МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 480/2693/16-к
Провадження № 1-в/480/1314/16
Ухвала
26 грудня 2016 року Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ;
прокурора ОСОБА_3 ;
представника Ольшанської
виправної колонії (№ 53) ОСОБА_4 ;
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в режимі відео-конференції із Ольшанською виправною колонією Управління державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області (№ 53) клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
ОСОБА_5 вироком Ленінського районного суду м.Миколаєва від 23 липня 2015 року визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді двох років шести місяців позбавлення волі.
На момент розгляду справи засуджений відбув 1 рік 11 місяців 3 дні. Невідбутий строк складає 6 місяців 27 днів, з урахуванням перерахунку відповідно до Закону України "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання .
01.12.2016 засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника установи виконання покарань, який заперечував проти задоволення клопотання, пояснюючи це тим, що засуджений не довів свого виправлення, думку прокурора, який вважав, що клопотання не підлягає задоволенню з тих же підстав, пояснення засудженого, який просив його звільнити умовно-достроково, дослідивши характеризуючи матеріали та особову справу засудженого, суд дійшов такого.
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 вбачається, що з 01.09.2015 засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в Ольшанській виправній колонії (№ 53).
За час відбування покарання ОСОБА_5 зарекомендував себе таким чином: засуджений ОСОБА_5 не працевлаштований на виробництві установи виконання покарань у зв`язку з небажанням працювати.
Засуджений ОСОБА_5 характеризується негативно, за допущене порушення установленого порядку відбування покарання один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, за що має одне стягнення, яке непогашено у законному порядку.
До суспільно корисної праці відноситься таким чином: по прибуттю до установи з жовтня 2015 року по січень 2016 року засуджений ОСОБА_5 приймав активну участь в роботах по благоустрою місць позбавлення волі, за що мав одне заохочення правами начальника установи.
З січня 2016 року засуджений участі в роботах по благоустрою місць позбавлення волі не приймає. Засудженому неодноразово було запропоновано працевлаштування на виробництві установи, але він бажання працевлаштуватися на виробництві установи не мав та не має.
Засуджений ОСОБА_5 виконує двогодинні відпрацювання, але під контролем представників адміністрації.
У спілкуванні з працівниками адміністрації веде себе стримано, виконує їх законні вимоги, але під постійним контролем.
За характером скритний, брехливий. Має адекватну самооцінку. На зауваження реагує стримано.
Засуджений ОСОБА_5 входить до числа засуджених, які мають посередню спрямованість. З оточуючими будує взаємовідносини, виходячи з власних інтересів. Підтримує стосунки із засудженими різної спрямованості.
Не приймає участь у суспільному житті колективу, та проведені культурно-масових та фізкультурно- оздоровчих заходів.
Засуджений ОСОБА_5 має неповну середню освіту, але бажання навчатися в загальноосвітній середній школі при Ольшанській виправній колонії (№ 53) та здобути повну загальну середню освіту не має. Також засуджений ОСОБА_5 негативно ставиться до навчання у Ольшанському навчальному центрі № 53 і здобуття професії.
Засуджений ОСОБА_5 не приймає участі в реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених.
Повністю визнає себе винуватим, у скоєному злочині, усвідомлює суспільну небезпеку скоєного злочину. Вирок суду та призначене покарання вважає справедливим.
Дбайливо ставиться до майна установи, здійснює за ним належний догляд, використовує тільки за призначенням.
Спальне місце і приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, дотримується правил особистої гігєни, стежить за своїм зовнішнім виглядом, завжди охайний.
З матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_5 твердо не визначився з намірами після звільнення з місць позбавлення волі, оскільки характеристики щодо засудженого містять різну інформацію щодо намірів засудженого після звільнення.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Доведення засудженим свого виправлення означає досягненням ним такого стану, за якого від даного засудженого не доводиться очікувати вчинення у майбутньому нових злочинів.
Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці за весь час відбування покарання.
Сумлінна поведінка, поряд з іншими ознаками, характеризується, у тому числі, дотриманням засудженим режиму відбування покарання та виконанням покладених на нього законом обов`язків, стримуванням від порушень режиму відбування покарання та від порушень правил внутрішнього розпорядку.
У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким № 2 від 26.04.2002 роз`яснено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
З характеризуючих матеріалів щодо засудженого ОСОБА_5 вбачається, що він характеризується негативно, не працевлаштований на виробництві установи, в зв`язку з відсутністю бажання працювати.
Відбутий строк покарання складає 1 рік 11 місяців 3 дні, але за весь цей час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 має одне заохочення, при цьому має також одне стягнення за порушення локалізації, яке станом на 26.12.2016 не погашено у встановленому законом порядку.
Отже, засуджений ОСОБА_5 не довів сумлінною поведінкою і ставленням до праці своє виправлення і щодо нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
З огляду на викладене, суд вважає, що клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -
постановив:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 7 днів.
Суддя ОСОБА_1