Справа № 396/1888/16-к
Провадження № 1-кп/396/25/17
УХВАЛА
03.02.2017 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
з участю прокурора ОСОБА_2 , секретаря ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
законних представників обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
представника служби у справах дітей ОСОБА_11
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець народився та проживає в АДРЕСА_1 , учень Новоукраїнської ЗШ №8, не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, раніше не судимий, у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, українець народився та проживає в АДРЕСА_2 , учень ПТУ №40, освіта середня, не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, раніше не судимий, у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, українець народився та проживає в АДРЕСА_3 , учень ПТУ № 40 м.Новоукраїнка, освіта середня, не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, раніше не судимий, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
16 листопада 2016 року до суду надійшли матеріали кримінального провадження за обвинуваченням неповнолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України, затвердженим 31 жовтня 2016 року обвинувальним актом по справі.
В підготовче судове засідання не з"явились потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , подавши заяви про розгляд кримінального провадження у їх відсутності, потерпілі ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , будучи повідомленими належним чином про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилися, будь-яких заяв не надали, а тому суд ухвалив про проведення підготовчого судового засідання без участі потерпілих, відносно обов`язкової явки яких не наполіг жоден із учасників судового розгляду.
Вирішуючи вказане клопотання, суд виходить із наступного.
Згідно з ч.2 ст.334 КПК України, у разі якщо на розгляд місцевого суду надійшли матеріали кримінального провадження щодо особи, стосовно якої цим судом вже здійснюється судове провадження, воно передається складу суду, що його здійснює, для вирішення питання про їх об`єднання, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин правопорушення, суд вважає за необхідне об`єднати обвинувальні акти в одне провадження.
Суд, вислухавши думку прокурора, який просив об`єднати вищезазначені провадження, та захисника, який погодився із клопотанням, вважає за можливе з огляду на наведене з метою повноти та всебічності судового розгляду, а також економії процесуального часу, об`єднати зазначені провадження в одне провадження.
У підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження не заперечили проти призначення судового розгляду кримінального провадження, враховуючи, що:
- підстави для закриття провадження згідно ст.284 КПК України відсутні;
- підстав для повернення провадження прокурору для продовження досудового розслідування немає;
- підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено;
- будь-яких клопотань від учасників судового розгляду не надійшло, проти відкритого судового розгляду провадження учасники судового розгляду не заперечили,
У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає можливим призначити судовий розгляд даного кримінального провадження.
Крім цього, прокурором було заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 та обрання йому йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В обгрунтування клопотання посилається на те, що з метою попередження ризиків у вказаному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді від 25.10.2016 за клопотанням слідчого, погодженим прокурором відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Ухвалою Новоукраїнського районного суду від 19.12.2016 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 продовжено на 60 діб.
При цьому, на ОСОБА_4 покладено обов`язки з`являтися за вимогою слідчого, прокурора, суду, не залишати місце свого фактичного проживання но АДРЕСА_1 цілодобово, окрім п`ятниці та понеділка із 08.00 год до 11.00 год., не відлучатися із Новоукраїнського району Кіровоградської області без дозволу слідчого, прокурора,суду, повідомляти слідчого,прокурора,суд про зміну свого місця проживання, не відвідувати місця, в яких спиртні напої реалізуються на розлив, утримуватися від спілкування із особами, визнаними потерпілими або свідками у цьому кримінальному провадженні, крім випадків спілкування з ними під час здійснення процесуальних дій.
В ході розгляду кримінального провадження у суді встановлено, що вказаний запобіжний захід ОСОБА_4 порушує та він є неефективним для попередження ризиків у кримінальному провадженні.
Так, ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, які відповідно до ст.12 КК України є тяжким, відповідальність за які передбачена у виді позбавлення волі. В ході досудового розслідування при обранні запобіжного заходу у кримінальному провадженні встановлено наявність ризиків у кримінальному провадженні, передбачених п.5 ч.1 ст.177 КЛІК України: а саме, що ОСОБА_4 , без обрання запобіжного заходу може вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Вказаний ризик у кримінальному провадженні продовжує існувати і на даний час.
Так, ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів проти власності. Вироком Новоукраїнського районного суду від 01.03.2016 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 104,75 КК України. ОСОБА_4 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Вироком Новоукраїнського районного суду від 23.11.2016 р. за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 ч.3 ст.185 КК України па підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів призначено остаточне покарання у виді 4 років одного місяця позбавлення волі, вирок не набрав законної сили. Однак, ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, продовжив свою злочинну діяльність та вчинив ряд корисливих злочинів під час іспитового строку.
За місцем проживання та навчання ОСОБА_4 характеризується негативно, проживає разом з матір`ю ОСОБА_18 , яка виливу на неповнолітнього сина не має. Умови проживання дитини забезпечено на задовільному рівні, інших дітей чи утриманців у сім`ї немає, сім`я забезпечена продуктами харчування, предметами побуту, одягом та взуттям.
