Ухвала
іменем україни

06 червня 2017року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 24 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 11 лютого 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000150, за обвинуваченням

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,

в силу ст. 89 КК України такого, що не має судимості,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 345 КК України,

в с т а н о в и л а:

За вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 24 листопада 2015 року ОСОБА_7 засуджено:

за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років;
за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
за ч. 2 ст. 345 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.

Стягнуто з ОСОБА_7 :

на користь держави в особі Фінансового управління виконкому Комсомольської міської ради 5 854,65 грн, витрачених на стаціонарне лікування потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ;

на користь потерпілого ОСОБА_8 4 352,13 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 80 000 грн на відшкодування моральної шкоди;

на користь потерпілого ОСОБА_10 3 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено долю речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 11 лютого 2016 року вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 24 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 змінено. Ухвалено вважати ОСОБА_11 засудженим:

за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років;
за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
за ч. 2 ст. 345 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ч. 2 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.

В іншій частині вирок суду залишенобез змін.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 порушує питання про скасування судових рішень щодо засудженого ОСОБА_7 та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушення вимог кримінального процесуального закону, однобічність і неповноту судового слідства та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що суд не звернув уваги, що під час відкриття кримінального провадження неправильно було зазначено особисті дані потерпілого ОСОБА_8 . Вважає, що суд не дав належну оцінку доказам у кримінальному провадженні, не обґрунтував своїх висновків належним чином. Зазначає, що доказами не доведено, що ОСОБА_7 причетний до заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , а також про те, що тілесні ушкодження ОСОБА_10 заподіяно саме засудженим і саме у зв`язку із виконанням останнім службових обов`язків працівника правоохоронного органу. Вказує, що фактичні обставини, встановлені судом, не відповідають обставинам справи. Зазначає, що при призначенні покарання суд не взяв до уваги обставини, що його пом`якшують. Вказує, що апеляційний суд не виправив помилок, допущених судом першої інстанції, не навів мотивів на спростування доводів апеляційних скарг засудженого та захисника та не обґрунтував свого рішення належним чином.
За вироком суду ОСОБА_7 засуджено за те, що він, 09 лютого 2015 рокуприблизно о 17.30 год., знаходячись в загальному коридорі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , під час конфлікту із сусідом ОСОБА_12 на грунті тривалих неприязних стосунків, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно завдав потерпілому багаточисленні удари руками та ногами по різним частинам тіла, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_8 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

13 квітня 2015 рокуприблизно о 01.00 год., знаходячись там же, ОСОБА_7 під час конфлікту із сусідом ОСОБА_13 , на грунті неприязних стосунків, які виникли раптово, з метою заподіяння останньому тілесних ушкоджень, умисно завдав потерпілому багаточисленні удари деревяною ніжкою від столу по різним частинам тіла, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_14 тяжкі тілесні ушкодження.

16 квітня 2015 року, приблизно о 09.30 год., ОСОБА_7 , знаходячись у власній квартирі АДРЕСА_3 , діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ДІМ СДІМ Комсомольського МВ УМВС України в Полтавській області старшому лейтенанту міліції ОСОБА_10 під час виконання ним службових обовязків чергування у складі слідчо-оперативної групи працівників Комсомольського МВ УМВС та здійснення виїзду в складі групи за викликом однієї з мешканок вказаного будинку, через наскрізний отвір дверного вічка вхідних дверей власної квартири наніс потерпілому один удар металевим шампуром в область правого ока, внаслідок чого заподівОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоровя.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який вважав, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Згідно з положеннями ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог статей 410-411 КПК України доводи щодо неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження є предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який згідно зі ст. 409 КПК України має право на скасування вироку із зазначених підстав.

Відповідно до вимог ст. 419 КПК України в ухвалі суду апеляційної інстанції, зокрема, мають бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали; при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі мають бути зазначені підстави, на яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

При розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 апеляційний суд повною мірою дотримався вимог кримінального процесуального закону.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо незаконності вироку аналогічні доводам, які були викладені в його апеляційній скарзі та апеляційній скарзі засудженого ОСОБА_7 . Такі доводи були перевірені судом апеляційної інстанції і визнані безпідставними, оскільки спростовуються зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, апеляційний суд в ухвалі зазначив, що висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, підтверджується сукупністю досліджених та перевірених в судовому засіданні доказів.

Не є підставою вважати незаконними судові рішення в частині засудження ОСОБА_7 за епізодом заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 через те, що під час внесення відомостей до ЄРДР особисті дані останнього були зазначені неправильно. Той факт, що відомості були внесені за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , в той час, як по батькові потерпілого є « ОСОБА_15 », на обгрунтованість судових рішень не вплинуло.

Винуватість ОСОБА_7 у спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_9 підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_9 під час слідчого експерименту, в ході якого він на місці детально пояснив про обставини, за яких ОСОБА_7 спричинив йому тілесні ушкодження, завдавши удари дерев`яною палицею з металевим кріпленням. Наведені показання потерпілого суд обгрунтовано визнав достовірними, оскільки вони узгоджуються з іншими доказами у справі, зокрема, з висновком судово-медичної експертизи про характер та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_9 ; даними протоколу огляду помешкання ОСОБА_7 , під час якого виявлено дві дерев`яні ніжки від столу з металевим кріпленням, із зняттям цитологічних змивів із вмістом без`ядерних епітельних клітин, що не придатні для цитологічного дослідження, сукупністю інших доказів.

Судом перевірялися і визнані необгрунтованими доводи про безпідставну кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 345 КК України. На підставі доказів, які були оцінені судом у сукупності та взаємозв`язку, судом достовірно встановлені обставини події, за яких ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження. При цьому судом встановлено, що ОСОБА_10 16 квітня 2015 року прибув за адресою проживання засудженого у складі слідчо-оперативної групи працівників Комсомольського MB УМВС на виклик одного із мешканців будинку за фактом порушення ОСОБА_7 громадського порядку. Засуджений по відношенню до міліціонера ОСОБА_10 діяв із прямим умислом, намагаючись своїми діями завдати шкоди здоров`ю працівнику правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків. Суд належно мотивував свої висновки з цього приводу.

Суд дав повну і всебічну оцінку доказам у кримінальному провадженні та дійшов обгрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку. Судом досліджено всі обставини, які могли мати значення для прийняття правильного рішення. Докази, на яких побудовані висновки суду, є належними, допустимими, достатніми і достовірними.

Таким чином, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 1 ст. 121 , ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 345 КК України, єобгрунтованими. Підстав вважати, що діям засудженого дано неправильну правову оцінку, немає.

Суд апеляційної інстанції, розглядаючи кримінальне провадження за поданими апеляційними скаргами, відповідно до вимог ст. 419 КПК України належним чином проаналізував доводи, наведені в апеляційних скаргах, дав на них вичерпні відповіді і обґрунтовано залишив апеляційні скарги без задоволення, мотивувавши своє рішення належним чином.

Ухвала апеляційного суду є законною та обґрунтованою, вона відповідає вимогам ст. ст. 370, 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути кримінальне провадження і винести законні та обґрунтовані рішення, не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 24 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 11 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3