АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №643/9569/16-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/790/285/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.02.2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

- головуючого судді ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого на вирок Московського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Харкова, громадянин України, українець, з середньою освітою, не одружений, не працює, раніше засуджений 20.01.2015 р. Комінтернівським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.185 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень, покарання не відбуте, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 ,
визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та засуджений за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ст.70 КК України по сукупності злочинів остаточно призначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, і визначено 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків до покарання призначеного цим вироком приєднано не відбуту частину покарання, призначеного ОСОБА_7 за вироком Комінтернівським районного суду м.Харкова за ч.1 ст.185 КК України від 20.01.2015 р., та остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у виді 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі, та штрафу у розмірі 850 гривень. Покарання в виді штрафу виконувати самостійно. Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до вступу вироку до законної сили залишено тримання під вартою в СІЗО м.Харківа. Строк відбування покарання рахується з часу затримання ОСОБА_7 , тобто з 30 липня 2016 року.
Як встановлено вироком, ОСОБА_7 , 04.02.2016 р. близько 13.30 год., знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, переслідуючи при цьому корисливу мету, діючи повторно, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки та бажаючи діяти саме таким чином, побачив територію приватного домоволодіння з приватним будинком, огороджену парканом. ОСОБА_7 , вирішив підійти ближче, заглянувши через паркан на територію приватного домоволодіння за вищевказаною адресою, побачив металеві труби, що мають певну вартість, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 , переліз через паркан, опинившись на території приватного домоволодіння за вищевказаною адресою, яка належить ОСОБА_8 , тим самим незаконно проник до сховища, в якому знаходились металеві труби. Після чого ОСОБА_7 взяв металеві труби, перекинув їх через паркан тим самим таємно викрав наступне майно: металеву трубу, розміром 2,5x2,5 см, довжиною 3 метра, у кількості 6 шт., вартістю 58 грн. 23 коп. за кожну, загальною вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи №62 від 18.02.2016 р. - 349 грн. 38 коп., однак його дії були помічені свідком ОСОБА_9 та в подальшому ОСОБА_7 був зупинений співробітниками Московського ВП ГУНП в Харківській області, які виявили та вилучили таємно викрадене майно.
Таким чином, ОСОБА_7 , вчинив усі дії, які вважав необхідними для реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, однак не довів свій злочинний намір до кінця з причин, які не залежали від його волі. Таким чином, ОСОБА_7 , вчинив закінчений замах на таємне викрадення майна, що належить ОСОБА_8 загальною вартістю згідно висновку товарознавчої експерти за №62 від 18.02.2016 р. - 349 грн. 38 коп.
Крім того, ОСОБА_7 , 13.06.2016 р. вранці, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, знаходився біля домоволодіння АДРЕСА_4 , у дворі якого побачив через паркан металеві вироби. Тоді ОСОБА_7 , діючи повторно, за раптово виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, і реалізуючи його, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан, не маючи на те відповідного дозволу, тим самим проник до двору вищезазначеного домоволодіння, звідки таємно викрав металеві вироби, а саме: стіл під станок, тачку садову, мангал, будівельну арматуру у кількості 3-х штук, лом, фрагмент газової комунікації, фрагмент дитячої гойдалки, гальванічну ванну, каркас від лави, станину віл швейної машини, загальною вагою 198 кілограм вартістю 554,40 гривні згідно висновку експерта № 208 від 20.06.2016 р. та стільницю зі сплаву алюмінію вагою 10 кілограм, вартістю 210 гривень згідно висновку експерта № 208 від 20.06.2016, які належали ОСОБА_10 , розпорядившись в подальшому вищезазначеним викраденим майном на власний розсуд, чим довів свій злочинний намір до кінця та обернув викрадене на власну користь.
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу.

Обвинувачений ОСОБА_7 просив вирок суду змінити, застосувати до нього положення ст.69 КК України. мотивуючи свої вимоги, апелянт зазначив, що не був судимим. Свою вину визнав повністю, співпрацював зі слідством, щиро розкаявся.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку прокурора, яка вважала вирок законним та обгрунтованим, обвинуваченого, який підтримав свою апеляцію, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
Обгрунтованість засудження ОСОБА_11 за вказаною вище статтею ніким не оспорюється. Тому відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляції ставиться питання про неправильність призначення покарання обвинуваченому.

Покарання призначається відповідно до ст. 65 КК України з урахуванням ступеню суспільної небезпечності злочину, даних про особу обвинуваченого та обставин, що обтяжують, пом`якшують покарання.

При розгляді кримінального провадження, суд першої інстанції прийняв до уваги, що обвинувачений скоїв 2 епізоди злочинної діяльності, викрадення чужого майна з проникненням в сховище, вчинене повторно та закінчений замах на викрадення майна, вчинений повторно з проникненням в сховище. Крім того врахував, що ОСОБА_11 раніше був судимий та маючи непогашену судимість скоїв новий злочин, тому покарання призначив із застосуванням ст. 71 КК України.

З урахуванням наведеного, суд призначив йому покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням.

В той же час суд прийняв до уваги, що він повністю визнав себе винним, розкаявся. З урахуванням таких даних, суд призначив йому покарання, що наближене до мінімальних меж санкції наведених статей.

Вказані дані спростовують доводи апеляції, що покарання призначене невірно.

Підстав для застосування ст. 69 КК України немає, посилання в апеляції, що обвинувачений співпрацював зі слідством не дає підстав для зниження покарання.

26.11.2015 року прийнятий Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», який набрав чинності 24.12.2015 року, згідно з яким ст. 72 КК України доповнена частиною 5, відповідно до якої зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Тому, апеляційний суд зараховує обвинуваченого ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення в строк відбування покарання за правилами наведеної вище статті.

Керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляцію обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 29 серпня 2016 р. щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 30 липня 2016 р. по 21.02.2017 р. з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий

Судді: