НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/1960/17
Провадження № 1-кп/0182/437/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.06.2017 року м. Нікополь
Нікопольський міскрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 лютого 2017 року за №0000768 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Капулівка Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянка України, українка, із середньо освітою, не заміжня, не працює, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима:

03.03.2008 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнена з іспитовим строком на 2 роки,

12.04.2011 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч. 2, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, звільнена 13.06.2014 року на підставі п «г» ст. 1 ЗУ «Про амністію в 2014 році»

за правовою кваліфікацією за ст. 185 ч. 2 КК України
з участю сторін кримінального провадження

прокурора: ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, 26.02.2017 року приблизно о 19.05 год., перебувала в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , в якому проживає та який належить ОСОБА_5 .

Де, після здійснення телефонного дзвінку з мобільного телефону ОСОБА_5 , який останній надав їй на її прохання, а сам вийшов з приміщення будинку, у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону ОСОБА_5 ..

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , 26.02.2017 року приблизно о 19.10 год., перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_5 вийшов з приміщення будинку, викрала мобільний телефон «Nomi і 240», ринкова вартість якого, відповідно до висновку товарознавчої експертизи №38/12.1/64 від 27.03.2017 року, складає 339 грн. 75 коп., який належить потерпілому ОСОБА_5 , чим спричинила останньому матеріальну шкоду в розмірі 339 грн. 75 коп. Викраденим майном розпорядилася на власний розсуд.

Вказані дії обвинуваченої мають правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
В судовому засіданні обвинувачена свою провину визнала повністю і пояснила наступне. Вона зі своєю подругою часто бувала у ОСОБА_5 дома і навіть допомагали йому по господарству. 26.02.2017 року вона разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_6 вживала спиртні напої у спільного знайомого. Потім вона вирішила піти до потерпілого, щоб скористатися його мобільним телефоном та зателефонувати своїй матері. Слідом за нею пішов і ОСОБА_6 . Вона зайшла в хату бо потерпілий її пустив. У нього в хаті ще перебувала сусідка. ОСОБА_7 надав їй телефон щоб подзвонити матері, але номер не відповідав і телефон залишався у неї в руках. Потім вона попросила грошей в борг на випивку і потерпілий відмовив. В цей час почули якийсь гуркіт і потерпілий вибіг з хати. ОСОБА_8 вона, стоячи на порозі хати і тримаючи в руках його мобільний телефон, поклала його в кишеню і вийшла. Наступного дня телефон продали разом з співмешканцем в м.Покров. Вартість викраденого телефону вона відшкодувала і просила не позбавляти її волі.

Потерпілий ОСОБА_5 підтвердив, що знайомий з обвинуваченою через її подругу. У них були нормальні стосунки. Він знає матір обвинуваченої і майже завжди дозволяв обвинуваченій користуватися його мобільним телефоном, щоб подзвонити матері. 26.02.2017 року вже було темно до нього прийшла ОСОБА_9 і попросила грошей в борг, але він відмовив. Потім вона просила його телефон, щоб подзвонити матері. Він передав їй телефон і та, перебуваючи біля дверей телефонувала. Але раптово він почув якийсь гуркіт у дворі і вибіг надвір. Там був співмешканець ОСОБА_10 , який нічого не пояснюючи вдарив його в обличчя і від удару він перелетів через хвіртку і не міг піднятися, бо страждає на хворобу ОСОБА_11 і в цей день не прийняв потрібні ліки, тому не міг навіть чинити опір. Лише після того, як пішла обвинувачена та її співмешканець він виявив крадіжку телефону. При цьому сусідка, яка перебувала у нього в гостях, не помітила навіть коли ОСОБА_10 поклала телефон у кишеню. Вартість викраденого телефону йому повернули. Цільний позов ним не заявлено та він вважає, що перевиховання обвинуваченої можливе без позбавлення волі останньої.
За згодою сторін кримінального провадження, відповідно до п. 3 ст. 349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, не оспорюють допустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, і у суду немає сумнівів у добровільності позиції обвинуваченої.
З огляду на викладене вважаю, що дії обвинуваченої мають правильну правову кваліфікацією за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Призначаючи покарання, суд приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, враховує, що його вчинення не потягло тяжких наслідків. Враховує відомості про особу обвинуваченої, яка раніше притягалася до кримінальної відповідальності за вчинення корисних злочинів, скоїла злочин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Але, враховуючи думку потерпілого, який просив не позбавляти волі обвинувачену, яка добровільно відшкодувала йому вартість викраденого телефону, надавала правдиві покази під час досудового розслідування кримінального провадження та в суді, сприяла своїми діями органам досудового слідства, а саме зазначила обставини вчинення злочину, місце продажу викраденого телефону та повідомила те, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Тому, з огляду на викладене, вважаю за можливе призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ст.75,76 КК України. Обставин, що обтяжують вину обвинуваченої судом не встановлено. Цивільний позов не заявлений. Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Керуючись ст.ст.124, 349, 370,371,374,376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.
На підставі ст. 75 КК України засуджену ОСОБА_3 від відбуття покарання звільнити з випробовуванням терміном на два роки.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на засуджену наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Стягнути з засудженої ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у сумі 351 гривень 75 копійок.
Цивільний позов не заявлений.
Речові докази відсутні.
Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів, з моменту його проголошення шляхом подачі апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Головуючий суддя: ОСОБА_1