Справа № 183/8/17
№ 1-кп/183/363/17
В И Р О К
іменем України
17 серпня 2017 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002935 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 23.10.2015 року вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- 04.08.2016 року вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 5 років позбавлення волі, згідно ст.ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком 3 роки; ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.01.2017 року випробувальний строк за вказаним вироком скасовано, ОСОБА_5 направлено для відбування призначеного покарання,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 26.05.2016 року вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:
18 липня 2016 року близько 01 години 00 хвилин, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , проходячи поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_4 , побачили у дворі вказаного домоволодіння велосипед марки «Azimut Dakar», і в цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом проникнення на територію вказаного домоволодіння. Того ж дня близько 01 години 05 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись поблизу вищевказаного домоволодіння, звернувся до ОСОБА_5 з пропозицією вчинити таємне викрадення вказаного велосипеду марки «Azimut Dakar», який вони побачили у дворі домоволодіння. ОСОБА_5 з цією пропозицією погодився, і таким чином ОСОБА_7 вступив у злочинну змову з ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, 18 липня 2016 року близько 01 години 10 хвилин ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , діючи спільно за попередньою змовою, умисно, повторно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, проникли на територію вказаного домоволодіння через огорожу, звідки таємно викрали велосипед марки «Azimut Dakar», який належить ОСОБА_4 , вартістю 1 500 гривень. Після цього, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_5 з місця скоєння злочину втекли та розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на вказану суму.

Дії ОСОБА_7 та ОСОБА_5 за вказаним епізодом кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище.

Продовжуючи свої злочинні дії, 02 серпня 2016 року близько 01 години 00 хвилин, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , проходячи поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_8 , побачили у дворі вказаного домоволодіння велосипед марки «FORT», і в цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення вищевказаного чужого майна. Того ж дня близько 01 години 05 хвилин, ОСОБА_7 знаходячись поблизу вищевказаного домоволодіння звернувся до ОСОБА_5 з пропозицією вчинити таємне викрадення вказаного велосипеду марки «FORT», який вони побачили у дворі домоволодіння. З цією пропозицією ОСОБА_5 погодився, таким чином ОСОБА_7 вступив у злочинну змову з ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, 02 серпня 2016 року близько 01 години 08 хвилин, ОСОБА_7 , залишивши ОСОБА_5 поблизу вказаного домоволодіння спостерігати за обстановкою, проник на територію зазначеного домоволодіння, звідки діючи спільно за попередньою змовою, умисно, повторно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, таємно викрали велосипед марки «FORT», який належить ОСОБА_8 , вартістю 1 050 гривень. Після цього, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_5 з місця скоєння злочину з викраденим майном втекли та розпорядилися викраденим на власний розсуд, чим спричинили матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_8 на вказану суму.

Дії ОСОБА_7 та ОСОБА_5 за вказаним епізодом кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище.

Крім того, продовжуючи свої злочинні дії, 26 жовтня 2016 року близько 21 години 25 хвилин, ОСОБА_7 , проходячи поблизу пекарні, розташованої на АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_9 , побачив металопластикове віконце у будівлі пекарні, після чого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом проникнення у вказане приміщення. Реалізуючи свій злочинний умисел, цього ж дня близько 21 години 30 хвилин ОСОБА_7 підійшов до металопластикового вікна вказаної вище пекарні та за допомогою викрутки, яка була при ньому, віджав вікно, через яке незаконно проник у приміщення пекарні, звідки впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав гроші в сумі 314 гривень купюрами в національній валюті України номіналом по 2,00 грн. 40 купюр в сумі 80,00 грн., номіналом по 1,00 грн. 119 купюр в сумі 119,00 грн., та монети номіналом по 1,00 грн. 115 штук в сумі 115,00 грн., які належать ОСОБА_9 . Після цього, ОСОБА_7 з викраденими грошовими коштами з місця скоєння злочину втік та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 314 гривень.

Дії ОСОБА_7 за вказаним епізодом кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину за всіма епізодами пред`явленого йому обвинувачення визнав повністю, обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює. Показав, що 18.07.2016 року разом з ОСОБА_7 вночі вони викрали велосипед з території домоволодіння ОСОБА_4 в с. Піщанка Новомосковського району. Також 02.08.2016 року разом з ОСОБА_7 вночі вони викрали велосипед марки «FORT» з території домоволодіння ОСОБА_8 в с. Піщанка Новомосковського району. Всі ці дії вчинялись ним спільно та погоджено з ОСОБА_7 . У скоєному щиро кається.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину за всіма епізодами пред`явленого йому обвинувачення визнав повністю, обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює. В своїх показаннях повністю підтвердив показання ОСОБА_5 . Щодо епізоду викрадення ним грошових коштів 26.10.2016 року показав, що в цей день ввечері шляхом пошкодження вікна проник до пекарні на пл. Героїв в м. Новомосковську Дніпропетровської області, де викрав грошові кошти, суму не пам`ятає. Гроші потім в нього вилучили працівники поліції. У скоєному щиро кається.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав, що 18.07.2016 року ввечері після роботи на території свого домоволодіння АДРЕСА_3 виявив зникнення свого велосипеда марки «Azimut Dakar», який він там залишив напередодні. З цього приводу звернувся до поліції, однак велосипед йому так і не було повернуто. Щодо покарання обвинувачених залишив це питання на розсуд суду.

