Справа №476/10/17 13.06.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 11-кп/784/394/17 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ч. 1 ст. 296 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
розглянувши за матеріалами кримінального провадження №0000340 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Єланецького районного суду Миколаївської області від 9 березня 2017 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березложи Оргеївського району р. Молдова, громадянина України, не працюючого, освіта професійно-технічна, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.296 Кримінального кодексу України
учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_7
обвинувачений: ОСОБА_6 ,
В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України і призначено йому покарання в вигляді 3 місяців арешту.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить вирок змінити, призначивши більш м`яке покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 зазначає, що не згоден з вироком суду першої інстанції та вважає, що при винесенні судового рішення були допущені істотні порушення його конституційних прав та вимог кримінального процесуального законодавства та міра покарання за цим вироком є невідповідною ступеню тяжкості злочину та особі засудженого.

Обвинувачений не оскаржує кваліфікацію злочину та свою винність у його скоєнні, однак вважає, що судом не взяті до уваги деякі обставини, що пом`якшують покарання, а саме: стійкі неприязні стосунки з потерпілою, його щире каяття, поведінка під час судового розгляду, сімейний стан, відсутність у потерпілої претензій до нього та його негативне ставлення до скоєння злочину.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 31 жовтня 2016 року близько 21:45 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, біля житлового будинку АДРЕСА_2 , який належить потерпілій ОСОБА_9 , діючи протиправно, умисно, зухвало та нахабно, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі, прагнучи показати свою неповагу до існуючих правил і норм поведінки, з мотивів явної неповаги до суспільства, висловлювався в адресу потерпілої ОСОБА_9 , ОСОБА_10 словами брутальної лайки, не реагуючи на зауваження, пошкодив цегляний паркан, зайшов на територію домоволодіння потерпілої і наніс декілька ударів фрагментом цеглини по вхідних дверях будинку, завдавши їм механічних пошкоджень. Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_6 фрагментом цеглини, який тримав у руках, пошкодив віконну раму та розбив скло вікна веранди, в результаті чого вчинив дії направлені на грубе порушення громадського порядку, що супроводжувалися особливою зухвалістю.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені цього злочину, що в апеляційній скарзі не оспорюється.
Враховуючи визначені ч.1 ст. 404 КПК України межі перегляду вироку суду 1 інстанції судом апеляційної інстанції, оскаржуваний вирок в цій частині не переглядається.

Що стосується призначеного покарання, то воно призначено судом у відповідності до ст. 65, 66, 67 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, конкретних обставин вчинення злочину, враховуючи обставини, що обтяжують покарання, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а тому суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, передбачена ч.2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 міри покарання у виді 3 місяців арешту, належним чином вмотивувавши таке рішення у вироку.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, апеляційний суд не вбачає.

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого на те, що судом при призначенні покарання не враховані обставини, які його пом`якшують, а саме те, що він повністю визнав свою вину та має виключно позитивні характеристики не можуть бути прийняті до уваги, оскільки це не відповідає дійсності.
Так, обвинувачений вказує на те, що підчас судового розгляду він визнав свою вину у скоєнні хуліганства стосовно потерпілої, з якою у них склалися стійкі неприязні стосунки. Даний факт не взято до уваги, як органом досудового розслідування, так і судом першої інстанції.
Проте, як вбачається з матеріалів справи, письмових доказів, наданих суду, обвинувачений ОСОБА_6 , як на стадії досудового розслідування, так і в ході судового розгляду справи своєї вини у інкримінованому йому злочині не визнавав та пояснював, що хуліганських дій відносно потерпілої не вчиняв, майно не пошкоджував, а також на те, що він є постраждалим від неправомірних дій потерпілої, яка в той день нанесла йому тілесні ушкодження, а він намагався лише повернути своє майно, що не відповідає фактичним обставинам справи.
Лише в останньому слові ОСОБА_6 визнав себе винним у вчиненні інкримінованому йому злочині.
Крім цього, безпідставними є твердження обвинуваченого про позитивні характеристики та наявність сім`ї, оскільки наявна в матеріалах кримінального провадження та у подальшому долучена як доказ в ході судового засідання характеристика, видана сільською радою за місцем проживання обвинуваченого, характеризує його особу вкрай негативно, схильного до сварок, зловживаючого спиртними напоями, ведучого антиморальний спосіб життя, особу, на яку неодноразово надходили скарги від мешканців села.
Також, згідно інформації сільської ради за місцем проживання обвинуваченого, дружина останнього близько 3 місяців тому виїхала до м. Новий Буг до доньки, підставою переїзду послугувало зловживання обвинуваченим спиртними напоями, сварки та неодноразові намагання останнього спричинити їй тілесні ушкодження.
Таким чином, призначаючи покарання, судом враховані і дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання (притягнення до адміністративної відповідальності, дрібне хуліганство, перебування в громадському місці в стані алкогольного сп`яніння та інш.).
Також, судом при обранні міри покарання у відповідності до п. 2 вказаної вище Постанови Пленуму враховано майновий стан обвинуваченого, який не працює та зловживає спиртними напоями та не веде домашнього господарства. А також, те що незважаючи на неодноразове накладення на обвинуваченого адміністративних стягнень у вигляді штрафів та адміністративного арешту, за адміністративні правопорушення останнім до цього часу штрафи не сплачено. Тобто, призначення даного виду покарання було б недоцільним та недостатнім для виправлення особи обвинуваченого.
З огляду на наведене та відсутністю підстав для зміни вироку, передбачених ст. 409 КПК України, з наведених апелянтом мотивів, апеляційний суд не вбачає підстав для пом`якшення призначеного судом покарання, у зв`язку з чим апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 424, 532 КПК України апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Єланецького районного суду Миколаївської області від 9 березня 2017 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: