АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11/790/30/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 619/2338/13-к
Категорія: ст.118, п.9 ч.2 ст.115 КК України КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підсудного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 10 серпня 2016 року про направлення кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 118, п.9 ч.2 ст. 115 КК України, на додаткове розслідування, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою кримінальну справу стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комсомольське Лозівського району Харківської області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ст. 118, п.9 ч.2 ст. 115 КК України направлено прокурору на додаткове розслідування.
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного убивства ОСОБА_8 при перевищенні меж необхідної оборони, а також у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_9 з метою приховати інший злочин за таких обставин.
17.03.2008 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин., ОСОБА_7 , працюючи таксистом на належному йому автомобілі «Фольксваген Пассат», державний номер НОМЕР_1 , знаходячись у м. Дергачі Харківської області, отримав замовлення по мобільному телефону на перевезення пасажирів із м. Дергачі в селище Мала Данилівка. По приїзду за вказаною адресою, в автомобіль ОСОБА_7 сіли раніше незнайомий йому ОСОБА_8 та малознайома ОСОБА_9 .
В цей же день, приблизно о 19 годині 30 хвилин, на шляху прямування, коли автомобіль проїжджав біля будинку № 5 по вул. Архітекторов у селищі Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області, на грунті виниклого конфлікту між ОСОБА_7 та пасажирами, ОСОБА_8 , не бажаючи платити за проїзд, з метою залякати ОСОБА_7 та позбавити можливості чинити фізичний опір, накинув на шию останнього брючний ремінь, утримуючи його та здавлюючи шию. ОСОБА_9 участі у конфлікті не приймала.
ОСОБА_7 , здійснюючи опір, лівою рукою зірвав ремінь з шиї та побоюючись за своє життя, вважаючи, що діє у межах необхідної оборони, захищаючись від посягання на своє життя з боку ОСОБА_8 , взяв у праву руку належний йому ніж, та маючи реальну можливість втекти, перевищуючи межі необхідної оборони, наніс останньому два удари ножем в область грудної клітки, декілька ударів в область правої руки, а потім один удар в область живота, чим заподіяв йому легкі та тяжкі тілесні ушкодження, в результаті яких настала смерть ОСОБА_8 .
Після цього, приблизно о 19 годині 40 хвилин, ОСОБА_7 , з метою приховати скоєний ним злочин, наздогнав ОСОБА_9 та умисно наніс їй удар ножем в область живота, чим заподіяв тяжкі тілесні ушкодження, в результаті яких ІНФОРМАЦІЯ_2 у Дергачівській районній лікарні вона померла.
Також, будучи впевненим, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 померли, приблизно о 20 годині, ОСОБА_7 , з метою уникнути відповідальності за скоєне, використовуючи досвід та знання отриманні ним раніше під час служби в міліції, волоком перетягнув труп ОСОБА_8 до місця, де лежала ОСОБА_9 , витер ручку ножа, з метою знищення на ній відпечатків своєї руки та вклав його у ліву руку ОСОБА_8 .
Органом досудового слідства дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ст. 118 КК України як умисне вбивство, скоєне при перевищенні меж необхідної оборони та за п.9 ч.2 ст. 115 КК України як умисне вбивство з метою приховати інший злочин або полегшити його вчинення.
Мотивуючи своє рішення про направлення справи на додаткове розслідування суд послався на те, що ним було вжито усі можливі за процесуальним законом заходи стосовно повного, всебічного та об`єктивного розгляду цієї справи, але результати цих заходів не дають можливості прийняти кінцеве рішення, оскільки органом досудового розслідування не виконана постанова колегії суддів Дергачівського районного суду від 05.11.2014 року про проведення конкретних слідчих дій, згідно з вимогами ст.315-1 КПК України (в редакції 1960 року.), а отже, на думку суду неповнота досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні.
В апеляційній скарзі прокурор просить постанову районного суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції в іншому складі суду. Обгрунтовуючи свою апеляційні вимоги, апелянт зазначає, що постанова районного суду не законна у зв`язку з істотним порушенням норм кримінально-процесуального закону, а органом досудового розслідування були в повному обсязі виконані всі можливі та необхідні слідчі дії, визначені постановою Дергачівського районного суду міста Харкова від 05.11.2014 року та вказівки колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які перелічені в ухвалі від 05.03.2013 року.
Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу , думку підсудного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, колегія суддів, дослідивши матеріали кримінальної справи та перевіривши постанову, у відповідності з нормами КПК України ( в ред. 1960 року), дійшла висновку про те, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 281 КПК України (в ред. 1960 року), повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.
Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваної постанови, суд обґрунтував необхідність повернення справи на додаткове розслідування тим, що судове доручення, в порядку ст. 3151 КПК України (в ред. 1960 року), виконано не кваліфіковано й не в повному обсязі, без залучення судово-медичного експерта до участі у відтворенні обстановки та обставин події, з пасивною поведінкою статиста, залученого до цієї процесуальної дії (т.10 арк. 160-162). Крім того, суд послався на неможливість впізнання свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 речового доказу ременя, який за версією обвинувачення застосовувався нападниками, а також послався на висновки експертів щодо неможливості проведення судово-психологічної експертизи з дослідженням всебічного аналізу емоційного стану та проявів індивідуально-психологічних особливостей, які могли суттєво вплинути на поведінку підсудного під час події, вказаної в обвинуваченні.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість та передчасність висновків суду щодо повернення справи на додаткове розслідування. При цьому суд першої інстанції не взяв до уваги обов`язковість вказівок касаційного суду щодо безпідставності повернення справи на додаткове розслідування, що зазначені в ухвалі колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.03.2013 року, в якій вказано, що недоліки допущені органом досудового розслідування в цій справі мають усуватися судом шляхом оцінки наявних у справі доказів, а також можуть бути усунуті під час судового розгляду за застосуванням більш ретельного допиту свідків, підсудного, виклику та допиту нових свідків, проведення додаткових та повторних експертиз, надання судових доручень, в тому числі повторних в порядку ст. 3151 КПК України (в ред. 1960 року), якщо суд вважає проведення слідчих дій неповним. Поряд з цим суд касаційної інстанції чітко вказав у своїй ухвалі про відсутність у справі порушень КПК України та КК України , які можуть бути перешкодою для судового розгляду (т.9 арк. 187-189).
За таких обставин, на думку колегії суддів, отримані по справі докази, в тому числі висновки експертів психологів підлягають оцінці, згідно вимог ст.ст. 67, 323, 327 КПК України (в ред. 1960 року).
Разом з цим, дотримуючись вимог ч.7 ст. 374 КПК України (в ред. 1960 року), колегія суддів, що здійснює апеляційний розгляд звертає увагу органу досудового слідства на вказівки суду касаційної інстанції, згідно ухвали ВССУ від 05.03.2013 року, а саме в частині процесуальних можливостей щодо зміни обвинувачення, відповідно до ст. 277 КПК України (в ред. 1960 року), оскільки прокурор у процесі наділений таким правом. На думку колегії суддів, версія обвинувачення в частині кваліфікації дій підсудного, що викладена у постанові про притягнення ОСОБА_7 в якості обвинуваченого (т.2 арк. 329) та у обвинувальному висновку (т.3 арк. 88) саме стосовно диспозиції ст. 118 КК України, хоча виклад фактичних обставин, тобто формулювання обвинувачення є неконкретною, оскільки містить припущення - вважаючи, що він діє у стані необхідної оборони, захищаючись від посягання на своє життя з боку ОСОБА_8 , взяв у праву руку належний йому ніж, та маючи реальну можливість втекти, перевищуючи межі необхідної оборони, наніс останньому два удари ножем в область грудної клітки, декілька ударів в область правої руки, а потім один удар в область живота, чим заподіяв йому легкі та тяжкі тілесні ушкодження, в результаті яких настала смерть ОСОБА_8 . Зазначена неточність підлягає конкретизації, шляхом зміни обвинувачення в суді, з дотриманням вимог ст. 277 КПК України (в ред.. 1960 року). Про це слушно вказує прокурор у своїй апеляційній скарзі, наводячи доводи про обов`язковість вказівок суду касаційної інстанції (т.10 арк. 165).
Колегія суддів не може погодитись з обґрунтованістю висновків суду щодо недотримання органом досудового слідства розумних строків виконання судових доручень, як підстав для направлення справи на додаткове розслідування. Наявність таких недоліків та халатного ставлення до своїх процесуальних обов`язків органами досудового розслідування потребує постановлення окремих ухвал (постанов) щодо таких порушень в адресу керівництва поліції та інформування керівництва органів прокуратури для вжиття відповідних заходів реагування.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови, як передчасної та ухваленої без переконливих висновків, що обумовлює задоволення апеляційної скарги прокурора. При цьому колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції, який розглядав справу колегіально, що згідно вимог ч.2 ст. 281 КПК України (в ред.. 1960 року) питання повернення справи на додаткове розслідування суд вирішує ухвалою, а суддя постановою (т. 10 арк. 159).
Оскільки суд першої інстанції наводив певне мотивування щодо своєї незгоди з якістю процесуальних дій та змістом складених процесуальних документів сторони обвинувачення, а також висновків експертів та показань свідків, чим втрутився в оцінку доказів, колегія суддів дійшла висновку про необхідність повернення кримінальної справи на новий судовий розгляд до того самого суду в іншому складі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 362, 365, 366, ч. 7 ст. 374, 382 КПК України (в ред. 1960 року) та п. 15 Перехідних положень КПК України , колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора задовольнити.

Постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 10 серпня 2016 року про направлення на додаткове розслідування кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 118, п.9 ч.2 ст. 115 КК України, - скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд до того самого суду в іншому складі.

Судді

________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_12 ОСОБА_4