БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 1-кп/356/22/17
Справа № 382/1497/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.06.2017 Березанський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000424 по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта базова середня, не одруженого, раніше притягався до кримінальної відповідальності:
22.04.2013 вироком Великописарівського районного суду Сумської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. Звільнений 12.03.2015 по відбуттю строку покарання;
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
В С ТА Н О В И В:
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується в тому, що він 29.06.2016 близько 10 години слідував електропоїздом № 8811 сполученням "станція Гребінка станція Київ-Пасажирський". Цим електропоїздом також слідувала від станції Гребінка Південної залізниці ОСОБА_7 , у якої при собі була жіноча сумка із особистими речами, у якій знаходився мобільний телефон марки "Fly DS115", IMEI НОМЕР_1 , з двома сім-картками мобільних операторів "Київстар" та "Лайфселл".
Близько 10 години, коли електропоїзд слідував на перегоні "зупиночна платформа Черняхівське - станція Яготин Південно-Західної залізниці", потерпіла ОСОБА_7 вийшла до тамбуру покурити. У цей час у ОСОБА_6 , який знаходився в тому ж тамбурі, що і потерпіла, виник злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном, а саме викрадення мобільного телефону ОСОБА_7 , який знаходився у її жіночій сумці.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, повторно, заволодів мобільним телефоном марки "Fly DS115", IMEI НОМЕР_1 , який знаходився у сумці на лівому плечі потерпілої ОСОБА_7 , що не була закрита.
У цей час потерпіла виявила факт неправомірних дій ОСОБА_6 та, розвернувшись, помітила у руках останнього свій мобільний телефон та, намагаючись припинити його протиправні дії, попросила повернути належне їй майно. Проте ОСОБА_6 , усвідомивши, що його дії стали помітними для власника майна, продовжив реалізовувати свій злочинний умисел, направлений вже на відкрите заволодіння чужим майном та вийшов з електропоїзду на платформу залізничного вокзалу на станції Яготин, після чого електропоїзд продовжив рух.
Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що близько 10 години 29.06.2016, знаходячись у тамбурі електропоїзду № 8811 сполученням «станція Гребінка станція Київ-Пасажирський» на станції Яготин Південно-Західної залізниці, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, маючи прямий умисел на відкрите заволодіння чужим майном, відкрито заволодів мобільним телефоном марки "Fly DS115", IMEI НОМЕР_1 , з двома сім-картками мобільних операторів "Київстар" та "Лайфселл", належний ОСОБА_7 , а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Органом досудового слідства дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.2ст.186 КК України відкрите заволодіння чужим майном вчинене повторно.
Відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 4/1152 від 25.07.2016, своїми діями ОСОБА_6 спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 267 (двісті шістдесят сім) гривень 80 (вісімдесят) копійок.
Допитаний в судовому засіданні під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину за наведених вище обставин не визнав і, не оспорюючи деякі фактичні обставини, вказав, що дійсно 29.06.2016 їхав в електропоїзді сполученням «станція Гребінка - станція Київ-Пасажирський» разом з чоловіком наглядно йому знайомим на ім`я ОСОБА_8 , в якого при собі був мобільний телефон білого кольору, на якому той слухав музику, та який добровільно дав ОСОБА_6 на його прохання, останній також повідомив, що має намір його придбати, коли будуть грошові кошти.
В подальшому ОСОБА_6 сказав ОСОБА_8 , що пройдеться по вагонам електропоїзду та пошукає знайомих. Пройшовши один вагон, в наступному тамбурі його наздогнала жінка ОСОБА_9 , яка вимагала віддати їй вказаний телефон, на що той відмовив, так як отримав його від ОСОБА_8 , та вийшов з електропоїзду на зупинці.
Потерпіла ОСОБА_7 , допитана під час судового розгляду з дотриманням правил, передбачених частинами 2, 3, 5-14 статті 352 КПК України, та будучи попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання. Зазначила, що дійсно слідувала електропоїздом з Гребінки, точної дати, коли відбулась подія, не пам`ятає, разом з своїм співмешканцем на ім`я ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_6 , з яким вони познайомились ранком того дня в Гребінці. Мобільний телефон, який був придбаний нею разом з ОСОБА_8 та був їх спільним майном, передав ОСОБА_6 , та останній разом з ОСОБА_8 вийшли до тамбуру. З розмови з ОСОБА_8 після того, як він повернувся до вагону, ОСОБА_7 зрозуміла, що останній вирішив продати його ОСОБА_6 , з чим не погодилась, тому вийшла до тамбуру та попросила віддати телефон, на що отримала відмову ОСОБА_6 , після чого останній вийшов з електропоїзду на зупинці. Тоді ОСОБА_7 зайшла назад до вагону та набрала поліцію з телефону, який попросила в когось з інших пасажирів. Також додала, що мобільний телефон "Fly DS115" наданий їй на відповідальне зберігання вкрадений не відомою особою повторно, оскільки вона ним користувалась.
У судовому засіданні за клопотанням прокурора були допитані у якості свідків прокурор ОСОБА_10 та слідчий ОСОБА_11 , які вказали, що за телефонним повідомленням ОСОБА_7 від 29.06.2016 було розпочато досудове розслідування по факту викрадення незнайомим для неї чоловіком з татуюванням тигра її мобільного телефону, що знаходився в сумочці на її лівому плечі. Зі слів ОСОБА_7 , вказане відбулось в тамбурі електропоїзду сполученням «Гребінка-Київ-Пасажирський» на станції Яготин.
В обґрунтування винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, стороною обвинувачення надано докази, які були безпосередньо досліджені під час судового розгляду, а саме:
- рапорт старшого інспектора-чергового СРПП № 1 Яготинського ВП, майора поліції ОСОБА_12 від 29.06.2016, відповідно до якого о 12 годині 50 хвилин до чергової частини Яготинського ВП зі служби «102» надійшло повідомлення ОСОБА_7 про те, що на станції Яготин в електропоїзді невідомий чоловік викрав з її сумки мобільний телефон (Т.1, а.с.178);
- заяву ОСОБА_6 , про добровільну згоду на проведення огляду (Т.1а.с.179);
- протокол огляду з доданими до нього матеріалами відеозапису від 29.06.2016, відповідно до якого приміщенні кабінету №23 Яготинського ВП в за адресою м. Яготин, вул. Незалежності 109, ОСОБА_6 на дав пояснення про обставини події 29.06.2016, згідно яких, віддав добровільно мобільний телефон, який він взяв у чоловіка на імя ОСОБА_8 . У ході огляду виявлено та вилучено мобільний телефон марки "Fly DS115", IMEI НОМЕР_1 , з двома сім-картками мобільних операторів "Київстар" та "Лайфселл"(Т.1, а.с.180-183);
- протокол проведення слідчого експерименту від 01.07.2016, за участю підозрюваного ОСОБА_6 а також доданий до нього відеозапис цієї процесуальної дії, що був переглянутий у залі судового засідання, містить відомості про визнані ОСОБА_6 обставини справи, а саме факт того, що вказаний мобільний телефон марки "Fly DS115", IMEI НОМЕР_1 , з двома сім-картками мобільних операторів "Київстар" та "Лайфселл" останньому передав на його прохання громадянин на ім`я ОСОБА_8 , з яким він їхав разом в електропоїзді. Окрім того, ОСОБА_6 посилався, що свідком вказаної події був його знайомий ОСОБА_13 , який, може підтвердити вказане. В подальшому, у другому тамбурі електропоїзду ОСОБА_6 наздогнала ОСОБА_7 та звернулась до нього з вимогою повернути їй вказаний телефон, на що обвинувачений відмовив, так як отримав його від іншої особи, та вийшов на станції Яготин з електропоїзду (Т.1, а.с.196-199);
- протокол проведення слідчого експерименту від 11.08.2016, за участю потерпілої ОСОБА_7 , який відбувся в приміщенні Яготинського ВП за адресою: Київська область, м. Яготин, вул. Незалежності, буд. 109, а також додані до нього матеріали відеозапису, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_7 вказала, що слідувала електропоїздом з Гребінки, точної дати, коли відбулась подія, не пам`ятає, та вийшла до тамбуру покурити, коли відчула, як ззаду до неї підійшов незнайомий чоловік та вийняв з розстібнутої сумочки, яка знаходилась на її лівому плечі, мобільний телефон, після чого вийшов з електропоїзду. Сам момент заволодіння телефоном ОСОБА_6 потерпіла не бачила, проте в подальшому побачила телефон у нього в руках, коли останній тікав (Т.1, а.с.209-213);
- висновком експерта № 4/1152 від 25.07.2016 з доданими до нього ілюстративними таблицями, ринкова вартість представленого на експертизу бувшого у користуванні мобільного телефону марки "Fly DS115", IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 станом на 29.06.2016 при умові його працездатності за цінами вторинного ринку могла становити 267,80 грн. (Т.1, а.с. 203-208).