Судовий розгляд за погодженням всіх учасників судового провадження проведено у відсутність потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які звернулися до суду з письмовими заявами, в яких просили розглянути кримінальне провадження без їх участі, майнова шкода ОСОБА_8 відшкодована, претензій до обвинувачених останній не має, з приводу призначення покарання обвинуваченим ОСОБА_9 просив призначити не суворе покарання.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно злочин, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували. Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст вищенаведених обставин та наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Отже, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочинів встановленою та доведеною, і його дії за всіма епізодами пред`явленого обвинувачення від 18.07.2016 року та 02.08.2016 року слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище.

Також, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним злочинів встановленою і доведеною, і його дії за всіма епізодами пред`явленого обвинувачення слід кваліфікувати наступним чином:

1) за епізодами від 18.07.2016 року та 02.08.2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище;

2) за епізодом від 26.10.2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.

При цьому, всі дії ОСОБА_7 та ОСОБА_5 за всіма епізодами пред`явленого обвинувачення повністю охоплюються ч. 3 ст. 185 КК України і окремої кваліфікації як сукупність злочинів не потребують.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченим суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу обвинувачених, сукупність усіх обставин у справі.

Так, ОСОБА_5 раніше судимий, в тому числі за тяжкий злочин, і знову вчинив два нових корисливих тяжких злочини, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення. Також ОСОБА_5 не працює, не одружений, на обліку у лікарів не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо. Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці своєї протиправної поведінки, визнанням вини та готовністю підлягати кримінальній відповідальності. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Тому, враховуючи вказані вище обставини, тяжкість вчинених злочинів та їх кількість, думку потерпілих, суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням положень ст.ст. 69, 75 КК України, і вважає, що покарання повинно бути призначено виключно у виді позбавлення волі на певний строк. Саме таке покарання, на думку суду, буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчинених злочинів, конкретним їх обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і запобігання вчинення ним нових злочинів.

Крім того, враховуючи те, що вказані злочини були вчинені ОСОБА_5 до постановлення попереднього вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.08.2016 року, остаточне покарання ОСОБА_5 слід призначити відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань.

Період попереднього ув`язнення ОСОБА_5 необхідно зарахувати в строк призначеного йому покарання з розрахунку, визначеного ч. 5 ст. 72 КК України, з урахуванням змін, внесених Законом України №2046-VIII від 18.05.2017 року, який набрав чинності 21.06.2017 року.

Також, обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення тяжкого корисливого злочину і знову вчинив три нових корисливих тяжких злочини в період іспитового строку за попереднім вироком суду, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення. ОСОБА_7 не працює, не одружений, на обліку у лікарів не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо. Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 суд визнає щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці своєї протиправної поведінки, визнанням вини та готовністю підлягати кримінальній відповідальності. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Тому, враховуючи вказані вище обставини, тяжкість вчинених злочинів та їх кількість, думку потерпілих, суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст.ст. 69, 75 КК України, і вважає, що покарання повинно бути призначено виключно у виді позбавлення волі на певний строк. Саме таке покарання, на думку суду, буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчинених злочинів, конкретним їх обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і запобігання вчинення ним нових злочинів.

Крім того, враховуючи те, що вказані злочини були вчинені ОСОБА_7 до повного відбуття покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.05.2016 року, остаточне покарання обвинуваченому слід призначити відповідно до вимог ст.ст. 71,78 КК України.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Також, згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. У зв`язку із наведеним витрати на проведення судових товарознавчих експертиз в сумі 704,80 грн. підлягають стягненню з обвинувачених в рівних частинах на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 3 (три) місяці.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.08.2016 року, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

З урахуванням вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.08.2016 року та ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.01.2017 року строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення (перебування в установі попереднього ув`язнення для участі в судовому розгляді даного кримінального провадження) з 27 лютого 2017 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року по 17 серпня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2016 року, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 8 (вісім) місяців.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Речові докази:

1) договір про надання фінансового кредиту під заставу від 23.08.2016 року №9.9592/0 з ломбарду «Онікс», предметом застави за яким є велосипед марки «Azimut Dakar», позичальником є ОСОБА_5 , залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження;

2) рюкзак та викрутку, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, після набрання вироком законної сили знищити;

3) гроші в сумі 314 гривень купюрами в національній валюті України номіналом по 2,00 грн. 40 купюр в сумі 80,00 грн., номіналом по 1,00 грн. 119 купюр в сумі 119,00 грн., та монети номіналом по 1,00 грн. 115 штук в сумі 115,00 грн., передані до економічного відділу Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, після набрання вироком законної сили повернути потерпілому ОСОБА_9 ;

4) велосипед марки «FORT», переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_8 , залишити за належністю потерпілому ОСОБА_8 .

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення судових товарознавчих експертиз (висновки № 5410-16 від 15.11.2016 року, № 5024-16 від 09.11.2016 року) у розмірі 352 гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення судових товарознавчих експертиз (висновки № 5410-16 від 15.11.2016 року, № 5024-16 від 09.11.2016 року) у розмірі 352 гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку вручити обвинуваченим та прокурору негайно, після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1