Справа № 308/3978/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.04.2017 місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю скаржника ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та зобов`язання закрити кримінальне провадження, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою, де особи, дії яких оскаржуються СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, Ужгородська місцева прокуратура, про визнання дій протиправними та зобов`язання закрити кримінальне провадження № 70000832 від 02.07.2014 року, у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України).

В обґрунтування доводів та вимог скарги посилається на те, що у провадженні СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальна справа по обвинуваченню його ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 383 та ч. 2 ст. 284 КК України.

Вищевказані обвинувачення інкримінуються йому ОСОБА_3 після подання ним заяви до Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області про вимагання від нього громадянами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 великої суми грошей 50000 грн.

Зазначає, що слідчий СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_8 свідомо, зловживаючи своїм службовим становищем , внесла до ЄРДР інформацію (відомості), яка не відповідає дійсності про вчинення ним ОСОБА_3 кримінального правопорушення. На час (дату) реєстрації повідомлення про вчинення ним ОСОБА_3 кримінального правопорушення таких підстав не було, так як винесена постанова слідчого про закриття кримінального провадження не набула законної сили, а в подальшому такі постанови, які виносились різними слідчими, були п`ять разів скасовані, як прокуратурою Ужгородського району, так і Ужгородським міськрайонним судом.

На час складання обвинувального акту від 16.07.2014 року за ніби то завідомо неправдиве показання та завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, взагалі була відсутня подія кримінального правопорушення, так як в цієї ж слідчої ОСОБА_8 знаходились матеріали кримінального провадження в стадії досудового розслідування за його заявою про вимагання від нього ОСОБА_3 великої суми грошових коштів. Але слідчою ОСОБА_8 проігноровано вимоги ст. 2 КПК України.

Вказує, що в подальшому слідчий ОСОБА_8 свідомо та незаконно обвинуватила його ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та піддала його необґрунтованому процесуальному примусу, тобто мабуть із-за особистих аморальних інтересів, слідчий оправдала громадян, які вчинили проти нього ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, шляхом винесення постанови про закриття кримінального провадження та незаконно обвинуватила його у вчиненні проти цих порушників кримінального правопорушення. За такі грубі порушення вимог КПК України Ужгородським міськрайонним судом було задоволено його заяву про відвід слідчої ОСОБА_8 . Такі дії слідчої ОСОБА_8 є нелогічними та упередженими, а необ`єктивність та зацікавленість захистити одних громадян, піддавши кримінальному переслідуванню іншого, який звернувся до правоохоронних органів за захистом порушених своїх прав та законних інтересів, є зловживанням владою та службовим становищем. Це також підтверджується сфальсифікованими нею доказами, а саме, свідок ОСОБА_9 заявила, що вона не давала покази, з протоколом допиту свідка не ознайомлювалась і відповідно не підписувала протокол допиту свідка, який долучений до даного кримінального провадження.

Також зазначає, що досудове розслідування по його заяві триває по даний час. Обвинувальний акт від 16 липня 2014 року складений слідчою СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_8 з грубим порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства і тому Ужгородським міськрайонним судом цей обвинувальний акт визнано незаконним (ухвала Ужгородського міськрайонного суду від 16.01.2017 року та ухвала апеляційного суду Закарпатської області від 09.03.2017 року), і даний обвинувальний акт повернуто до Ужгородської місцевої прокуратури для проведення досудового розслідування. Але його ОСОБА_3 незаконно обвинувачують у завідомо неправдивому повідомленні про вчинення злочину та завідомо неправдиві покази за цією його заявою, проводячи незаконне досудове розслідування, а він ОСОБА_3 за однією і тою ж заявою від 20.04.2014 року є одночасно потерпілим та обвинуваченим.

З посиланням на викладене просить визнати дії СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області протиправними та зобов`язати СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області закрити кримінальне провадження № 0000832, внесеного до ЄРДР 02.07.2014 року, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України в зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що подана скарга не підлягає розгляду в порядку ст. 303 КПК України, оскільки вказана стаття чітко регламентує які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора можуть бути оскаржені на досудовому провадженні. Також вказав, що вимоги скарги зводяться до втручання у процесуальну діяльність органу досудового розслідування, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 40 КПК України.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 залишили вирішення питання про підставність поданої скарги на розсуд суду.

Слідчий СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області у судове засідання не з`явився, однак його неявка у відповідності до положень ч. 3 ст. 306 КПК не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення скаржника та його захисника, позицію прокурора, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Завданнями кримінального судочинства відповідно до ст. 2 КПК України є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідний захист прав і свобод людини при досудовому розслідуванні реалізується в тому числі через забезпечення права оскарження до суду окремої процесуальної дії чи бездіяльності органу досудового розслідування чи прокурора. Оскарження окремих процесуальних актів, дій чи бездіяльності органу досудового розслідування чи прокурора до суду може здійснюватися у порядку, встановленому КПК України (ст. 24 КПК України).

Стаття 303 КПК України містить вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Зокрема, ч. 1 ст. 303 КПК України визначено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Тобто, положення ч. 1 ст. 303 КПК України не передбачають оскарження дій слідчого, які полягають в іншому, ніж зазначено в ч. 1 ст. 303 КПК України, на стадії досудового розслідування.

Стаття 284 КПК України містить підстави для закриття кримінального провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Межі втручання слідчого судді у діяльність слідчого обмежуються ч. 1 ст. 303 КПК України.

Таким чином, КПК України визначає, що під час досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений на розгляд питань, які повинен вирішувати слідчий, втручання в діяльність якого прямо заборонена ч. 5 ст. 40 КПК України.

Слідчий самостійно приймає рішення щодо існування підстав для закриття кримінального провадження і лише постанова слідчого про закриття кримінального провадження може бути предметом розгляду в суді, про що вказано в п. 4 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Отже, системний аналіз КПК України дозволяє дійти висновку, що під час досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений на розгляд скарги про вирішення питання про зобов`язання слідчого закрити кримінальне провадження, оскільки зазначене питання відноситься до компетенції слідчого.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

З урахуванням викладеного, аналізуючи суть скарги, враховуючи, що у даному судовому засіданні не може бути вірішено питання про відмову у відкритті провадження на підставі ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та зобов`язання закрити кримінальне провадження № 70000832 від 02.07.2014 року у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та зобов`язання закрити кримінальне провадження відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1