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.09.2016, у свідка (потерпілого) ОСОБА_6 попередньо з`ясовано, чи може він впізнати особу, опитано про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких він бачив цю особу, після чого на запитання слідчого ОСОБА_6 відповів, що він не впізнає свідка на ім`я ОСОБА_8 на пред`явлених фотографіях (Т.1, а.с. 220-221).
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.09.2016, свідок ОСОБА_14 впізнала чоловіка на ім`я ОСОБА_8 як співмешканця ОСОБА_7 (Т.1, а.с.222-224).
Дослідивши та оцінивши в сукупності надані сторонами докази та проаналізувавши та дослідивши їх у судовому засіданні, суд, ґрунтуючись на засадах справедливості та неупередженості приходить до наступних висновків.
Всупереч твердженням сторони обвинувачення, не може вважатися належним та допустимим доказом протокол проведення слідчого експеременту від 01.07.2016 за участю обвинуваченого ОСОБА_6 . Так, вказаний протокол проведення слідчого експеременту від 01.07.2016 у вступній частині не містить вказівки на адресу, за якою проводиться слідчий експеримент. (Т.а.с.196-199).
Окрім того, як встановлено ст. 240 КПК України, слідчий експеримент проводиться шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. В протоколі про проведення слідчого експерименту докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.
Як вбачається з наданого суду протоколу слідчого експерименту від 01.07.2016, а також доданих до нього матеріалів відеозапису, обвинуваченому ОСОБА_6 було запропоновано розповісти про обставини злочину, проте не запропоновано провести відтворення ним фактичних дій, обстановки, обставин події злочину. Слідчий експеримент проводився без потерпілої ОСОБА_7 .
Вказаний слідчий експеримент з обвинуваченим ОСОБА_6 був проведений та зафіксований без дотримання вимог ст.240 КПК України, в протоколі слідчого експерименту фактично були зафіксовані показання обвинуваченого ОСОБА_6 , проте дії, обстановка та обставини події ним відтворені не були, що потягло за собою відсутність в протоколі докладного викладення умов і результатів слідчого експерименту.
Водночас, оцінюючи надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні докази, зокрема протокол проведення слідчого експерименту від 11.08.2016 за участю потерпілої ОСОБА_7 з доданими до нього матеріалами відеозапису, суд враховує те, що слідчий експеримент відбувся в приміщенні Яготинського ВП за адресою: Київська область, м. Яготин, вул. Незалежності, буд. 109, слідчий експеримент був проведений без дотримання вимог КПК України, а в протоколі, складеному за результатами його здійснення, всупереч ст.104 КПК України, відображені відомості, що не відповідають дійсним умовам та ходу процесуальної дії, в зв`язку з чим викладені в протоколі дані отримані з порушенням процесуального порядку та не можуть встановлювати фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, тому дані вказаного протоколу є недопустимим доказом і суд їх не бере до уваги.
Суд, оцінюючи показання потерпілої ОСОБА_7 , надані нею в судовому засіданні, вважає їх непослідовними і такими, що повністю не узгоджуються між собою, як в окремих деталях, так й щодо фактичних обставин справи, викладених в обвинувальному акті, в цілому.
Показання свідків ОСОБА_11 та прокурора ОСОБА_10 , щодо події 29.06.2016 наданих у судових засіданнях, суд вважає їх не допустимими в силу ч.7 ст.97 КПК України.
Огляд затриманого ОСОБА_6 29.06.2016 слідчим СВ Яготинського ВП в приміщенні Яготинського відділення поліції проведено з порушенням ОСОБА_6 права на захист під час проведення огляду та вилучення речей, що знаходились при ньому, який було проведено 29.06.2016, так як станом на вказану дату ОСОБА_6 перебував у статусі особи, яка фактично була затримана без ухвали слідчого судді в порушення ст.ст. 208- 209 КПК України без належного процесуального оформлення.
Крім того, ОСОБА_6 , процесуальні права та обов`язки, а також право на захист роз`яснені 30.06.2016 (Т.1а.с.184-187).
Європейський суд з прав людини вважає, що доступ до захисника на ранніх стадіях провадження є процесуальною гарантією права не свідчити проти себе та основоположною гарантією від поганого поводження, зазначаючи про особливу вразливість обвинуваченого на ранніх стадіях провадження, коли він стикається зі стресом самої ситуації. Будь-які винятки щодо реалізації цього права повинні бути чітко обумовлені, а їх застосування суворо обмежене в часі. (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Салдуз проти Туреччини»(Salduz v.), заява № 36391/02, п. 55; рішення ЄСПЛ у справі «Леонід Лазаренко проти України»(Leonid Lazarenko v. Ukraine), заява № 22313/04, п. 49).
