Справа № 129/888/16-к
Провадження №11-кп/772/839/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Головуючого : ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційні скарги заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 06.04.2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000339 від 17.06.2016 року по обвинуваченню
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітня дитина, непрацюючого, раніше судимого:
1). 09.02.2005 р. Гайсинським районним судом Вінницької області за ч.1 ст.309 КК України до 3-х років позбавлення волі зі звільненням з іспитовим строком 3 роки;
2). 08.02.2006 р. Гайсинським районним судом Вінницької області за ч.2 ст.307, ст.71 КК України до 5-ти років і 2-х місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна;
3). 20.04.2006 р. Гайсинським районним судом Вінницької області за ч.2 ст.309, ст.70 КК України до 5-ти років і 6-ти місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна;
4). 19.12.2011 р. Гайсинським районним судом Вінницької області за ч.1 ст. 187, ч.1 ст.71 КК України до 3-х років і 1-го місяця позбавлення волі ;
17.07.2013 р. звільненого ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 09.07.2013 р. умовно-достроково з невідбутим строком покарання 8 місяців і 10 днів позбавлення волі, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:
1). 20.04.1999 р. Ківерцівським районним судом Волинської області за ч.2 ст.140, ст. ст. 44, 45 КК України (в редакції 1960 року) до 2-х років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;
2). 06.01.2000 р. Ківерцівським районним судом Волинської області за ч.2 ст.140,ч.3 ст.140, ст.ст. 42, 43 КК України (в редакції 1960 року) до 4-х років позбавлення волі;
3). 10.09.2004 р. Ківерцівським районним судом Волинської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до 3-х років позбавлення волі;
4). 12.09.2006 р. Ківерцівським районним судом Волинської області за ч.3 ст.186, ч.1 ст.296, ч.1 ст.122, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185, ст.ст. 70, 71 КК України до 5-ти років і 9-ти місяців позбавлення волі;
5). 29.11.2006 р. Ківерцівським районним судом Волинської області за ч.2 ст.186, ч.1 ст.262, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 5-ти років і 10 місяців позбавлення волі;
6). 31.08.2012 р. Ківерцівським районним судом Волинської області за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 3-х років позбавлення волі,
-06.03.2015 р. звільненого ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 25.12.2013 р., якою на підставі ч.1 ст.82 КК України призначене вироком покарання замінено обмеженням волі на строк 1 рік 5 місяців і 5 днів;
7) 18.10.2016 р. Гайсинським районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 185, ч.5 ст.72 КК України до 2-х років позбавлення волі,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.2 ст.185 КК України,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Цумань Ківерцівського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, працюючого робітником ТОВ «Гайсинмолокосирзавод», інваліда ІІІ-ї групи дитинства, раніше несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження :

прокурора : ОСОБА_11

В с т а н о в и в:
Заступник прокурора Вінницької області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу , просив вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 06.04.2017 року змінити через допущені судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.2 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі за ч.4 ст.296 КК України до 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим вважати ОСОБА_9 засудженим до 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України вважати остаточне покарання ОСОБА_9 визначеним шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та покарання за вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 18.10.2016 року у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

В строк відбування покарання ОСОБА_9 зарахувати частково відбуте покарання за вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 14.07.2016 року , а саме період з 22.07.2016 року по 29.01.2017 року .

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з 06.04.2017 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України у строк відбування покарання ОСОБА_9 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 30.01.2016 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з 06.04.2017 року .

З мотивувальної частини вироку виключити вказівку про необхідність застосування положень ст.71 К України при призначенні остаточного покарання ОСОБА_9 .

В решті вирок залишити без змін.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, просив вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 06.04.2017 року щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст.296 КК України змінити і постановити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_8 за ч.2 ст.296 КК України та призначити покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі, із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 2 роки.

Вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 06.04.2017 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк два роки.
ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296, ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання:
- за ч. 4 ст. 296 КК України - у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років;
- за ч. 2 ст. 185 КК України - у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки;
Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого остаточно визначено ОСОБА_9 покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного ОСОБА_9 покарання за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком Гайсинського районного суду від 18.10.2016 р. та остаточно визначено покарання за сукупністю вироків у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років і шість місяців.
ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк один рік і шість місяців.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 від відбування покарання звільнено, якщо в період однорічного іспитового строку він не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього цим вироком обов`язки.
Згідно з п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_10 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирішено долю речових доказів.
Як убачається з вироку, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вчинили наступне.
11.01.2016 року приблизно о 19:00 год. в м.Гайсин Вінницької області поруч з приміщенням магазину «Продукти» по вул. Б.Хмельницького-50 ОСОБА_8 разом з братами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 через нікчемний привід, виражаючи явну неповагу до суспільства, з особливою зухвалістю грубо порушили громадський порядок та почали провокувати конфлікт з ОСОБА_12 , який знаходився біля магазину зі своїми товаришами ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ; ОСОБА_8 грубо порушив громадський порядок, безпричинно з хуліганських спонукань з особливою зухвалістю підійшов до ОСОБА_15 та схопив його за одяг, проте, останньому вдалося втекти.
Після чого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 грубо порушили громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, безпричинно, з хуліганських спонукань з особливою зухвалістю підбігли до ОСОБА_16 та умисно почали наносити йому удари кулаками та ногами по різним ділянкам тіла, в цей час до них підійшов ОСОБА_12 з метою забрати ОСОБА_16 , проте ОСОБА_8 , продовжуючи злочинні дії, безпричинно, виражаючи явну неповагу до суспільства з хуліганських спонукань з особливою зухвалістю умисно наніс ОСОБА_12 удар кулаком в ділянку голови, в результаті якого останній впав на землю, після цього грубо, порушуючи громадський порядок та, виражаючи явну неповагу до суспільства, з хуліганських спонукань з особливою зухвалістю ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 нанесли удари ногами та кулаками ОСОБА_12 в ділянку голови та рук, якими останній прикривав голову й обличчя, чим спричинили потерпілому легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров`я у вигляді саден в ділянці голови, обличчя і лівої кисті.
Пізніше цього ж самого дня приблизно о 20:00 год. біля приміщення магазину «Продукти» по вул. Б.Хмельницького-50 в м. Гайсин, продовжуючи хуліганські дії, ОСОБА_8 з мотивів явної неповаги до суспільства з хуліганських спонукань з особливою зухвалістю грубо порушив громадський порядок, підійшов до ОСОБА_17 , який перебував біля цього магазину разом з ОСОБА_18 та ОСОБА_14 , та словесно розпочав провокувати ОСОБА_17 на бійку; уникаючи конфлікту, ОСОБА_19 забіг до магазину; тоді ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_18 й безпричинно з хуліганських спонукань став ображати останнього та висловлюватися в його бік нецензурною лайкою, в цей час до магазину прибігли ОСОБА_10 та ОСОБА_9 і разом з ОСОБА_8 з мотивів явної неповаги до суспільства, з хуліганських спонукань, з особливою зухвалістю грубо порушили громадський порядок, не з`ясувавши ситуацію, яка склалася, навмисно розпочали бити ОСОБА_18 кулаками по різним частинам тіла, внаслідок чого ОСОБА_18 впав на землю, де ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , навмисно, з хуліганських спонукань з особливою зухвалістю грубо порушили громадський порядок, ногами та кулаками завдали удари ОСОБА_18 по різним частинам тіла, під час чого ОСОБА_9 дістав ніж, який умисно завчасно взяв з собою до магазину «Продукти» з метою заподіяння тілесних ушкоджень, та з хуліганських спонукань, виражаючи явну неповагу до суспільства, з особливою зухвалістю грубо порушив громадський порядок, навмисно наніс ножем удари ОСОБА_18 по різним частинам тіла, спричинивши легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді колото-різаних ран голови, правої кисті, в ділянці правого променево-зап`ясного суглобу та правої сідниці.
24.05.2016 року приблизно о 01:00 год. в м. Гайсин Вінницької області ОСОБА_9 як відвідувач кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по АДРЕСА_3 під час перебування у ньому вирішив таємно заволодіти грошима, що знаходились в касі кафе, для чого умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення дочекався виходу з приміщення кафе відвідувачів, пересвідчився, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до бар-стійки, де з пластикової коробки таємно викрав належні власнику кафе ОСОБА_20 900 гривень, якими надалі розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріального збитку на суму 900 грн.
18.04.2016 року приблизно о 21:00 год. в м. Гайсин Вінницької області ОСОБА_9 як відвідувач в літньому кафе «Дріада» на території парку культури та відпочинку ім. Богдана Хмельницького побачив як з кишені штанів, в які був одягнутий ОСОБА_21 , випадково випав мобільний телефон «PRESTIGIO, Multi Phone РАР 3400», який він відразу вирішив викрасти; після чого, скориставшись тим, що його дії непомітні ОСОБА_21 та стороннім особам, діючи з корисливих мотивів та метою незаконного особистого збагачення шляхом вільного доступу повторно таємно викрав належний ОСОБА_21 мобільний телефон «PRESTIGIO, Multi Phone РАР 3400» вартістю 933 грн. 34 коп., яким надалі розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому майнової шкоди на суму 933 грн. 34 коп.
25.04.2016 року приблизно о 22:00 год. ОСОБА_9 як відвідувач в приміщенні придорожнього кафе «Українські страви» неподалік автодороги при виїзді з м. Гайсин в напрямку до м. Вінниці на одному із столів побачив залишену без нагляду жіночу сумку чорного кольору і в нього виник умисел на її крадіжку; після чого він, скориставшись тим, що за його діями не спостерігають, з корисливих мотивів та метою незаконного особистого збагачення повторно таємно викрав належні ОСОБА_22 жіночу сумку вартістю 175 грн. 50 коп. та в цій сумці мобільний телефон «Samsung» моделі GT-S 7262 вартістю 806 грн. 67 коп. та гроші в сумі 150 грн., чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1132 грн. 17 коп.
17.06.2016 року приблизно о 06:00 год. ОСОБА_9 , перебуваючи з дозволу господаря житла в будинку по місцю проживання своєї знайомої ОСОБА_23 по АДРЕСА_4 , побачив на табуреті в приміщенні кухні залишену без нагляду належну ОСОБА_23 жіночу сумку і в нього виник умисел на крадіжку грошей з цієї сумки; після чого він, скориставшись тим, що за його діями не спостерігають, а потерпіла вийшла до іншої кімнати, з корисливих мотивів та метою незаконного особистого збагачення взяв цю сумку, відкрив її, знайшов у ній гаманець, з якого повторно таємно викрав належні ОСОБА_23 гроші в сумі 900 грн., поклав їх до кишені штанів і надалі розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду в сумі 900 грн.

Вимоги апеляційної скарги прокурора мотивовано тим, що судом першої інстанції при ухваленні вироку від 06.04.2017 року в частині призначення покарання ОСОБА_9 допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст.ст. 70, 71 КК України, ч. 5 ст. 72 КК України.
Також, судом першої інстанції в порушення вимоги кримінального процесуального закону ст.ст. 370, 374 КПК України, роз`яснень п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановления вироку» та п. 29 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», в обвинувальному вироці щодо ОСОБА_24 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не визначено початок строку відбування призначених їм покарань, що суперечить вимогам кримінального процесуального закону та впливає на правильність судового рішення, що відповідно до п. п.3 п. 4 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 413 КПК України є підставою для зміни судового рішення при розгляді провадження в суді апеляційної інстанції .

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що судом першої інстанції його підзахисному ОСОБА_8 було призначено надто суворе покарання, при цьому не враховано, що скоєне ОСОБА_8 кримінальне правопорушення не відноситься до тяжких чи особливо тяжких злочинів, заподіяні кримінальним правопорушенням збитки повністю відшкодовані, потерпілі не мають жодних матеріальних чи моральних претензій до ОСОБА_8 , про що написали відповідні заяви, що може вважатися примиренням між потерпілими та ОСОБА_8 .
Також, належним чином судом не дано оцінки обставинам, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , а саме щире каяття, активне сприяння слідству і розгляду справи в суді та добровільне відшкодування завданого збитку і усунення заподіяної шкоди; позитивні характеристики, наявність постійного місця проживання, сім`ї та малолітньої дитини, за якою необхідний догляд та виховання, що є важливим стримуючим фактом в подальшій поведінці ОСОБА_8 і можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства в умовах встановлення певних обмежень.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_11 , який підтримав апеляційну скаргу , заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_6 підлягає задоволенню, в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Доведеність вини обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296 , ч.2 ст.185 КК України у апеляційних скаргах не оспорюється.

Судом першої інстанції провадження розглянуто відповідно до вимог ст.349 КПК України.

При цьому, наявні підстави для зміни вироку через допущені судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність .

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 раніше неодноразово судимий, а в останнє вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 18.10.2016 року за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі.

Кримінальні правопорушення, за які ОСОБА_9 засуджено за вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 06.04.2017 року вчинено ним в період з 11.01.2016 року по 17.06.2016 року, тобто до ухвалення попереднього вироку від 18.10.2016 року.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 70 КК України , якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено , що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироком , то за таких умов строк покарання остаточно призначається за сукупністю злочинів.

Суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_9 остаточне покарання неправильно застосував вимоги ст.71 КК України, тобто застосував закон України про кримінальну відповідальність, який не підлягав застосуванню.

Крім цього, відповідно до ч.4 ст.70 КК України, в разі призначення остаточного покарання за правилами даної норми закону, в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Однак, незважаючи на те, що частину призначеного покарання ( з 22.07.2016 року по 29.01.2017 року) за вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 18.10.2016 року ОСОБА_9 відбув , суд першої інстанції , ухвалюючи останній за часом вирок ( 06.04.2016 року ) , в строк покарання його не зарахував.

Поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що статтею 374 КПК України передбачено, що у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку, поміж іншого, суд ухвалює рішення про залік досудового тримання під вартою.

