У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0006447 за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_6 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 23 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 липня 2016 року
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянку України, не судиму,

засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2,3, 4 ч. 1 ст. 76 цього ж Кодексу.
Ухвалено стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 4608 грн матеріальної шкоди, 40 000 грн моральної шкоди та 2000 грн витрат на правову допомогу.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 23 листопада 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винною і засуджено за те, що вона за обставин, викладених у вироку, приблизно о 21.00 год. 24 грудня 2015 року в приміщенні буд. АДРЕСА_1 під час сварки зі ОСОБА_8 , яка раптово виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно нанесла останньому невстановленим в ході досудового розслідування металевим предметом по типу «піки», який володіє колюче-ріжучими властивостями, один удар в передню черевну стінку живота, чим спричинила ОСОБА_8 тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої внаслідок м`якості, порушує питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_7 та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Вважає, що засудженій безпідставно призначено покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.
У запереченнях на касаційну скаргу засуджена ОСОБА_7 просить судові рішення щодо неї залишити без зміни, а касаційну скаргу потерпілого без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який її засуджено, та кваліфікація її дій у касаційній скарзі потерпілого не оскаржуються.
Посилання потерпілого ОСОБА_8 на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої, є необґрунтованими.
Так, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Згідно зі ст. 75 КК України в разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості та характер вчиненого нею злочину, конкретні обставини провадження, особу винної, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується і дійшов правильного висновку про можливість призначення ОСОБА_7 мінімального покарання, встановленого санкцією частини статті, за якою останню визнано винною, та звільнення її від відбування цього покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з максимальним іспитовим строком.
Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення засудженої та попередження вчинення нею нових злочинів.
Розглянувши за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 матеріали провадження, детально їх вивчивши та врахувавши, що ОСОБА_7 в судовому засіданні визнала вину, розкаялась у вчиненому, вжила певні дії щодо відшкодування збитків, умови її життя, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання, а також те, що протиправні дії засудженої частково були спровоковані поведінкою потерпілого, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що призначене ОСОБА_7 покарання повною мірою відповідає вимогам ст. 65 КК України. При цьому наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_8 доводи апеляційний суд належним чином перевірив та мотивовано відхилив.
Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та повною мірою відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування або зміни судових рішень, у провадженні не встановлено.
Оскільки в касаційній скарзі потерпілого ОСОБА_8 не наведено переконливих доводів на обґрунтування явної невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженої ОСОБА_7 , скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 433, 434, 436438 КПК України, п. 6 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 23 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ _______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3