Справа № 573/442/17
Номер провадження 1-кп/573/54/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2017 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого- ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
потерпілої - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Білопілля у залі Білопільського районного суду Сумської області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000025 від 16.01.2017 року, які надійшли з обвинувальним актом стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Кровне Сумського району Сумської області, працюючого на посаді водія мікроавтобуса «РУТА 22 СПГ» ФОП « ОСОБА_7 », одруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, з повною середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуваючого, не інваліда, раніше не судимого, -
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Судом встановлено, що 15 січня 2017 року, близько 17 години 14 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «РУТА 22 СПГ» державний номер НОМЕР_1 жовтого кольору, номер кузова- НОМЕР_2 , рухався по проїзній частині автодороги Суми-Путивль-Глухів в м.Білопілля по вул. Соборній від м.Ворожба Білопільського району зі швидкістю 40 км/год. у напрямку центру м.Білопілля Білопільського району Сумської області.
Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 23 від 25.01.2017 року встановлено, що на період проведення експертиного огляду автомобіля «Рута» встановлено, що система рульового керування, робоча гальмівна система та ходова частина знаходилися у працездатних станах, при яких в них технічних несправностей, які могли впливати на їх працездатність, методами, що зазначені в дослідній частині, не виявлено. Система головного світла автомобіля «Рута» знаходилася у технічно несправному стані, через пошкодження розсіювача правої блок-фари. Виявлена технічна несправність системи головного світла автомобіля «Рута» характерна для виникнення під час дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи № 24 від 25.01.2017 року ОСОБА_4 рухався з вказаною швидкістю по проїзній частині маючи об`єктивну можливість виявити пішохода, що знаходився на смузі руху автомобіля та не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, а тому допустив та здійснив наїзд на пішохода в АДРЕСА_2 , чим порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року із наступними змінами. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в кареті швидкої допомоги.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 9 від 16.02.2017 року ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді: «Перелом кісток склепіння та основи черепу зліва. Забиття головного мозку зліва. Крововиливи під м`яку мозкову оболонку зліва. Крововилив в м`які тканини лівої скроневої ділянки. Рана лівої скроневої ділянки. Садна: на лобі справа та зліва, на спинці носа зліва -2, на правій вилиці. Поверхневі рани в ділянці лоба справа. Розрив нижньої долі правої легені. Забиття обох легень. Перелом У1 шийного хребця, перелом У1 грудного хребця з розривом спинного мозку. Забиття лівої нирки та крововиливи в навколониркову клітковину лівої нирки. Крововиливи в м`які тканини між лопатками, в ділянці лівої лопатки, по нижньому краю реберної дуги зліва, на попереку посередині, по задній поверхні лівого стегна та лівої гомілки».
Причиною смерті ОСОБА_8 , 1947 р.н., є поєднана тупа травма голови, грудної клітки і хребта, яка с упроводжувалася переломами кісток склепіння та основи черепу, забиттям головного мозку, крововиливами під м`яку мозкову оболонку, розривом правої легені, забиттям легень, переломом У1 шийного хребця, переломом У1 грудного хребця з розривом спинного мозку, забиттям лівої нирки. Це підтверджується даними судово- медичного дослідження трупу. Описані пошкодження утворилися від дії тупих предметів, це підтверджується характером пошкоджень. Травма могла бути отримана при ДТП, за обставин, вказаних у постанові. Наїзд автомобілем, більш ймовірно, вагонного типу, на пішохода було здійснено позаду та більше зліва відносно потерпілої. При цьому потерпіла знаходилась у вертикальному або близькому до нього положенні. Пошкодження у вигляді переломів кісток черепу, забиття головного мозку, крововилив під м`яку мозкову оболонку, розриву легені, переломів хребта з розривом спинного мозку мають ознаки тяжких та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої. Всі інші пошкодження мають ознаки легких та не знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої. З моменту травми до настання смерті пройшов незначний проміжок часу в межах менше 1-ї години. Всі пошкодження на тілі потерпілої є прижиттєвими. Пошкодження у гр. ОСОБА_8 не характерні для утворення їх від падіння з висоти власного зросту.
Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи № 24 від 25.01.2017 року встановлено, що водій «РУТА 2 СПГ», державний номер НОМЕР_1 , жовтого кольору, номер кузова - НОМЕР_2 ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року із наступними змінами, а саме:
12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Водій автомобіля «РУТА 22 СПГ», державний номер НОМЕР_1 , жовтого кольору, номер кузова - НОМЕР_2 ОСОБА_4 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода.
У діях водія автомобіля «РУТА 22 СПГ», державний номер НОМЕР_1 , жовтого кольору, номер кузова - НОМЕР_2 ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, який знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожно-транспортної пригоди.
Згідно з висновком судової транспортно-трасологічної експертизи № 22 від 25.01.2017 року встановлено, що виходячи зі слідової картини місця дорожньо-транспортної пригоди від 15.01.2017 року, місце наїзду автобусом «РУТА 22 СПГ» державний номер НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_8 вірогідніше за все знаходиться на проїзній частині смуги руху автобусу, перед початком знаходження зафіксованих при огляді місця пригоди речей потерпілої, однак визначити місце наїзду вищезазначеним автобусом на пішохода, з чисельними прив`язками, експерту не видається за можливе, за відсутністю достатніх інформативних ознак.
Таким чином, своїми необережними діями, які були допущені при керуванні автомобілем «Рута 22 СПГ», державний номер НОМЕР_1 , жовтого кольору, номер кузова - НОМЕР_2 , які виразилися у дорожньо-транспортній події, яка відбулася 15.01.2017 року в м.Білопілля по вул. Соборній між буд. 173 та буд. 171 проїзної частини автодороги Суми-Путивль-Глухів та потягли за собою порушення вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, із наступними змінами, що призвело до смерті потерпілої ОСОБА_8 ,- ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Вищевказані дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, - тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочину за наведених вище обставин визнав повністю. Так, ОСОБА_4 пояснив обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи фактичні обставини, а саме, що 15 січня 2017 року у вечірній час він здійснював рейс за маршрутом Руднєво-Суми і приблизно о 17-10 - 17-14 годині рухаючись зі швидкістю до 40 км/год на третій передачі, минуючи міст, виїхав на вул. Соборну в м.Білопілля, де обминув людей, які йшли по узбіччю в попутному напрямку: чоловіка, молоду пару та чоловіка з велосипедом. Потім, проїжджаючи повз магазин, з правої сторони магазину побачив силует людини, людина рухалася в попутному напрямку. Транспорту не було ні попереду, ні позаду. Через деякий час побачив зустрічну іномарку з ярким світлом, але контролював обстановку. Йому було достатньо місця об`їхати людину, яка рухалася по краю дороги. Він прийняв вліво коли з поля зору втратив людину, яка рухалася в попутному напрямку і була одягнена в одяг темного кольору. Коли іномарка зрівнялася з його автомобілем він з поля зору втратив людину, яка рухалася в попутному напрямку і раптово побачив її силует по пояс вже на відстані за 1,5- 2 метри від неї. Різко натиснув на гальма, машина різко зупинилася і він побачив, що збив цю людину. Потім він вискочів з машини, підбіг до збитої ним людини- жінки похилого віку, яка лежала з правої сторони дороги за переднім колесом його автомобіля, та ще дихала. Він викликав МЧС, а також зателефонував на автовокзал. Швидка допомога приїхала швидко і він допомагав погрузити потерпілу в автомобіль. Пояснив, що повністю відшкодував потерпілій витрати, пов`язані з придбанням пам`ятника та його установкою в розмірі, який вказала потерпіла, тому цивільного позову потерпіла не заявила. У скоєному щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.
Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні не заперечувала того факту, що обвинувачений повністю відшкодував їй витрати, пов`язані з придбанням та установкою пам`ятника, тому претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого вона не має, пробачила його, а щодо міри покарання потерпіла висловила свою думку щодо несуворого покарання, тобто не пов`язаного з позбавленням волі.
Обвинувачений просив суд не досліджувати інші докази у кримінальному провадженні, обмежившись його поясненнями та розглянути справу відповідно до ст. 349 КПК України. З його позицією погодився і захисник.
Прокурор не заперечував проти розгляду справи у скороченому порядку.
Потерпіла ОСОБА_6 погодилася з думкою прокурора.
Оскільки ніхто з учасників судового процесу не оспорював фактичні обставини кримінального провадження, тому, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом ухвалено про проведення скороченого судового розгляду і визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які всіма учасниками судового розгляду визнані і не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють учасники процесу зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, при цьому судом роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку. Суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та даних, що характеризують особу обвинуваченого.
Дослідивши визначений обсяг доказів та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину при вищевикладених обставинах повністю доведена, а його дії суд кваліфікує за ч.2 ст. 286 КК України- тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу винного: який за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не є інвалідом, на час скоєння злочину займався суспільно-корисною працею; думку потерпілої ОСОБА_6 щодо несуворої міри покарання для обвинуваченого, а саме покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, відсутність з боку потерпілої претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
За таких обставин, суд вважає, що суспільна небезпечність вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 діяння не є безумовною підставою для обрання міри покарання, пов`язаної з ізоляцією від суспільства, що можливість його виправлення без реального відбування покарання існує в дійсності, оскільки в разі призначення покарання з випробуванням, іспитовий строк для ОСОБА_4 буде втілювати в собі погрозу реального відбування призначеного покарання в разі не дотримання покладених на нього обов`язків та не скоєння нового правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, що обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєнні злочину, щиро розкаюється у скоєному, сприяв розкриттю злочину, повністю відшкодував потерпілій ОСОБА_6 шкоду, враховуючи думку потерпілої ОСОБА_6 щодо несуворої міри покарання для обвинуваченого, а саме покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, враховуючи вік обвинуваченого та на підставі даних, що позитивно характеризують особу обвинуваченого та конкретних обставин справи, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів, необхідним і достатнім покаранням буде покарання без реального позбавлення волі, а із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.
Покарання, призначене з застосуванням ст.ст. 75,76 КК України буде відповідати особі обвинуваченого ОСОБА_4 , так як покарання, відповідно до ст. 50 КК України, має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та обставини кримінального правопорушення, відповідно до яких внаслідок порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 було смертельно травмовано пішохода ОСОБА_8 .
Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили необхідно залишити без змін - особисте зобов`язання.
Цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні, так як у ході досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_4 відшкодував витрати на залучення експертів: за проведення судових експертиз: транспортно-трасологічної у сумі 1500 грн.; судової автотехнічної експертизи у сумі 2100 грн.; судової автотехнічної експертизи у сумі 2100 грн., загальна сума становить 5700 (п`ять тисяч сімсот) грн.
Долю речових доказів необхідно вирішити згідно ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370,373,374,376,392,395 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання за цим законом у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на два роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній- у виді особистого зобов`язання.
Речові докази:
-автомобіль марки «РУТА СПГ 22», державний номер НОМЕР_1 , жовтого кольору, номер кузова - НОМЕР_2 , який згідно реєстраційних документів належить ОСОБА_7 , мешканцю АДРЕСА_3 , та який згідно ухвали слідчого судді переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_7 ,- залишити йому, як власнику;
- верхній одяг потерпілої ОСОБА_8 , а саме: куртку, хустку, пальто, рукавиці, спідницю, штани, що були вилучені в ході огляду трупа 16.01.2017 року, та які передані на зберігання до камери схову речових доказів Білопільського ВП Сумського ВП ГУНП в Сумській області,- знищити.
Вирок суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що не була присутня під час його проголошення - з дня отримання копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно.
Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: