Дата документу 24.02.2017

Справа № 334/1205/17
Провадження № 1-кс/334/361/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя, у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області ОСОБА_3 , за участю адвоката ОСОБА_4 , за участю слідчого Дніпровського ВП ГУНП ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000864 від 22.02.2017 року про застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Приморськ, Запорізької області, українця, громадянина України, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 08.01.2008 року Приморським районним судом Запорізької області по ч.2 ст.186 КК України, до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75, 75, 104 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік;

- 16.07.2008 Приморським районним судом Запорізької області по ч.2 ст.186 КК України, до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75, 75, 104 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки;

- 19.11.2010 Приморським районним судом Запорізької області по ч.ч.2, 3 ст.185 КК України, до покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі,

- 26.10.2011 Приморським районним судом Запорізької області по ч.2 ст.185 КК України, до покарання у виді 3 місяців арешту. На підставі ч.4 ст.70, ст.72 КК України приєднати покарання по вироку Приморського районного суду Запорізької області від 19.11.2010 та остаточно призначено 3 роки 4 місяці позбавлення волі. Звільнився 21.06.2013 року по відбуттю строку покарання;

- 11.09.2014 Приморським районним судом Запорізької області по ч.3 ст.185, ч.2 ст.189 КК України, до покарання у виді 4 років позбавлення волі.Звільнився 17.11.2016 року по відбуттю строку покарання,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

В с т а н о в и в :
Органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому, що будучи особою, раніше неодноразово засудженою за вчинення злочинів проти власності, судимість за які в установленому законом порядку не зняті і не погашена, на шлях виправлення і перевиховання не став, та знову вчинив кримінальне правопорушення проти власності, за наступних обставин:

Так, 22.02.2017 року, близько 20 год. 30 хв., ОСОБА_6 , маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, знаходячись біля будинку №3-А по вул. Портова в м. Запоріжжя, з-заду підійшов до ОСОБА_7 та застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, правою рукою схватив останнього за шию, та одним ривком своєї лівої руки вирвав із рук ОСОБА_7 мобільний телефон марки «ALCATEL onetouch X pop 5035D».

Далі ОСОБА_6 , розуміючи, що на даному етапі він має реальну можливість розпоряджатись викраденим майном, з метою швидкого залишення місця вчинення кримінального правопорушення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, утримуючи при собі раніше викрадений мобільний телефон, не реагуючи на вимоги ОСОБА_7 зупинитись та припинити свої злочинні дії, почав бігти в напрямку проспекту Металургів в м. Запоріжжя, де через деякий час був затриманий співробітниками поліції.

Таким чином, в результаті умисних злочинних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_7 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 700 гривень.

Дії ОСОБА_6 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

23.02.2017 року ОСОБА_6 у порядку ст. 277-278 КПК України повідомлено про підозру за ч.2 ст.186 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання слідчого і просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_6 , і його адвокат проти задоволення клопотання заперечують, і просять застосувати інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема, домашній арешт.

Вислухавши думку прокурора і адвоката, пояснення залата ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_9 , дослідивши надані матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Дослідивши матеріали додані до клопотання, з яких вбачається, що підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, вислухавши пояснення слідчого, обвинуваченого, думу прокурора та адвоката, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність ризиків, які б давали суду підстави дійти висновку про необхідність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, ОСОБА_6 є особою, раніше засудженою за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, і вчинення ним нового аналогічного злочину, на думку суду, свідчить про кримінальну спрямованість його особи.

ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, а отже, не має постійного джерела доходу; не має постійного місця проживання та реєстрації у м. Запоріжжі; не має стійких соціальних зв`язків.

Покази свідка ОСОБА_9 , з якою начеб то ОСОБА_6 перебуває у фактичних шлюбних стосунках, не доводять наявність стійких соціальних зв`язків, оскільки остання також не проживає за зареєстрованим місцем проживання, не має постійного місця роботи та джерела доходу. ЇЇ доводи, що ОСОБА_6 є батьком її дитини не знайшли свого об`єктивного підтвердження. Тому до показів даного свідка суд ставиться критично, і оцінює їх як намагання ввести суд в оману стосовно наявності стійких соціальних зв`язків, намагання допомогти уникнути ОСОБА_6 обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність ризиків, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового слідства, впливати на потерпілого та свідків, продовжити злочинну діяльність, тому обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сприятиме запобіганню вчиненню ним інших кримінальних правопорушень та унеможливить ймовірність переховування від органів досудового розслідування.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено.

З наведених підстав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судом не встановлено обставин, які б давали підстави застосувати інший більш м`який запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , ніж тримання під вартою

Згідно із ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному проваджені щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою такого застосування.

Керуючись ст.ст.32,110,181,193,194,196,309 КПК України, -

у х в а л и в :
Клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за № 0000864 від 22.02.2017 року про застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на шістдесят днів у слідчому ізоляторі №10 м. Запоріжжя.

Строк тримання ОСОБА_6 , під вартою рахувати з 00 год. 20 хв. 23 лютого 2017 року до 23 квітня 2017 року, включно.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Суддя: ОСОБА_1