Справа № 425/1158/16-к
Провадження № 11-кп/782/151/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
« 07 » червня 2017 року Апеляційний суд Луганської області у складі:
головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку апеляційні скарги захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 15 березня 2017 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мар`їнка Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого до арешту: АДРЕСА_2 ,

засудженого за ч.3 ст.187 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна з відбуванням покарання в кримінально- виконавчої установі.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Рубіжне Луганської області, громадянина України, з освітою 11 класів, не працюючого, не одруженого, не судимого відповідно до ст. 89 КК України, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,-

засуджено за ч.3 ст. 187 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна з відбуванням покарання в кримінально- виконавчій установі.

Запобіжний захід в вигляді тримання під вартою до вступу вироку до законної сили, залишити ОСОБА_9 , ОСОБА_10 без змін.

Строк відбування покарання обчислювати з дня винесення вироку, тобто з 15.03.2017 р.

Зараховано в строк відбуття покарання строк перебування обвинувачених під вартою з 09.03.2016 р.по 15.03.2017 р. включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.
Стягнуто з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 процесуальні витрати в дохід держави:

за проведення експертиз в сумі 1760 грн. в дольовому розмірі, виходячи з рівних часток (по 880 грн. з кожного).

Вирішено питання щодо речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.

Арештоване майно, а саме:

Грошові кошти в загальній сумі 735 грн., які зберігаються при матеріалах кримінального провадженя повернуто потерпілій ОСОБА_6 .

Мобільні телефони: марки «SAMSUNG » DUOC модель GТ-Е2232, ІМЕ11: НОМЕР_1 . IME12: НОМЕР_2 , з сім - картою оператора МТС, які вилучені у ОСОБА_10 , марки «SAMSUNG » модель GТ-Е1202i, ІМЕ11: НОМЕР_3 , IМЕІ2: НОМЕР_4 , з двома контейнерами з під сім карт, які вилучені у ОСОБА_9 - конфісковано у власність держави;

1/3 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_10 ( ОСОБА_14 ) конфісковано у власність держави.

Вироком суду ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнано винним та засуджено за кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.187 КК України за таких обставин.

09.03.2016 року, приблизно о 08.30 годині, ОСОБА_10 за попередньою змовою зі ОСОБА_9 , діючи шляхом обману, під приводом надання рекомендованого листа з пошти, скориставшись тим, що потерпіла сама відчинила їм двері квартири, проникли до квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я ОСОБА_6 .

ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 схопили потерпілу, повалили на підлогу, та погрожуючи ножем, який був у них при собі, почали вимагати у потерпілої грошові кошти. Реально сприймаючи загрозу та побоюючись за своє життя, потерпіла не вчинивши опору, добровільно передала грошові кошти ОСОБА_10 в сумі 800 гривень, які знаходились в гаманці, в спальні.

Продовжуючи свій злочинний намір ОСОБА_10 , з метою заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, направився в одну із кімнат, де почав відшукувати інші грошові кошти та банківські картки. У цей час ОСОБА_9 , знаходячись у залі, підійшов до шафи, де взяв зі шкатулки грошові кошти у сумі 3 гривні, які поклав у кишеню, та відійшов до вікна. Скориставшись цими обставинами, потерпіла ОСОБА_15 , переконавшись що за нею ніхто не спостерігає, направилась до вихідних дверей, про те ОСОБА_9 наздогнав потерпілу в коридорі квартири, схопив її зі спини, однією рукою закрив їй рот, для того, щоб потерпіла не мала можливості покликати на допомогу, та розвернув обличчям до себе. Після цього до них підбіг ОСОБА_10 , та знаходячись позаду потерпілої, схопив її за плечі, при цьому однією рукою закрив їй рот. Коли потерпіла ОСОБА_6 , почала чинити активний опір, а саме: вириватися та кричати, кликати на допомогу, ОСОБА_9 , з метою продовження заволодіння чужим майном, та подолання- опору потерпілої, наніс їй два удари кулаком правої руки в обличчя, а саме у підборіддя та в праве око. Після чого, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 схопили потерпілу та повалили її на підлогу, так, що потерпіла упала обличчям униз. ОСОБА_10 сів зверху на спину потерпілій, та побачивши, що потерпіла чинить активний опір, схопив платок, який знаходився при ньому, обмотав шию потерпілої та почав її душити. У цей час ОСОБА_9 , побачивши , що потерпіла чинить опір, наніс їй один удар ногою в обличчя, але удар прийшовся в праву руку, так як потерпіла обличчя прикривала руками. Після чого ОСОБА_9 ,узявши з кімнати подушку, передав її ОСОБА_10 , а той у свою чергу поклав її на обличчя потерпілої, та утримував її в такому положенні для усунення опору з боку ОСОБА_6 . Оскільки потерпіла продовжувала чинити опір, ОСОБА_10 , сидячи на спині потерпілої, утримуючи її однією рукою за потилицю, а кулаком іншою руки наніс два удари в область попереку, від яких потерпіла відчула сильний фізичний біль, та втратила- здатність опиратись.

