Ухвала
іменем україни
30 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
засудженої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
представника потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 9 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Королівка Фастівського району Київської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 та проживає по АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст. 296 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладено обов`язки, передбачені 76 КК України.

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилась в м. Києві, зареєстрована в АДРЕСА_3 та проживає в АДРЕСА_4 , громадянку України, раніше не судиму,

засуджено за ч.2 ст. 296 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладено обов`язки, передбачені 76 КК України.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Згідно вироку суду 20 квітня 2014 року, близько 21 години, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, попередньо вступивши у злочинну змову вчинити хуліганство, прибули на подвір`я будинку АДРЕСА_5 .
Реалізуючи злочинний умисел, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, порушуючи громадський порядок, ОСОБА_6 , погрожуючи фізичною розправою та ображаючи нецензурною лайкою ОСОБА_9 , яка закрилась в квартирі АДРЕСА_6 , розбив скло вікна до даної квартири, яка розташована на першому поверсі вказаного будинку та належить ОСОБА_9 .

Після цього, продовжуючи вчиняти хуліганство, проявляючи особливу зухвалість, ОСОБА_6 почав виривати решітку з розбитого вікна та продовжував висловлюватись нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_9 та погрожувати їй фізичною розправою.

В цей час ОСОБА_7 , продовжуючи хуліганські дії, діючи групою осіб, проявляючи особливу зухвалість, демонстративно, дерев`яною палицею, яку підібрала на подвір`ї, почала бити по іншим вікнам квартири ОСОБА_9 , внаслідок чого розбила ще два вікна та почала бити цією палицею по кузову автомобіля «Чері Амулет», д.н.з. НОМЕР_1 ., яким користувалась ОСОБА_9 .

На неодноразові зауваження мешканців будинку та перехожих припинити хуліганські дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не реагували та, діючи з особливою зухвалістю з мотивів явної неповаги до суспільства, почали ображати інших присутніх мешканців будинку та мешканців сусідніх будинків нецензурною лайкою та висловлювати погрози в їх адресу.

В зв`язку з тим, що хуліганські дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжувались протягом тривалого часу та припинити їх було не можливо, ОСОБА_9 , а також інші присутні викликали працівників міліції.
В подальшому на місце події приїхали працівники міліції та припинили хуліганські дії засуджених.

Вказаними злочинними діями потерпілій ОСОБА_9 заподіяна матеріальна шкода на загальну суму 14926,35 грн.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 9 червня 2016 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі представник потерпілої, не оспорюючи правильність кваліфікації дій засудженої ОСОБА_7 , просить ухвалені по справі судові рішення скасувати. Зазначає про неправильне застосування кримінального закону та невідповідність тяжкості вчиненого злочину особі ОСОБА_7 внаслідок м`якості. Вказує на те, що з огляду на матеріали справи ОСОБА_7 було призначено надто м`яке покарання та безпідставно застосовано положення ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілої та її представника, які підтримали подану касаційну скаргу, пояснення захисника та засуджених, які заперечували проти задоволення касаційної скарги, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, обговоривши доводи, викладені в касаційній скарзі та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку злочині та правильність кваліфікації її дій в касаційній скарзі не оспорюється.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Вирішуючи питання про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України суд також повинен урахувати тяжкість вчиненого злочину, особу винного, дотримуючись загальних принципів встановлених законом щодо призначення покарання.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд дав належну оцінку тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, даним про особу винної, її позитивним характеристикам за місцем проживання, тому, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, та не перебуває на обліку у психіатра і нарколога. Таким чином висновок суду про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі та можливість звільнення її від відбування покарання з випробуванням є таким, що не суперечить вимогам закону.
Ті обставини, що ОСОБА_7 вчинила злочин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на що скаржник посилається в касаційній скарзі, не спростовує висновок суду про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тому наведені у касаційній скарзі доводи про неправильне застосування ст. 75 КК України та невідповідність призначеного засудженій покарання тяжкості вчиненого злочину та її особі внаслідок м`якості є непереконливими.
Крім того доводи касаційної скарги про необхідність визнання обставиною, що обтяжує покарання - вчення злочину щодо особи похилого віку, в даному конкретному випадку, з урахуванням об`єкту злочинного посягання та фактичних обставин справи є непереконливими.

Ухвалою апеляційного суду було належним чином перевірено доводи апеляції представника потерпілої, які за змістом є аналогічними доводам касаційної скарги, і вони не знайшли свого підтвердження. Ухвала апеляційного суду відповідає положенням ст.419 КПК України.

Зважаючи на вищенаведене, судові рішення є законними і обґрунтованими, а тому колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги не вбачає.

З огляду на викладене, керуючись статтями 433-436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Подільського районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 9 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу представника потерпілої без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3