Кримінальне провадження №1-кп/760/294/17
Справа №760/3349/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2017 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
учасників кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
та обвинуваченої - ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0010536 від 30.10.2015, за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Солом`янського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 вчинила заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб, повторно.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає.

Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_4 , позицію якого підтримала обвинувачена, вважав неможливим призначити обвинувальний акт до судового розгляду внаслідок порушення вимог КПК України при його складанні, так як у ньому, зокрема, не встановлений час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме конкретні факти заволодіння саме ОСОБА_5 чужим майном та наявність в неї попередньої змови групою осіб, з якими вона, начебто, заздалегідь, тобто до початку вчинення кримінального правопорушення, домовилася про спільне їх вчинення тощо.

Заслухавши учасників кримінального провадження, які брали участь у підготовчому судовому засіданні, вивчивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить до наступного.

Згідно з ч.З ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, у тому числі, повернути обвинувальний акт прокурору, який не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, за результатами якого, у разі визнання особи винуватою, мотивувальна частина вироку має містити, як на тому наголошується в п. 2 ч. З ст. 374 КПК України, зокрема, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення та статтю (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Пункт «а» ч. З ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої ВРУ 17.07.1997, зазначає, що кожний, хто обвинувачується у кримінальному правопорушенні має право бути негайно і детально повідомлений зрозумілою для нього мовою про характер та причини обвинувачення проти нього. У разі пред`явлення не конкретного обвинувачення, що є порушенням права на захист, справа підлягає поверненню на додаткове розслідування на підставі існуючого закону. Таким чином, завданням кримінального провадження є зокрема охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі і під час формулювання обвинувачення. Пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним і містити дані про час, місце, інші обставини вчинення злочину, оскільки особа має знати у чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення.

Проте, під час підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України, не відповідає вимогам п.5 ч.І ст. 291 КПК України.

В пред`явленому ОСОБА_5 обвинуваченні, на думку суду, відсутня конкретизація її діянь, що характеризує об`єктивну сторону кримінального правопорушення та обставини виникнення спільного умислу, мотиву, мети, що характеризують суб`єктивну сторону і є обов`язковими елементами предмета доказування відповідно до вимог ст. 91 КПК України.

Пред`являючи обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 190 КК України у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненим за попередньою змовою групою осіб, повторно, прокурор в обвинувальному акті не вказує об`єктивних та суб`єктивних ознак такого кримінального правопорушення з боку ОСОБА_5 обмежившись лише загальним формулюванням, що ОСОБА_5 із корисливих спонукань, з метою власного збагачення, вступила в злочинну змову з невстановленими особами, відносно яких здійснюється досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні.

Разом з тим, як вбачається із витягу з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0010536, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 шляхом обману заволоділа грошовими коштами ОСОБА_7 в сумі 3000 грн., а потім, знову ж, за попередньою змовою з ОСОБА_6 шляхом обману повторно заволоділа і грошовими коштами ОСОБА_8 . Тобто, в обвинувальному акті відсутній виклад вказаних фактичних обставин кримінального правопорушення.

Наведені факти є порушенням вимог КПК України, оскільки зазначені вище фактичні обставини кримінального правопорушення повинні бути викладені в обвинувальному акті відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки підлягають обов`язковому доказуванню у кримінальному провадженні. Суд вважає, що таке порушення вимог закону порушує право на захист обвинуваченої, оскільки судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій пред`явлено конкретне обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Вказані порушення при складанні обвинувального акту свідчать про неконкретність пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 , а тому обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст. ст. 291, 314-315 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0010536 від 30.10.2015, за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України - повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва.

Суддя ОСОБА_1