Після цього ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відійшли від потерпілої, та коли вона сама піднявшись з підлоги, сіла у залі на крісло, продовжили пошуки цінного майна по кімнатам квартири.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_10 , знайшовши у квартирі три банківські картки, а саме: банківську карту «Надра Банку», банківську картку «Ощадбанку» та банківську карту «Аваль», які не становлять матеріальної цінності, підійшов до потерпілої ОСОБА_6 , та почав вимагати пін-коди відданих карток, проте не отримавши вказаної інформації, банківські картки поклав до своєї кишені. У цей час ОСОБА_9 , продовжуючи свою злочинну діяльність, знаходячись у коридорі вищевказаної квартири, заволодів грошовими коштами в сумі 100 грн., які знаходились у гаманці в жіночій сумці.

Після вчинення вищевказаних злочинних дій, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , з місця вчиненя кримінального правопорушення втекли, розпорядились викраденими грошима на власний розсуд.

В результаті злочинних дій ОСОБА_9 та ОСОБА_10 потерпілій було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: садна: в виличній області справа у кількості 2-х, садна (подряпина) на правій щоці. Крововиливи: на верхній губі справа, на передній поверхні шиї справа, на тильній поверхні правої кисті. Скол коронки першого зуба на нижній щелепі зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 38 від 09.03.2016 року відносяться в своїй сукупності до легких тілесних ушкоджень, та майнову шкоду на загальнії суму 903 гривні.

Прокурор Рубіжанського відділу Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_16 відмовився від поданої ним апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_17 ставить питання про зміну вироку суду та перекваліфікацію дій з ч.3ст.187 на ч.3ст.186 КК України, вважає кваліфікацію дій невірною, оскільки обвинувачені заперечували застосування ними ножа або схожого на нього предмету; насильства, небезпечного для життя та здоровя до потерпілої не застосовували, докази наявності складу злочину, передбаченого ч.3ст.187 КК України, окрім пояснень потерпілої в судовому засіданні щодо скоєння протиправних дій з застосуванням до неї ножа та придушення її, на думку захисника, відсутні.

В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_9 ставиться питання про скасування вироку та перекваліфікації дій зі ст.187ч.3 на ст.186ч.3 КК України; просить перевірити кваліфікацію суддів, які колегіально розглядали дану справу у суді першої інстанції.

Обвинувачений ОСОБА_9 посилається на те, що судом порушено вимоги КПК України та його права, так як не прийнято до уваги його визнання вини та його покази; вказує на відсутність доказів, які б підтверджували його винуватість; вважає, судом не вивчено матеріали кримінального провадження, не взято до уваги те, що він раніше не судимий, має матір, яка проживає в зоні АТО та потребує його допомоги і підтримки.

В апеляційній скарзі захисника адвоката ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 ставиться питання про зміну вироку суду та перекваліфікацію дій ОСОБА_10 зі ст.187ч.3 на ст.186ч.3 КК України; адвокат вважає кваліфікацію дій невірною, оскільки обвинувачені заперечували застосування ними ножа або схожого на нього предмету; насильства, небезпечного для життя та здоровя до потерпілої не застосовували, докази наявності складу злочину, передбаченого ч.3ст.187 КК України, окрім пояснень потерпілої в судовому засіданні щодо скоєння протиправних дій з застосуванням до неї ножа та придушення її, на думку захисника, відсутні.

В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_18 ставиться питання про скасування вироку суду та призначення нового судового розгляду, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Обвинувачений ОСОБА_10 посилається на те, що його було позбавлено права на захист під час досудового розслідування; не було надано йому адвоката; та здійснювався на нього психологічний тиск та застосовувалась фізична сила, тому він частково визнав свою провину; вказує на те, що вилучений ніж не має ніякого відношення до справи; під час слідчого експерименту він не був присутнім; посилається на те, що потерпіла добровільно віддала гроші і опір не здійснювала, фізичне насильство до неї не застосовувалось; його вину не доведено, обвинувачення в частині застосування ножа сфальсифіковано, так як ножа не було; справу розглянуто судом не об`єктивно, однобічно, з порушенням його прав.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і їх захисників, які підтримали доводи апеляційних скарг та просили змінити вирок і перекваліфікувати дії обвинувачених на ст.186ч.3 КК України, думку прокурора та потерпілої, які заперечували проти доводів апеляційних скарг та вважали вирок суду законним і обгрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_19 та ОСОБА_18 в скоєнні кримінального правопорушення при обставинах, встановлених судом, підтверджується зібраними доказами, перевіреними судом, відповідає фактичним обставинам справи.

Так, потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що ОСОБА_20 - це її сусід, якого вона знає з дитинства. Того дня, їй подзвонили у двері, сказали, що прийшов рекомендований лист. Вона відчинила двері, пішла за ручкою, за нею зайшли обвинувачені. Коли вона повернулась з ручкою, ті вже були з закритими обличчями - обличчя ОСОБА_21 було зав`язано светром, ОСОБА_20 - шарфом. Обвинувачені стали погрожувати їй, казали, що її онук знаходиться в них, стали бити. ОСОБА_20 наніс їй 3 сильних удари кулаком по ребру зліва. Вона впала, при цьому закривала обличчя руками. їй продовжували наносити удари руками та ногами, казали, щоб вона віддала гроші. Били ОСОБА_21 та ОСОБА_20 , били кулаками по обличчю та тулубу. ОСОБА_20 став казати, що вдарить її ножем, при цьому ніж був в руках ОСОБА_21 , хоча керував діями ОСОБА_20 .

В неї поряд немає сусідів, тобто допомоги чекати не було звідки, тому вона сказала, що в неї є гроші. Вона пішла за грошима в спальню, обвинувачені обидва пішли за нею. Вона віддала гроші ОСОБА_21 , які схопив ОСОБА_20 . Обозлившись, що мало грошей, ОСОБА_20 схопив її за халат в районі груді та кинув на ліжко, став говорити, щоб вона ще дала грошей, що цього мало. Вона сказала, що грошей немає. Вона сіла в крісло, в залі, ОСОБА_21 знаходився біля неї, ОСОБА_20 - обшукував квартиру. Зволь слідкував за нею, питав, чи є в неї золото, на що вона відповідала, що ні. На одному з шафів лежала срібна каблучка, яку ОСОБА_21 не взяв.

ОСОБА_20 знайшов банківські картки в залі, в одному з шафів, став вимагати код, вона казала, що картки недійсні. ОСОБА_20 пішов перевіряти картки, його не було десь 10-15 хвилин. Зволь залишався з нею. Повернувшись, ОСОБА_20 став шукати далі. Коли ОСОБА_21 підійшов до балкону, вона побігла до дверей, але втекти не встигла - в неї подвійні двері, одні двері вона відкрити не встигла. Зволь догнав її, схопив в області шиї.. Вона намагалась кричати. Підійшов ОСОБА_20 , вони вдвох стали бити її, повалили на підлогу. Били руками та ногами, удари приходились більш всього по голові. Коли вона знаходилась на підлозі, на животі, намагалась кричати, . тому обвинувачені вирішили закрити їй рота. ОСОБА_20 сів їй на спину, став душити шарфом, але оскільки в нього шарфом не вийшло, сказав ОСОБА_21 принести подушку, яку поклали їй під обличчя. ОСОБА_20 став вдавлювати її голову подушку, якою її ледь не задушив. Вона перестала кричати, всі заспокоїлись.

Вважає, що душили, щоб вона не кричала. Вона перестала кричати, питала, що вони роблять. Вона встала, сіла в крісло, казала, що в неї більш немає грошей. Потім ОСОБА_20 пішов, ОСОБА_21 залишився поруч з нею, якому вона продовжувала казати, що грошей немає. Потім ОСОБА_21 пішов, забув светр, пізніше, коли ОСОБА_20 повертався, вона віддала тому светр. ОСОБА_20 вибачався перед нею.

Прийшла її донька, яка подзвонила до міліції, оскільки вона дала обвинуваченим слово, що не буде звертатись до поліції.

Ніж вона побачила практично відразу, коли обвинувачені зайшли до квартири, він був в руках у Зволь, який казав, що «зараз заріже її». Це не її ніж, вони вже прийшли з ножем - це невеликий кухонний ніж з чорною ручкою. Ніж був коли тільки почали бити, гроші вона ще не віддала. Вони погрожували їй ножем, тримали його біля її обличчя, щоб вона віддала гроші. Пізніше в поліції вона впізнала ніж.

