Справа № 308/6754/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 липня 2017 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання слідчого в ОВС 2 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області майора юстиції ОСОБА_6 , про обрання щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-
В С Т А Н О В И В :
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 03.04.2017 о 20 год. 28 хв. співробітниками УСБУ в Закарпатській області між населеними пунктами Шом та Бовтрадь Берегівського району було затримано легкові автомобілі марки «Пежо» р.з. НОМЕР_1 під керуванням громадянина України ОСОБА_7 , в якому в якості пасажирів слідували громадянин України ОСОБА_8 та громадянин Афганістану ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та автомобіль супроводження марки «Форд», р.з., НОМЕР_2 , під керуванням громадянина України ОСОБА_10 , у якому в якості пасажира слідував громадянин ОСОБА_11 .
В ході з`ясування обставин перебування іноземця в прикордонному районі було встановлено, що вказану особу мешканці Закарпатської області намагались незаконно переправити через державний кордон України на території Угорщини.

Так, допитаний як свідок ОСОБА_9 показав, що маючи намір відкрити шенгенську візу для виїзду до Німеччини з метою подальшого працевлаштування, на початку березня 2017 він приїхав з м. Луцьк до польського візового центру, що знаходиться у м. Ужгороді. Перебуваючи там, до нього підійшов незнайомець, який представився « ОСОБА_12 » та поцікавився метою візиту до вказаного центру. Дізнавшись про намір свідка відкрити для себе візу, « ОСОБА_13 » зауважив, що іноземець не зможе цього зробити. Одночасно, в ході такої розмови « ОСОБА_13 » запропонував ОСОБА_9 свою послугу, а саме, за винагороду у розмірі 4000 доларів США організувати для нього незаконне переправлення через державний кордон України до Угорщини. Зі слів свідка, погодившись на дану пропозицію, на прохання « ОСОБА_12 » він повідомив йому свій мобільний телефон, для отримання від нього подальших вказівок.

Свідок показав, що 02.04.2017 йому зателефонував « ОСОБА_13 » та дав вказівку 03.04.2017 прибути у м. Львів до гіпермаркету «Ашан», звідки буде здійснюватись його нелегальне переправлення спочатку на територію Закарпаття, а звідти до Угорщини. Прибувши в обумовлений час за вказаною адресою, зі слів свідка там на нього вже очікував « ОСОБА_13 » із іншою, незнайомою йому особою, який представився « ОСОБА_14 ». Останні прибули туди на легковому а/м марки «Пежо» під керування іншої незнайомої особи. Перебуваючи у вказаному місці « ОСОБА_13 » повідомив, що він ( ОСОБА_9 ) на автомобілі «Пежо» в супроводі « ОСОБА_14 » поїдуть в напрямку українського кордону на територію Закарпатської області, а він з його ( ОСОБА_9 ) дружиною повернеться у м. Луцьк, де буде очікувати від нього підтвердження із території Угорщини про успішне переправлення, з метою отримання у його дружини решти обумовлених коштів у розмірі 3500 доларів США за незаконне переправлення. При цьому свідок зауважив, що перебуваючи біля гіпермаркету «Ашан» він на вимогу « ОСОБА_12 » особисто віддав « ОСОБА_14 » в якості авансу 500 доларів США із загальної обумовленої суми.

Згідно показань ОСОБА_9 , після цього з « ОСОБА_14 » на легковому а/м марки «Пежо» вони виїхали в напрямку Закарпатської області, куди дістались під вечір того ж дня. Потім прослідували на територію Берегівського району, де їх вже очікував інший легковий а/м марки «Форд», у якому перебували двоє незнайомців. В подальшому, вказані особи за вказівкою « ОСОБА_14 » на згаданому транспортному засобі супроводжували їх, рухаючись попереду на певній від них відстані. Проте, прямуючи в напрямку українського кордону та проїхавши деяку відстань, зі слів свідка згодом вказані автомобілі були зупинені співробітниками СБУ.

Як встановлено в ході досудового розслідування, організатором вчинення даного злочину є громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ), який за грошову винагороду мав на меті незаконно переправити громадянина Афганістану ОСОБА_9 через державний кордон України до країн Західної Європи, та залучив до вказаної протиправної діяльності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса проживання: АДРЕСА_3 ), а також ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (адреса проживання: АДРЕСА_4 ).
Згідно досягнутої домовленості між згаданими особами, рольова участь кожного у вчиненні даного злочину полягала в наступному.

Так, ОСОБА_8 зобов`язувався зустріти у м. Львові ОСОБА_9 , забезпечити його прибуття на транспортному засобі в прикордонний район на території Закарпатської області де організувати подальшу таємну доставку до автозаправної станції у с. Косино Берегівського району, після чого передати іншій невстановленій досудовим слідством особі, яка в пішому порядку здійснить супроводження іноземця до лінії державного кордону України, з метою незаконного переправлення вказаного іноземця на територію Угорщини.

Зі свого боку, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 брали на себе обов`язок діючи спільно, по прибутті з м. Львів на територію Закарпатської області транспортного засобу із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , зустріти їх на легковому автомобілі марки «Fort Escort» (власником якого є ОСОБА_10 ) в обумовленому місці в с. Сюрте Ужгородського району, після чого на вказаному автомобілі слідувати попереду та супроводжувати до автозаправної станції у с. Косино Берегівського району, з метою своєчасного виявлення та інформування ОСОБА_8 про появу на маршруті супроводження автомобілів патрульної поліції чи військовослужбовців ДПСУ.

