Справа № 370/2541/16-к
Провадження № 1-кс/370/70/17
14 травня 2004 року на підставі договору купівлі-продажу, на зазначену ділянку було видано державний акт про право власності на земельну ділянку серії КВ № 041469, який зареєстрований в книзі реєстрації актів за № 028 та виданий на ім`я ОСОБА_6 .
Протягом 2004 2006 років ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 на придбаній земельній ділянці звели фундамент, збудували житловий будинок, підключили будинок до каналізаційної системи та системи водопостачання села Маковище.
15 листопада 2006 року представниками Макарівської ПМК було проведено перевірку димоходів та вентиляційних каналів житлового будинку, про що було видано Акт перевірки. При цьому, за проведення перевірки димоходів та каналів, ОСОБА_5 було сплачено гроші, а їй видано відповідну квитанцію.
16 листопада 2006 року спеціалістами Макарівської філії з експлуатації газового господарства ВАТ «Київоблгаз» було проведено пуск газу до приміщення будинку, про що було складено відповідний акт та видано талон про сплату грошей за пуск газу до будинку. Цього ж дня ОСОБА_5 із Макарівською ФЕЕГ уклала договір про надання послуг із газопостачання № 2/2528 від 16.11.2006 року.
Про це ними було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки № 1747 від 19.10.2010 року, який посвідчений ОСОБА_10 , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу. У п. 5 вказаної угоди нотаріус зазначила, що ОСОБА_6 було подано довідку Маковищанської сільської ради № 351 від 25.11.2010 року про те, що на відчужуваній земельній ділянці відсутні будь-які будівлі і споруди та не проводяться будівельні роботи, що не відповідало дійсності, оскільки будинок був збудований в листопаді 2006 року.
10 грудня 2010 року зазначену земельну ділянку ОСОБА_9 продала ОСОБА_7 , про що між ними також було укладено договір купівлі-продажу № 2154, який також посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом ОСОБА_10 .
При цьому, зазначені договори купівлі-продажу земельної ділянки визнані не законними та скасовані, а за ОСОБА_5 визнано право власності на 1/2 частину зазначеної земельної ділянки на підставі рішення Макарівського районного суду № 1016/2958/12 від 02.04.2013 року, яке залишено без змін Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17.10.2013 року та Ухвалою ВССУ від 05.02.2014 року.
Допитаний у якості свідка ОСОБА_11 , який проживає поруч із будинком АДРЕСА_1 показав, що у період 2005 2006 року він став будувати будинок та гараж на власній земельній ділянці. У цей же період стали будувати будинок і ОСОБА_6 з ОСОБА_5 . Станом на осінь 2006 року вони закінчили будівництво будинку і вже стали у ньому проживати.
Допитаний у якості свідка (сусід ОСОБА_12 ), який проживає поруч із будинком АДРЕСА_1 показав, що у 2005 2006 році він придбав земельну ділянку і став будувати будинок та гараж. У цей же період на земельній ділянці, яка розташована поруч стали будувати будинок ОСОБА_6 і ОСОБА_5 з якими він познайомився і підтримував сусідські відносини. Станом на осінь 2006 року вони закінчили будівництво будинку і вже стали у ньому проживати, при цьому вони закінчували облаштування тротуарів та доріжок на території подвір`я.
Допитаний у якості свідка ОСОБА_13 показав, що проживає у житловому будинку у с. Маковище по сусідству із будинком подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з ними він особисто знайомий, раніше, коли вони проживали у с. Маковище у житловому будинку часто спілкувався, зараз вже тривалий час не бачився. Стверджує, що житловий будинок ОСОБА_5 , та ОСОБА_14 , побудували спільно в 2006 році, з цього ж моменту стали у ньому проживати, що відбулося у їх сімї і які проблеми виникли з приводу будинку та земельної він не знає.
Допитана у якості свідка ОСОБА_15 показала, що у період 2006 року і на даний час працює спеціалістом Макарівської ФЕЕГ. У липні 2006 року приймала участь у розробці робочого проекту газозабезпечення житлового будинку у АДРЕСА_1 , замовником якого була ОСОБА_5 . Стверджує. Що на момент розробки та погодження робочого проекту обстежувала житловий будинок і станом на листопад 2006 року даний будинок вже був повністю збудований, оскільки при відсутності будови підключення та пуск газу не проводиться і взагалі не можливий.
З вище викладеного вбачається, що житловий будинок з надвірними господарськими спорудами у АДРЕСА_1 є об`єктом кримінально протиправних дій. А тому у відповідності до ст. 98 КПК України є речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
01.08.2016 року надійшла позовна заява в порядку ст.128 КПК України від потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, що завдана в результаті кримінального правопорушення їй завдано матеріальних збитків на суму 1008650 гривень до відповідача ОСОБА_7
20.08.2016 року цивільним позивачем визнано ОСОБА_5
20.08.2016 року цивільним відповідачем визнано ОСОБА_7 , про що надіслано йому та його адвокату ОСОБА_16 , копію постанови про залучення цивільного відповідача надіслано поштою за місцем проживання та юридичною адресою.
Тому є підстави вважати, що особи винні у вчиненні кримінального правопорушення, вживають заходів щодо подальшого незаконного розпорядження житловим будинком та продажу його іншим особам, що дає підстави для заборони користування та розпорядження вказаним житловим будинком ОСОБА_7 та іншим третім зацікавленим особам.
З викладеного вбачається, що земельна ділянка, на якій він розташований, що знаходяться у АДРЕСА_1 , є об`єктом кримінально протиправних дій, а тому у відповідності до ст. 98 КПК України є речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
З метою недопущення розголошення відомостей, які містяться в даному клопотанні та відноситься до таємниці слідства, що може негативно вплинути на встановлення місцезнаходження предметів, слідів і речей, які можуть бути виявлені в ході огляду та в подальшому можуть мати значення речових доказів у вказаному кримінальному провадженні, а також у зв`язку з існуючою загрозою приховування протиправних дій з боку причетних осіб та подальшого ухилення від передбаченої законом відповідальності, слідчий просила розгляд клопотання здійснювати без виклику заінтересованих осіб.
У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 зазначене клопотання підтримала, просила його задовольнити.
На підставі ч.2 ст.172 КПК України, клопотання розглядається без повідомлення заінтересованих осіб.
Заслухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Метою арешту є збереження вказаного нерухомого майна як речового доказу в даному кримінальному провадженні.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У даному випадку вказане нерухоме майно є об`єктом кримінально протиправних дій, а тому у відповідності до ст. 98 КПК України є речовим доказом у даному кримінальному провадженні та може бути використаний для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Згідно з вимогами ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до втрати, використання, перетворення, передачі майна.
Оцінюючи здобуті докази,з метою досягнення дієвості кримінального провадження, забезпечення виконання всіх слідчих дій, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, запобігання спробам перешкоджання у встановленні істини,слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання про арешт майна, оскільки слідчою доведена необхідність арешту вказаного майна.
Керуючись ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а для осіб, які її оскаржують, без виклику яких її було постановлено протягом п`яти днів з дня отримання нею копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1