НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/4833/16-к
Провадження № 1-кп/0182/128/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.07.2017 року м. Нікополь
Нікопольський міскрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.07.2016 року за№0002933 стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, гр. України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
за правовою кваліфікацією ч. 1, ч.2 ст. 185 КК України,
з участю сторін кримінального провадження
прокурора: ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 , -
В С Т А Н О В И В:
09.07.2016 року, в обідній час, ОСОБА_3 , знаходився в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де в нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав грошові кошти в сумі 100 доларів США, однією купюрою номіналом 100 доларів США (станом на 09.07.2016 року згідно офіційного курсу Національного банку України 1 долар США становив 24,81 грн.), які знаходились в тумбочці, в одній із кімнат квартири, які належать гр.. ОСОБА_6 , завдавши матеріальну шкоду потерпілій на суму 2481 гривень. Викраденими грошами розпорядився на власний розсуд.
16.07.2016року, в обідній час, ОСОБА_3 , перебував в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де в нього повторно виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, повторно з корисливих мотивів викрав грошові кошти в сумі 200 доларів США , двома купюрами номіналом по 100 доларів США (станом на 16.07.2016 року згідно офіційного курсу Національного банку України 1 долар США становив 24,79 грн.) та п`ятсот гривень однією купюрою номіналом 500 гривень, які знаходились в тумбочці, в одній із кімнат квартири, які належать гр.. ОСОБА_6 , чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 5458 гривень. З місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд..

Обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою провину та пояснив, що з потерпілою він знайомий на протязі двох років. Останні півроку він постійно допомагав їй по господарству, оскільки вона самостійно не пересувається після отриманої травми. Він не мав ключів від її квартири, оскільки потерпіла весь час була вдома, вона сама відчиняла йому двері. 09.07.2016 року він в черговий раз допомагав їй по господарству, а саме розвішував білизну, яку прала потерпіла і помітив на столику, де лежали газети конверт в якому було 5 купюр по 100 доларів США. Одну з яких він непомітно для потерпілої, викрав та того ж вечора обміняв у пункті обміну,а гроші витратив на власні потреби. Приблизно через тиждень, в суботу, він знову прийшов допомагати по господарству потерпілій і та нічого йому не говорила. Він зрозумів,що вона напевне не виявила крадіжку і викрав ще 200 доларів США та взяв одну з двох купюр по 500 гривень, які витратив на погашення заборгованості по комунальним платежам. Лише в середу потерпла спитала його чи не брав він у неї гроші і потім його вже допитували співробітники поліції , яким він зізнався, що вчинив крадіжку і зазначив, де обмінював валюту. В скоєному він щиро кається, просить врахувати його стан здоров`я при призначенні покарання, але не застосовувати стосовно нього примусове лікування, оскільки він постійно проходить курс лікування але амбулаторно, бо вимушений шукати роботу та заробляти собі на життя, а також утримувати матір.
Потерпіла ОСОБА_6 підтвердила, що дійсно ОСОБА_7 допомагав їй по господарству. Він дуже ввічливий та акуратний. Ключів від квартири вона йому не довіряла, бо весь час перебувала вдома. Їй рідні присилають грошовий переказ та вона збирає гроші в валюті для власних потреб. Гроші перебували в конверті в шухляді і вона не одразу помітила що їх викрали. Лише через деякий час. При цьому ОСОБА_8 ніяк себе не виказував а прийшов до неї приблизно через тиждень і тоді після того як він пішов, вона виявила одразу ж крадіжку грошей та ще дві купюри по 500 гривень, якими їй видали пенсію. Крім ОСОБА_9 в цей час до неї в квартиру ніхто не заходив. Вона звернулася до співробітників поліції з усною заявою і лише потім, коли ОСОБА_8 зізнався у вчиненні крадіжки грошей двічі вона офіційно написала заяву слідчому про вчинений злочин. Цивільний позов поки не заявляла.
За клопотанням прокурора та за згодою сторін кримінального провадження судом досліджені такі докази, допустимість та законність яких сторони не оспорюють. Відповідно до заяви потерпілої ОСОБА_6 від 31.07.2016 року приблизно 17.07.2016 року при невстановлених обставинах, шляхом вільного доступу, з тумбочки, яка розташована в вітальні її квартири АДРЕСА_2 , невідома особа здійснила крадіжку 300 доларів США та 1 тис. гривень ( дві купюри по 500 гривень). При цьому в заяві зазначено що у вчиненні вказаного злочину, вона підозрює ОСОБА_3 , який проживає в АДРЕСА_1 . Під час досудового розслідування. Як пояснив сам обвинувачений, він зазначив місце обміну викраденої ним валюти. І свідок ОСОБА_10 яка є співробітником банківської установи, вказала відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.08.2016 року на фото ОСОБА_3 , зазначивши, що саме він 9 та 16.07.2016 року здійснював продаж доларів США на гривні і цю банківську операцію проводила саме вона.
Оцінюючи зібрані докази у їх сукупності, з точки зору належності, законності вважаю. що вони є достатніми для доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні зазначених правопорушень. Його дії мають правильну правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого діяння, особу винного, який за місцем постійного проживання характеризується посередньо, але раніше до кримінальної відповідальності не притягався, визнав себе винним у скоєному злочині, давав правдиві покази як під час досудового розслідування так і в суді, сприяв співробітникам поліції у розкритті вчиненого злочину, зазначивши обставини вчинення крадіжки та місце обміну викрадених грошових купюр, де співробітник банку впізнала ОСОБА_3 як особу, яка здійснювала продаж валюти. Суд враховує як пом`якшуючу обставину стан здоров`я обвинуваченого, який з грудня 2003 року перебуває на обліку у Нікопольській міській психоневрологічній лікарні з приводу хронічного психічного захворювання.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта №23 від 09.02.2017 року ОСОБА_3 в період інкримінованого йому діяння виявляв та на теперішній час виявляє ознаки стабілізації процесу при шизофренії. В період інкримінованого ОСОБА_3 діяння він не в повному обсязі міг віддавати собі звіт в своїх діях та керувати ними. На теперішній час він також не в повному обсязі може віддавати собі звіт в своїх діях (бездіяльності) та керувати ними. За своїм психічним станом на даний час, ОСОБА_3 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку за місцем проживання.
Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» визнано правильною практику тих судів, які, отримавши на розгляд кримінальну справу з обвинувальним висновком та визнавши під час судового розгляду, що злочин вчинено в стані обмеженої осудності особою, яка внаслідок загострення наявного у неї психічного розладу потребує застосування примусових заходів медичного характеру, постановляють обвинувальний вирок і при призначенні засудженому покарання враховують його психічний стан як пом`якшуючу покарання обставину з одночасним застосуванням примусового заходу медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги за місцем відбування покарання. Пунктом 7 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено, що з огляду на те, що надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких саме і є критерієм обмеженої осудності відповідно до ч. 1 ст. 20 та ч. 2 ст. 94 КК України, у зв`язку з чим до осіб, визнаних обмежено осудними, у разі потреби може застосовуватися лише цей вид примусових заходів медичного характеру. Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним особам у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду.
Обставинами, що пом`якшують покарання підсудного, згідно ст. 66 КК України, суд також визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Суд також враховує думку потерпілої ОСОБА_6 яка надала позитивну характеристику обвинуваченому та не наполягала на його позбавленні волі. Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи викладене вважаю за можливе призначити покарання стосовно обвинуваченого у виді мінімального строку позбавлення волі, з застосуванням положень ст.75,76 КК України.

Вважаю за доцільне на підставі ст. 94 КК України застосувати стосовно ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання.
Цивільний позов потерпілою у кримінальному провадженні не заявлений.
Керуючись ст. 94 КК України, ст.ст.370,371,374,376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік,

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки,

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст. 75, п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, буде періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , захід медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покласти на психіатричний заклад органів охорони здоров`я за місцем проживання засудженого.
Запобіжний захід стосовно засудженого ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов у провадженні не заявлено. Речові докази відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів, з моменту його проголошення шляхом подачі апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Головуючий суддя: ОСОБА_1