Позбавлення особи юридичної допомоги та використання наданих нею в такий спосіб визнавальних показань для засудження є достатніми ознаками порушення гарантій справедливого судового розгляду, а тому є неприпустимим. Право на захист буде обмежено, якщо при засудженні особи судом використовуватимуться визнавальні показання, отримані без присутності захисника (див. рішення ЄСПЛ у справі «Магі проти Сполученого Королівства»(Magee v.United Kingdom), заява № 28135/95, п. 45; рішення ЄСПЛ у справі «Леонід Лазаренко проти України»(Leonid Lazarenko v. Ukraine), заява № 22313/04, п. 49).
Пункт 3 частини 2 статті 87 КПК України передбачає визнання доказів недопустимими в разі порушення права особи на захист, яке включає в себе, в тому числі, і передбачене ч. 4 ст. 208 КПК України право особи, затриманої без ухвали слідчого судді на підставі статтей 208-209 КПК України, бути повідомленою про право мати захисника, а відтак, і користуватися його допомогою.
З урахуванням зазначеного, суд визнає недопустимим доказом, протокол огляду від 29.06.2016. з причин істотного порушення права особи, затриманої без ухвали слідчого судді, ОСОБА_6 на захист.
Щодо протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.09.2016, свідка (потерпілого) ОСОБА_6 , суд вважає його неналежним і не допустимим, у зв`язку з тим, що вказана слідча дія 09.09.2016 проведена з свідком (потерпілим ) ОСОБА_6 , натомість вказана особа перебувала у іншому статусі, у статусі підозрюваного, оскільки ОСОБА_6 повідомлено про підозру 30.06.2016 (а.с.192-195).
Відповідно до ст. 69 КПК України, експертом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями, має право відповідно до Закону України "Про судову експертизу" на проведення експертизи і якій доручено провести дослідження об`єктів, явищ і процесів, що містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, та дати висновок з питань, які виникають під час кримінального провадження і стосуються сфери її знань.
Згідно ст. 9 Закону України «Про судову експертизу» атестовані відповідно до вищезазначеного закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України, особа або орган, які призначили судову експертизу, можуть доручити її проведення лише тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів.
У відповідності до ч.3ст.10 Закону "Про судову експертизу" до проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом.
Таким експерт ОСОБА_15 згідно даних реєстру атестованих експертів (інтернет ресурс http://rase.minjust.gov.ua/) в ньому не значаться, що унеможливлює згідно ст.9, ч.3 ст. 10 Закону України "Про судову експертизу" проведення нею судово - товарознавчої експертизи.
Згідно ст. 89 КПК України, у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження.
Таким чином, дані висновку судової товарознавчої експертизи №4/1152 від 25.07.2016 складений експертом ОСОБА_15 суд не бере до уваги, оскільки вказаний висновок є недопустимим.
Крім того, будь - яких доказів, того, що власником мобільного телефону "Fly DS115", IMEI НОМЕР_1 є потерпіла ОСОБА_7 стороною обвинувачення не надано.
Інших доказів винуватості ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні надано не було.
Допитавши обвинуваченого, потерпілу, свідків, дослідивши надані стороною обвинувачення та стороною захисту докази, керуючись ст.129 Конституції України, ст.ст.17, 22, 23 КПК України щодо презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечуючи відповідно до вимог ст.321 КПК України здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямувавши судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, надавши сторонам кримінального провадження можливість подання ними суду доказів, самостійного обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій, суд приходить до висновку про виправдування обвинуваченого ОСОБА_6 за висунутим йому обвинуваченням з наступних підстав.
Суд вважає, що докази, на які покладається прокурор, як на підставу доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 не доводять вину обвинуваченого та не являються достатніми для визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.2ст.186 КК України.
Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Так , у справі «Barbera Messegu and Jabardo v .Spain» від 06.12.1988 року( п. 146) Європейський Суд з прав людини встановив, що « принцип презумпції невинуватості вимагає , серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь- який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.( «Barbera Messegu and Jabardo v .Spain,judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, р.33, 77).
Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не довела винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Суд вважає, що сторона обвинувачення не довела винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч.2ст.186 КК України, поза розумним сумнівом, а всі сумніви щодо доведеності його вини, суд тлумачить на його користь.
Цивільний позов не заявлений.
Керуючись ст.ст. 370, 371,373, 374-376 КПК України суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 186 КК України, та виправдати.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_6 , враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 203 КПК України, вважати припиненим. Звільнити з під варти в залі суду.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляції через Березанський міський суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1