Вони обидва її били, били, як «грушу», вважає, що активнішим був ОСОБА_20 . Всього було нанесене їй не менш 10 ударів. Зволь бив її руками та ногами по голові.

Від дій обвинувачених в неї подряпина на щоці (це ОСОБА_21 ), обличчя в синцях, пошкоджені зуби, один зуб вибитий.

Коли це відбувалось, вона почувала себе жахливо, відчувала небезпеку, не було ніякого спасіння.

Наполягає на тому, що злочин скоїли обвинувачені.

Підтверджує пояснення, які вона надавала під час слідчого експерименту, в тому числі щодо спричинення їй тілесних ушкоджень, які зафіксовані на фототаблиці до цього протоколу. Зволь наносив їй удари, як показано на фото. Ці всі пояснення вона давала добровільно, під час слідства пам`ятала їх краще .

Від падіння в неї не було тілесних ушкоджень, вона при цьому не ударялась. Тілесні ушкодження в неї від ударів обвинувачених.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_20 - це її хресник, потерпіла - це її мати. 09.03.2016 р. десь о 9 год. потерпіла подзвонила їй, попросила прийти. Коли прийшла, в квартирі, в кріслі сидів ОСОБА_20 . Вже в залі побачила, що мати побита - обличчя опухло, кров, відсутній нижній зуб, на щоці - поріз. Вона стала питати, що сталось, на що ОСОБА_20 відповідав, що матір обікрали та побили, що він побачив відчинені двері, зайшов глянути, що сталось. Вона відразу зрозуміла, що до цього причетний ОСОБА_20 , стала викликати поліцію. В матері спитала, що це зробив ОСОБА_20 , на що та відповіла, що пообіцяла нічого не говорити. Також мати розповіла, що їй погрожували, що онука заріжуть викруткою, що її били, душили, забрали 700 або 800 грн. Також розповідала про кухонний ніж з чорною ручкою, про те, що душили подушкою, коли вона намагалась втікти.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_21 мешкав разом з ним по сусідству. Працівники поліції запросили його та сусіда ОСОБА_24 бути свідками при огляді квартири ОСОБА_21 . В квартирі ОСОБА_21 розповідав, що вони вдвох, прізвище другої особи він не пам`ятає, пограбували жінку, погрожували їй ножем, щоб вона віддала гроші. На кухні ОСОБА_21 показував цей ніж - невеликий, кухонний, зазначав, що скоїв злочин за допомогою цього ножа. Ніж ОСОБА_21 показував добровільно. Крім ножа, ОСОБА_21 в передпокої показував на одяг - шапку, рукавички, які брав з собою.

Щоб на обвинуваченого здійснювали тиск, він не бачив. Зволь поводив себе вільно, говорив більше, ніж його питали, ніяких скарг не висловлював, в тому числі щодо того, що його вимусили казати про ніж працівники поліції.

Із протоколу пред`явлення особи для впізнання від 09.03.2016 року з фототаблицею за участю потерпілої ОСОБА_6 , вбачається, що вона впізнала ОСОБА_9 , як особу, яка скоїла на неї напад із застосуванням насильства та заволоділа грошима в сумі 800 грн. Т.2.а.с.29-33.

Із протоколу пред`явлення особи для впізнання від 09.03.2016 року з фототаблицею за участю потерпілої ОСОБА_6 , вбачається, що вона впізнала ОСОБА_10 , як особу, яка здійснила напад в її квартирі, заволодівши грошовими коштами Т.2 а.с.34-38.

Згідно протоколу огляду від 09.03.2016 року з фототаблицею за участі обвинуваченого ОСОБА_9 , під час якого було оглянуто приміщення квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (місце мешкання ОСОБА_21 до арешту), а також виявлено та вилучено: біля входу пару рукавичок чорного кольору, в яких, як пояснив ОСОБА_21 , він вчинив розбійний напад 09.03.2016 р.; в кухні - кухонний ніж з рукояткою чорного кольору, за допомогою якого, як пояснив ОСОБА_21 , він разом з ОСОБА_20 , вчинив розбійний напад. Т.2.а.с. 22-28

Як вбачається із протоколу пред`явлення речей для впізнання від 16.03.2016 року з фототаблицею за участю потерпілої ОСОБА_6 , вона серед пред`явлених для впізнання ножів впізнала металевий кухонний ніж з рукояткою чорного кольору. Т.2.а.с.101-106.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 38 від 09.03.2016 року у потерпілої ОСОБА_6 встановлені тілесні ушкодження у вигляді:

- саден: в виличній області праворуч в кількості 2; садна (подряпина) на правій щоці;

- крововиливи: на верхній губі праворуч, на передній поверхні шиї праворуч, на тильній поверхні правої кисті;

- скол коронки першого зуба на нижній щелепі зліва.

Встановлені у ОСОБА_6 ушкодження виникли від контакту з тупим твердим предметом (предметами) і могли виникнути у строк і за обставин, вказаних потерпілою ОСОБА_6 , яка при проходженні експертизи пояснила, що 09.03.2016 р. двоє хлопців в повязках на обличчі, один з ножем, вірвались в квартиру, вимагали гроші, наносили множинні удари руками (кулаками) та ногами по різних частинах тіла. При цьому вона падала на пол. Її душили подушкою, погрожували ножем. В результаті ударів вибили зуб на нижній щелепі зліва.

За ступенем тяжкості всі встановлені тілесні ушкодження, як окремо так і в сукупності, мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Суд першої інстанції, дослідивши докази, дав їм належну оцінку, яка не викликає сумніву у апеляційного суду, в тому числі і показанням обвинувачених ОСОБА_19 та ОСОБА_10 , які частково визнали свою вину в скоєному та посилались на те, що вони не наносили удари потерпілій і не спричиняли їй тілесних ушкоджень, на відсутність ножа при скоєнні

кримінального правопорушення та не погоджувались з кваліфікацію дій за ст.187ч.3 КК України, вказуючи на те, що їх дії слід кваліфікувати за ч.3ст.186 КК України.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції навів у вироку переконливі мотиви, з яких він дійшов висновку стосовно доведеності винуватості ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у скоєнні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст.187 КК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 стосовно однобічності і необ`єктивності судового розгляду позбавлені обґрунтування.

Підстави вважати, що потерпіла ОСОБА_25 обмовила обвинувачених, відсутні.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 стосовно того, що під час досудового розслідування на нього чинився психологічний тиск з боку працівників поліції, через що він був вимушений частково визнати свою провину, були предметом розгляду у суді першої інстанції, і суд надав критичну оцінку їм після проведення службової перевірки щодо працівників поліції, яка здійснювалась з метою перевірки обставин, зазначених обвинуваченими щодо незаконних дій з боку працівників поліції; прокуратурою прийнято рішення про відсутність підстав для внесення даних до ЄРДР стосовно працівників Рубіжанського ВП ГУНП України у Луганській області.

За таких обставин доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 щодо застосування до нього психологічного тиску та фізичного насильства, на думку апеляційного суду, є неспроможними.

Апеляційний суд вважає, що суд обгрунтовано визнав винними в скоєнні кримінального правопорушення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , правильно кваліфікував їх дії за ч.3 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Апеляційний суд знаходить безпідставними і не може погодитись з доводами апеляційних скарг захисників та обвинувачених стосовно відсутності доказів, які підтверджують наявність складу злочину, передбаченого ч.3ст.187 КК України, в діях обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Посилання обвинуваченого ОСОБА_10 на те, що під час досудового розслідування його було позбавлено прав на захист, так як не надано адвоката, апеляційний суд вважає необгрунтованими, оскільки адвокатом ОСОБА_8 здійснювався захист обвинуваченого як на досудовому слідстві, так і під час судового розгляду.

Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_19 стосовно необхідності перевірки кваліфікації суддів, які колегіально розглядали в суді першої інстанції дане кримінальне провадження, не підлягають задоволенню, оскільки дане питання не відноситься до повноважень апеляційного суду.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , суд, у відповідності зі ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, яке відноситься до особливо тяжкого злочину, його наслідки, особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який раніше не судимий, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, в цілому позитивно характеризується за місцем проживання, до адміністративної відповідальності не притягувався, та особу обвинуваченого ОСОБА_10 , який не судимий в силу ст. 89 КК України, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку в лікаря нарколога з діагнозом наркоманія, в цілому позитивно характеризується за місцем проживання, до адміністративної відповідальності не притягувався, всі обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, і навів ії у вироку.

Призначене судом покарання ОСОБА_19 та ОСОБА_10 відповідає тяжкості скоєного та даним про особу.

Апеляційний суд вважає вирок суду законним, обґрунтованим і мотивованим. Підстав для зміни або скасування вироку суду апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 15.03.2017 року стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без змін.

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

На підставі ч.5ст.72 КК України зарахувати строк покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перебування їх в слідчому ізоляторі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі з 09.03.2016року по 07.06. 2017 рік / день набрання вироком законної сили /.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду

України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

-------------------------- ---------------------------- --------------------------