Справа № 185/7899/16-к
Провадження № 1-кп/185/272/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 травня 2017 року м. Павлоград

Дніпропетровської області

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження від 13.08.2016 року за № 0002113 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богуслав, Павлоградського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, працюючого, розлученого, проживаючого в буд. АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 06 лютого 2015 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 164 КК України до обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком два роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2012 року на підставі якого було видано виконавчий лист № 429/9632/12 від 09 жовтня 2012 року ОСОБА_5 зобов`язаний з 24 вересня 2012 року сплачувати на користь ОСОБА_4 аліменти у розмірі 800 (вісімсот) грн., щомісячно з подальшою щомісячною індексацією, до настання повноліття дочкою - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Починаючи з 01 лютого 2016 року, тобто після притягнення до кримінальної відповідальності за учинення аналогічного злочину, та до 19 вересня 2016 року ОСОБА_5 злісно ухилявся від сплати аліментів, встановлених рішенням суду, дієвих заходів до працевлаштування не приймав, інших неповнолітніх дітей, протипоказань за станом здоров`я до працевлаштування та інших поважних причин для відмови в працевлаштуванні не мав, маючи таку можливість офіційно не працевлаштовувався, не бажаючи сплачувати аліменти дитині, ігнорував вимоги державного виконавця з приводу працевлаштування та сплати аліментів, через що утворив заборгованість за вказаний період у розмірі 6107грн., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Так, заборгованість за період часу з 01 лютого 2016 року до 19 вересня 2016 року склала:

- 2016 рік: Лютий - 800 грн., Березень - 800 грн., Квітень - 800 грн., Травень - 800 грн., Червень - 800грн., Липень - 800 грн., Серпень - 800 грн., Вересень - 507 грн.

Заборгованість ОСОБА_5 по аліментах на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період часу з 01 лютого 2016 року до 19 вересня 2016 року загалом становить 6107 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою провину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України та дав показання з приводу обвинувачення, пояснивши, що згоден з сумою та періодом заборгованості з аліментів.

Він, дійсно, відповідно до рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2012 року, на підставі якого було видано виконавчий лист № 429/9632/12 від 09 жовтня 2012 року зобов`язаний починаючи з 24 вересня 2012 року сплачувати на користь ОСОБА_4 аліменти у розмірі 800 (вісімсот) грн., щомісячно з подальшою щомісячною індексацією, до настання повноліття дочкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За учинення злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України він 06 лютого 2015 року був засуджений вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Але, починаючи з 01 лютого 2016 року до 19 вересня 2016 року він знову злісно ухилявся від сплати аліментів, встановлених рішенням суду, за вказаний період аліменти не сплачував, будь якої іншої матеріальної допомоги дочці не надавав, заходів до працевлаштування не приймав, користуючись тимчасовими заробітками приховував свій дохід, ігнорував вимоги державного виконавця з приводу сплати аліментів, через що утворив заборгованість за вказаний період у розмірі 6107 грн.

Винність обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України у повному обсязі підтверджується показаннями потерпілої та іншими доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердила обставини скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.164 КК України, що зафіксовані кримінальним провадженням, просила не призначати йому покарання у вигляді реального обмеження волі, оскільки в такому випадку обвинувачений не зможе продовжувати платити їй аліменти на дитину, яких вона вкрай потребує.

Додала, що наразі обвинувачений повністю погасив утворену раніше заборгованість зі сплати аліментів, працює та регулярно сплачує на її користь аліменти.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12 серпня 2016 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_4 просила притягнути до кримінальної відповідальності за ст. 164 КК України ОСОБА_5 /а.к.п. 26/.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2012 року, відповідно до якого було стягнуто з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 800 грн. щомісячно з подальшою індексацією, починаючи з 24 вересня 2012 року та до досягнення дитиною повноліття /а.к.п. 27/.

Виконавчим листом № 429/9632/12 від 09 жовтня 2012 року, відповідно до якого ОСОБА_5 повинен сплачувати аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 800 грн. щомісячно з подальшою індексацією, починаючи з 24 вересня 2012 року та до досягнення дитиною повноліття /а.к.п. 32/.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 25 жовтня 2012 року, відповідно до якої було відкрите виконавчого провадження за виконавчим листом № 429/9632/12 від 09 жовтня 2012 року /а.к.п. 30/.

Підпискою-попередженням боржника з виплати аліментів, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_5 був у передбачений законом спосіб попереджений 05 лютого 2016 року про притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 164 КК України за ухилення від сплати аліментів та утворення заборгованості за 6 місяців /а.к.п. 34/.

Довідкою від 21 вересня 2016 року, згідно якої заборгованість ОСОБА_5 за виконавчим листом № 429/9632/12 від 09 жовтня 2012 року з 01 лютого 2016 року до 19 вересня 2016 року складає 6107 грн. /а.к.п. 47/.

Аналізуючи показання обвинуваченого в судовому засіданні, співставляючи ці показання з обвинуваченням, що закидається ОСОБА_5 , показаннями потерпілої та іншими наведеними судом доказами, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суд робить висновок про те, що показання потерпілої та інші наведені судом докази мають характер логічних, послідовних та об`єктивних.

Зазначені докази винності обвинуваченого ОСОБА_5 в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), вчинені особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, є такими, що доповнюють одне одного, є належними допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

При цьому, на виконання ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2017 року, під час розгляду справи в судовому засідання встановлено, що квитанції про сплату аліментів, на які звертав увагу обвинувачений ОСОБА_5 , оскаржуючи в апеляційному порядку попереднє рішення суду першої інстанції , та які не мають чітких даних про період їх сплати, не мають відношення до періоду злісного, умисного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), який інкримінується висунутим обвинуваченням, оскільки потерпіла ОСОБА_4 надала суду для огляду оригінали поштових переказів на суми зазначені обвинуваченим, які підтверджують погашення останнім утвореної заборгованості вже за межами періоду скоєння злочину, тобто після 19 вересня 2016 року.

Таким чином, винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 України - доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно правильно кваліфікувати за ч. 2 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.

Відповідно до ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості учиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за вчинений злочин суд виходить з наступного.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин невеликої тяжкості, працевлаштувався, на теперішній час у повному обсязі виконує судове рішення та сплачує аліменти.

В якості пом`якшуючих обставин суд враховує повне визнання вини обвинуваченим, щире каяття, погашення заборгованості з аліментів у повному обсязі.

Обтяжуючих обставин у справі суд не встановлює.

Сукупність наведених вище обставин, що пом`якшують покарання та суттєво знижують ступень тяжкості вчиненого, а також прохання потерпілої про призначення більш м`якого покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , визнаються судом виключними обставинами та приводять суд до висновку про можливість, із застосуванням та за правилами, передбаченими ст.69 КК України, перейти до більш м`якого виду основного покарання, не передлбаченого в санкції ч. 2 ст. 164 КК України, та призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 164 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу.

Приймаючи зазначене рішення суд, перш за все, враховує інтереси неповнолітньої дитини, на утримання якої обвинувачений наразі сплачує аліменти, а також скрутне матеріальне становище потерпілої ОСОБА_4 .

Крім того, суд бере до уваги той факт, що обвинувачений наразі працює за договорами, регулярно отримує грошову винагороду за працю, та має змогу виконати судове рішення в частині призначення покарання у виді штрафу.

06 лютого 2015 року ОСОБА_5 був засудженим Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на один рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком два роки.

Відтак, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_5 повинно бути призначене за правилами ст.71 КК України, за сукупністю вироків.

В зв`язку з тим, що обвинуваченому ОСОБА_5 за злочин, передбачений ч. 2 ст. 164 КК України, суд призначає покарання у виді штрафу, покарання у виді обмеження волі строком один рік з іспитовим строком два роки, що було призначене ОСОБА_5 вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2015 року, повинно виконуватися самостійно, у відповідності до ч.3 ст.72 КК України.

Речові докази у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.164 КК України.

ОСОБА_5 призначити покарання за ч. 2 ст. 164 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, остаточно призначити покарання ОСОБА_5 у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, та у виді обмеження волі строком один рік, на підставі ст.75 КК України з іспитовим терміном два роки та покладенням, у відповідності до п.п.2,3 ст.76 КК України обов`язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч.3 ст.72 КК України вирок Павлоградського міськорайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2015 року, яким ОСОБА_5 був засудженим за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком один рік, на підставі ст.75 КК України з іспитовим терміном два роки, та покладенням, у відповідності до п.п.2,3 ст.76 КК України обов`язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання виконувати самостійно.

До набрання вироком чинності запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_7 .