В ході проведення впізнання свідком ОСОБА_9 вищевказаних осіб, останній впізнав ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , та показав про їх причетність до його незаконного переправлення через державний кордон України. Окрім цього, вказаного громадянина Афганістану було допитано в Ужгородському міськрайонному суді слідчим суддею, де останній підтвердив раніше викладені ним показання про обставини незаконного переправлення до Угорщини. Дружина ОСОБА_9 ОСОБА_15 також була допитана як свідок та, у своєму допиті підтвердила обставини вчинення незнайомими їй особам незаконного переправлення через кордон України до Угорщини її чоловіка. Остання також впізнала по фотознімках ОСОБА_4 як особу, яка 03.04.2017 після від`їзду ОСОБА_9 з м. Львів у напрямку Закарпатської області, в подальшому разом з нею повернувся у м. Луцьк, для отримання решти обумовлених коштів після підтвердження її чоловіком з території Угорщини про своє успішне переправлення за кордон.

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи умисно, вчинив організацію незаконного переправлення через державний кордон України громадянина Афганістану ОСОБА_9 , за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто злочин, передбачений ч.3 ст. 332 Кримінального кодексу України.
17.07.2017 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Вина ОСОБА_4 підтверджується показаннями свідків та іншими матеріалами даного кримінального провадження.

Ризики настання обставин з метою недопущення яких необхідно застосувати запобіжний захід у виді взяття під варту:

-підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

-підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

-підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Виклад обставин, що дають підстави зробити висновки про наявність вищевказаних ризиків і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини:

- ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 9 років, що саме по собі спонукає людину до вчинення дій спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності;

- ОСОБА_4 у 2013 році був засуджений Ужгородським міськрайонним судом за вчинення незаконного переправлення осіб через державний кордон України, тобто злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України;

- ОСОБА_4 у 2009 році документувався паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , який є у нього зараз на руках;

- ОСОБА_4 офіційно не працюючий.

Обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів:

- реальна загроза одержання покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років спонукає людину, не дивлячись на родинні та суспільні стосунки, матеріальний стан та характеристику, вживати всі можливі заходи спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності, зокрема переховуватися від органів досудового слідства та суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, тощо;

- тримання під вартою є єдиним запобіжним заходом, який унеможливлює вчинення тиску на інших учасників кримінального провадження та втечу підозрюваного, у тому числі за межі України;

- застосування до підозрюваного більш м`яких видів запобіжних заходів не усуне існування ризиків зазначених в клопотанні.

З огляду на викладене слідчий просить суд обрати та застосувати до підозрюваного громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні підтримав зазначене клопотання.

Захисник підозрюваного заперечив проти зазначеного клопотання, та вказав, що тримання під вартою є занадто суворим запобіжним заходом відносно його підзахисного, вважає, що достатньо буде застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний підтримав думку захисника.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

У відповідності до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Як зазначено у ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Проаналізувавши вищезазначене та надані суду докази, суд дійшов до наступних висновків.

В обґрунтування клопотання орган досудового розслідування зазначив у якості ризиків наступні обставини: підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що органом досудового розслідування належними та допустимими доказами доведено наявність обґрунтованої підозри від 17.07.2017 року у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, на які вказує, прокурор, а саме: ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

У відповідності до ст. 178 КПК України суд приймає до уваги наступні обставини: ОСОБА_4 зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації характеризується нейтрально, за зазначеною адресою проживає разом із співмешканкою ОСОБА_16 , 1994 р.н., яка має двох дітей ОСОБА_17 , 2013 року народження, ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та на цей час вагітна, як стверджує ОСОБА_4 його дитиною; офіційно ніде не працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічний злочини за ч. 2 ст. 332 КК України за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 2013 року; із 1986 року перебуває на психіатричному обліку у Відділенні психоневрологічного диспансеру.

Суд також приймає до уваги, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, вчинене організованою групою з корисливих мотивів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 9 років.

Зазначені обставини в своїй сукупності, дають підстави вважати, що незважаючи на той факт, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічний злочини та підозрюється у вчиненні нового тяжкого злочину, він має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, за місцем реєстрації характеризується нейтрально, є інвалідом ІІІ групи за загальним захворюванням, та із 1986 року перебуває на психіатричному обліку у Відділенні психоневрологічного диспансеру, що свідчить про те, що більш м`які запобіжні заходи можуть бути достатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому вважаю, що клопотання не підлягає до задоволення.

Суд вважає, що з урахуванням всіх вищезазначених обстави у сукупності достатнім буде обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, який, на думку суду, дозволить усунути ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, на які вказує, прокурор.

Зобов`язавши підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, а також виконувати обов`язки, передбачені статтею 194 КПК, а саме:

- не відлучатися із житлового приміщення в якому він фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування із свідками у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178,181, 182-186, 193-197, 309, 392, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кизил-Арват (Туркменістан), зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , інваліда ІІІ групи, тимчасово непрацюючого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, зобов`язавши підозрюваного прибувати за кожною вимогою

до слідчого, прокурора та суду, а також виконувати обов`язки, передбачені статтею 194 КПК, а саме:

- не відлучатися із житлового приміщення в якому він фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування із свідками у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Також роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Ухвалу направити для виконання органу Національної поліції за місцем фактичного проживання підозрюваного.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії зазначеної ухвали два місяці з дня винесення.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з моменту її проголошення.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1