За станом здоров`я ОСОБА_4 не мас протипоказань до праці, на диспансерному обліку у лікаря нарколога не перебуває. Відповідно до висновку судово психіатричної експертизи ОСОБА_4 страждає легкою розумовою відсталістю, однак, її форма така, що не позбавляє його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
ОСОБА_4 , навчається у Новоукраїнській загальноосвітній школі №8 м.Новоукраїнка на екстернатній формі навчання. Відповідно до характеристики навчального закладу ОСОБА_19 11, відноситься до дітей групи ризику, перебуває на внутрішньошкільному обліку. Авторитетом серед однолітків не користується.
Інших стійких соціальних зв`язків на території Новоукраїиського району ОСОБА_4 не має, товаришує з неповнолітніми, які також схильні до вчинення правопорушень.
У зв`яку з наявністю порушень умов запобіжного заходу домашньою арешту, виникла необхідність заміни діючого запобіжного заходу та обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Інші учасники, в т.ч. і сам обвинувачений ОСОБА_4 , просять відхили заявлене клопотання, вважаючи його безпідставним.
Вирішуючи вказане клопотання, суд виходить із наступного.
Відповідно до ст.200 КПК України прокурор має право звернутися із порядку, передбаченому ст.184 КПК України до суду із клопотанням про змін) запобіжного заходу. Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, коли інший більш м`який запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Згідно ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою застосовується до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що наявність обґрунтованої підозри у вчинені правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин, й такі факти мають бути досить переконливими, щоб суддя на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину вірогідною.
Суд не вправі наперед вирішувати питання про винуватість підозрюваного, проте вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали, а саме заяви потерпілого про вчинення злочину, протоколи огляду місця події, протоколи допиту потерпілого і свідків, дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 із високим ступенем вірогідності причетний до вчинення кримінального правопорушення за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України.
Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, суд виходить із наступного.
Сторона обвинувачення вказує як на підставу застосування запобіжного заходу наявність наступних ризиків: вчиняти інші кримінальні правопорушення, що викликано неефективністю запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
На підтвердження ризику щодо можливості ОСОБА_4 вчиняти інші кримінальні правопорушення зазначено, що ОСОБА_4 протягом останнього року втретє притягується до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів проти власності, на шлях виправлення не стає, продовжує свою злочинну діяльність та вчинив ряд корисливих злочинів під час іспитового строку.
Підпункт "c" пункту 1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, а саме: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Суд погоджується із доводами сторони обвинувачення про наявність такого ризику, як можливості ОСОБА_4 вчиняти інші кримінальні правопорушення, враховуючи те, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного корисливого злочину, обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого злочину, скоєного ним в період відбування іспитового строку. Вказана обставина переконує суд у необхідності збереження до обвинуваченого запобіжного заходу із метою недопущення вчинення ним нових злочинів та з метою захисту інтересів суспільства від кримінальних посягань на право власності, й запобіжний захід не може бути обраний у вигляді особистого зобов`язання, поруки або застави, зважаючи на високу ступінь суспільної небезпечності інкримінованого йому злочину.
Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно положень ст.ст. 492,493 КПК України, запобіжні заходи до неповнолітнього підозрюваного, обвинуваченого застосовуються з урахуванням його вікових та психологічних особливостей і роду занять. Слідчому судді, суду необхідно зважати, що затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину за наявності визначених КПК мети та підстав для його застосування.
Відповідно до ч.2 ст. 194 КПК України суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Положеннями ч.4 ст.194 КПК України передбачено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Як встановлено у судовому засіданні прокурором не доведено (не надано достатніх доказів) обставин, які б свідчили про недостатність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а про те, що у Новоукраїнському ВП відсутні засоби контолю не можуть бути належним і допустимим доказом неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Враховуючи обставини ст.178 КПК України, особу підозрюваного, який є неповнолітнім, постійно проживає по АДРЕСА_1 , в будинку разом з матір`ю, відсутність підтверджень його перебування на обліку лікаря нарколога, але перебуває з 2011 року на обліку у лікаря-психіатра, раніше судимий, скоєно злочин в якому підозрюється протягом іспитового строку, мати намагається впливати на сина, клопотання КВІ про скасування іспитового строку до суду не находило.
А відтак, за сукупності вище наведених обставин, суд вважає за доцільне клопотання відхилити.
Керуючись ст.ст.217,334 КПК України,
Призначити судовий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, на 17 лютого 2017 року о 10 год. у Новоукраїнському районному суді одноособово у відкритому судовому засіданні.
Клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу відхилити, у зв`язку із безпідставністю.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий: ОСОБА_1