Відповідно до положень ч.5 ст. 72 КК України та роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справі щодо застосування окремих положень Закону України від 26.11.2015 року « Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», у разі засудження особи до позбавлення волі судом проводиться зарахування строку попереднього ув`язнення в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. При цьому, у строк попереднього ув`язнення включається строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, запобіжний захід щодо ОСОБА_9 не обирався. 29.12.2016 суддею ОСОБА_1 постановлено рішення, яким ухвалено етапувати ОСОБА_9 з Стрижавської ВК № 81 до слідчого ізолятора установи виконання покарань № 1 в м. Вінниці для забезпечення його участі у розгляді даного кримінального провадження. Залишено ОСОБА_9 у слідчому ізоляторі до дня набрання законної сили судовим рішенням. На виконання ухвали Гайсинського районного суду від 29.12.2016 ОСОБА_9 30.01.2017 доставлено до слідчого ізолятору установи виконання покарань № 1 у Вінницькій області та перераховано за Гайсинським районним судом. У вказаному закладі обвинувачений перебуває по даний час.
До ОСОБА_9 застосовувалось попереднє ув`язнення для забезпечення його участі у розгляді даного кримінального провадження, тому період з 30.01.2017 до набрання вироком від 06.04.2017 року законної сили має бути зарахований у строк відбування покарання за цим рішенням відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Таким чином, Гайсинським районним судом при ухваленні вироку від 06.04.2017 року стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в частині призначення покарання ОСОБА_9 допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосовано положення ч. 5 ст. 72 КК України, які у даному випадку підлягали застосуванню.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. ст. 70, 71, 72 КК України, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 413 КПК України є підставою для зміни судового рішення .
Також судом першої інстанції допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Так, п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановления вироку» та п. 29 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» акцентовано увагу судів на необхідності точного виконання вимог закону про зміст резолютивної частини обвинувального вироку, яка повинна бути викладена чітко та ясно, щоб при виконанні вироку не виникало сумнівів щодо виду та розміру покарання, призначеного судом, та змісту інших рішень, викладених у цій частині вироку.
Статтею 374 КПК України передбачено, що у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку, зазначається початок строку відбування покарання.
В порушення вимог ст.374 КПК України , суд ухваливши вирок, не зазначив початок строку ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що згідно п.3 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для зміни судового рішення.
Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції в дотримання вимог ст.65 КПК України , роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику призначення судами кримінального покарання», від 24.10.2003 року № 7, врахував тяжкість скоєного, яке відповідно ст.12 КК України відноситься до середньої тяжкості, його роль в скоєнні хуліганства, позитивну характеристику , наявність на утриманні малолітньої дитини, думку потерпілого, позитивну характеристику з місця проживання, наявність обставини, які пом`якшують згідно ст.66 КК України покарання щире каяття, активне сприяння розслідуванню справи, розгляду в суді.

Разом з цим, суд врахував і те, що ОСОБА_8 скоїв злочин в період непогашеної судимості за попередні злочини (рецидив як обтяжуюча покарання обставина), має негативну кримінальну репутацію з огляду на наявність чотирьох засуджень, а це вказує на наявність у нього стійких злочинних нахилів та можливість його виправлення і запобігання скоєнню ним нових злочинів лише в умовах реального відбування покарання у виді позбавлення волі.
Таким чином, суд дійшов вірного висновку щодо міри покарання ОСОБА_8 .
Суд апеляційної інстанції вважає, що визначене покарання ОСОБА_8 відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України , суд апеляційної інстанції , -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу прокурора задоволити .
В задоволенні апеляційної скарги захисника відмовити.
Вирок Гасинського районного суду Вінницької області від 06.04.2017 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_10 за ч.2 ст. 296 КК України та ОСОБА_9 за ч.2 ст.185, ч.4 ст.296 КК України змінити через допущені судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.2 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі за ч.4 ст.296 КК України до 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим вважати ОСОБА_9 засудженим до 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України вважати остаточне покарання ОСОБА_9 визначеним шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та покарання за вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 18.10.2016 року у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

В строк відбування покарання ОСОБА_9 зарахувати частково відбуте покарання за вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 14.07.2016 року , а саме період з 22.07.2016 року по 29.01.2017 року .

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з 06.04.2017 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України у строк відбування покарання ОСОБА_9 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 30.01.2016 року до дня набрання вироком законної сили, тобто до 15.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з 06.04.2017 року .

З мотивувальної частини вироку виключити вказівку про необхідність застосування положень ст.71 КК України при призначенні остаточного покарання ОСОБА_9 .

В решті вирок залишити без змін.

Судове рішення може бути оскаржено до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим , який утримується під вартою в той самий строк з дня отримання ним копії.

Відповідно ч.4 ст.532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Згідно з оригіналом:
Суддя: