Справа № 199/6371/16-к
УХВАЛА
2017 року липня місяця 19 дня м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0002163 від 13.07.2016, відносно ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186, ч. 4 ст. 296 КК України,

за участю : прокурора ОСОБА_4 ; захисника ОСОБА_5 ; обвинуваченого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні прокурор надав змінений обвинувальний акт, за яким ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 4 ст. 296 КК України, та заявив клопотання про продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який цілодобовий домашній арешт. Прокурор заперечував проти такого клопотання обвинуваченого та його захисника.

Суд, вислухавши думки учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання прокурора про продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим. Строк запобіжного заходу обвинуваченого закінчується 23 липня 2017 року.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про доцільність зміни запобіжного заходу - тримання під варто обвинуваченому на будь-який інший, не пов`язаний з позбавленням волі, або його продовження, суд бере до уваги ті обставини, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені кількох злочинів, один з яких є тяжким, за вчинені якого, у разі доведеності його вини, обвинуваченому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Також, суд бере до уваги вимоги статей 177, 178 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тривале безперервне тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції. Також, суд бере до уваги правову позицію, викладену в п.152 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, за якою тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Суд також враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини (остаточне від 10 травня 2011 року) у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. Проте, розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд, враховуючи вищезазначене, відповідно до приписів ст. 183 КПК України вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченим.

Крім того, оскільки в судовому засіданні прокурор надав змінений обвинувальний акт, а обвинувачений та потерпілий ще не надали покази по зміненому обвинуваченню, то продовження запобіжного заходу необхідне для виключення можливості обвинуваченого переховуватись від суду, впливати потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом невиконання процесуальних обов`язків, передбачених ст. 42 КПК України.

З урахуванням викладеного, клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 110, 131, 132, 350, 369, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 30 діб, тобто до 17.08.2017 включно.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвала набирає чинності негайно і оскарженню не підлягає.
Суддя:

19.07.2017