№ 755/7526/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 листопада 2016 року суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , як головуючий суду присяжних, розглянувши в залі сулу у відкритому судовому засідання клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у рамках кримінального провадження №0000161 від 05 січня 2016 року, відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 29 березня 2016 року за ч. 2 ст.15, ч. 1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України,
в с т а н о в и в:
В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває вищевказане кримінальне провадження.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилаючись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, оскільки останній може ухилятися від суду, впливати на осіб, які підлягають виклику в судове засідання, продовжити злочину діяльність, крім того вже засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 29 березня 2016 року за ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі.
Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений не заперечували проти продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.
При вирішенні клопотання про продовження ОСОБА_2 запобіжного заходу головуючий суддя суду присяжних виходив з наступного.
Згідно ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку, зокрема з дня застосування до обвинуваченого судом запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Пунктом 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_2 застосований рішенням суду, тобто у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законодавством України.
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у виді тримання під вартою на даний час відпала.
При цьому, судом враховується той факт, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких, що передбачає покарання на строк до 15 років позбавлення волі або довічне позбавлення волі, перебуваючи на волі може перешкоджати кримінальному провадженню з метою ухилення від кримінальної відповідальності, впливати на потерпілу і свідків, більше того, ОСОБА_2 вже засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 29 березня 2016 року за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі, а тому обраний запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого йому в вину діяння, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду. Крім того, ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, є реальними та триваючими, вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії належної процесуальної поведінки останнього.
Також суд, приймаючи рішення, враховує, що тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності, що викладено у рішення Європейського суду з прав людини, від 18 березня 2008 року, у справі «Ладент проти Польщі» (заява №11036/03, пункт 55), а тому тримання обвинуваченого під вартою є необхідним для забезпечення його присутності в суді, та інші, менш суворі заходи, не є достатніми для досягнення цієї цілі.
Крім цього, слід зазначити, що відповідно до протоколу попереднього відбору присяжних, від 13 травня 2016 року, у даному кримінальному провадженні попередньою відібрані присяжні ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які про дату, час та місце судових засідань повідомляються належним чином, проте в судові засідання не з`являються, про причини неявки не повідомляють.
Поряд з цим, відповідно до Наказу голови Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_12 №87/а, від 23 листопада 2016 року, увільнено зі списку присяжних ОСОБА_6 , а наказом №85/а, від 23 листопада 2016 року ОСОБА_10 .
Враховуючи вищевикладене, а також норми кримінального процесуального закону, обставини вчинення інкримінованого обвинуваченим діяння та наслідки його вчинення, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який.
З урахуванням наведеного та керуючись ст.331 КПК України, головуючий суддя суду присяжних, -

у х в а л и в:
Продовжити застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 27 січня 2017 року, включно.
Копію ухвали вручити сторонам та надіслати начальнику Київського СІЗО Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.
Надати розпорядження керівнику апарату Дніпровського районного суду м. Києва забезпечити контроль в частині виконання ухвали суду про відбір нових присяжних, замість увільнених відповідно до Наказу голови Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_12 №87/а, від 23 листопада 2016 року ОСОБА_6 , та наказу №85/а, від 23 листопада 2016 року ОСОБА_10 , який має бути визначений автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст. ст. 31, 35, 75, 76 КПК України.
Надати розпорядження секретарю судових засідань про виклик присяжних, які визначені автоматизованою системою документообігу суду з числа осіб, які внесені до списку присяжних, у кількості семи осіб та сторін судового (кримінального) провадження ( ч. 2 ст. 318, п. п. 19, 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК України).
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити начальнику Київського СІЗО Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя: ОСОБА_1