без змін. Зазначає, що призначене покарання відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження ним нових злочинів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчиненого злочину, які ніким не оспорювалися, обмежившись допитом обвинуваченого, який свою вину визнав повністю та підтвердив обставини вчинення ним інкримінованого йому злочину.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у скоєнні злочину за зазначених у вироку обставин відповідають фактичним обставинам даного провадження.

Суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 309 КК України.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах санкції статті (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції враховував: характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину; особу обвинуваченого, який формально позитивно характеризується за місцем проживання, страждає на ряд тяжких хронічних захворювань; пом`якшуючі відповідальність обставини - повне визнання вини та щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину; обставини, що обтяжують відповідальність - вчинення злочину у стані наркотичного сп`яніння, а також ту обставину, що даний злочин скоєно у період іспитового строку, призначеного попереднім вироком суду, і прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Крім того, враховуючи, що засуджений ОСОБА_7 вчинив протягом іспитового строку новий злочин, суд першої інстанції на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків приєднав частково до призначеного обвинуваченому покарання невідбуте покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.10.2015 року у виді 2 місяців позбавлення волі і остаточно визначив покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.
Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання колегія суддів не вбачає.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про застосування до нього більш м`якого покарання, не ґрунтується на вимогах закону та матеріалах даного провадження, а тому в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 слід відмовити.

Згідно ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, ОСОБА_7 затриманий 07.11.2016 року (дата ухвалення вироку судом першої інстанції), а тому слід на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати йому у строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення з 07 листопада 2016 року по 21 лютого 2017 року (дата набрання вироком законної сили) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення з 07 листопада 2016 року по 21 лютого 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом трьох місяців з дня проголошення може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, а засудженим ОСОБА_7 , який тримаються під вартою, - з часу вручення копії ухвали.

Головуючий
Судді: