Справа № 569/8724/17
УХВАЛА

26 червня 2017 року м. Рівне
Слідчий суддя Рівненського міського суду
Рівненської області ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
представника заявників адвоката ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду скаргу ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 , ОСОБА_6 звернулися зі скаргою до Рівненського міського суду на бездіяльність слідчого.
Скаржник мотивує скаргу тим, що 05.05.2017 року ними до Костопільського відділу поліції ГУ НП в Рівненській області була подана заява про внесення відомостей до ЄРДР у порядку ст. 214 КПК України відносно заступника начальника 1 відділу 2 управління ГУ БКОЗ СБ України ОСОБА_7 старшого о/у УЗЕ в Рівненській області ОСОБА_8 , старшого о/у в ОВС першого відділу другого управління ГУ «К» СБ України ОСОБА_9 та старшого о/у в ОВО першого відділу першого управління ГУ «К» СБ України ОСОБА_10 за ознаками злочинів, передбачених ст. 364, 365, 367, 162 КК України та невідкладно розпочати досудове розслідування, а також визнати їх потерпілими від вказаних кримінальних правопорушень 12.09.2016 року дані особи своїми незаконними діями та зловживаючи своїм службовим становищем, неналежно виконуючи свої службові обов`язки та перевищуючи їх, незаконно проникли та провели незаконний обшук їхнього житла, а також злочинним шляхом заволоділи грошовими коштами у сумі 1500,00 доларів США.
Як пізніше стало відомо, дана заява була передана до Прокуратури Рівненської області.
27.05.2017 року з Прокуратури Рівненської області на їхню адресу надійшов лист, в якому зазначається, що за їхньою заявою відомості до ЄРДР внесені не були.
Таким чином, що в діях слідчого Прокуратури Рівненської області ОСОБА_11 вбачається бездіяльність, яка полягає у невнесенні відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за їхньою заявою про кримінальні правопорушення за ознаками злочинів, передбачених ст. 364, 365. 367. 162 КК України на підставі ст. 214 КПК України, чим було грубо порушено порядок, який встановлений нормами КПК України, при проведенні перевірки нашої заяви про вчинення кримінального правопорушення.
Станом на день звернення із цією скаргою вищевказані відомості так і не внесені до ЄРДР у порушення ст. 214 КПК України.
Просить суд визнати бездіяльність слідчого Прокуратури Рівненської області ОСОБА_11 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання їхньої заяви про вчинення відносно них кримінального правопорушення та зобов`язати слідчого Прокуратури Рівненської області ОСОБА_11 внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за їхньою заявою про вчинення відносно них кримінального правопорушення за ознаками злочинів, передбачених ст. 364, 365, 367, 162 КК України та провести повний та всебічний розгляд їх заяви у відповідності з Кримінальним процесуальним кодексом України.
Представник скаржника в судовому засіданні свою скаргу підтримав та просить її задоволити.
Прокурор в судовому засіданні заперечила з приводу задоволення скарги. Пояснила, що скарга безпідставна та до задоволення не підлягає.
Заслухавши пояснення слідчого, представника скаржника та думку прокурора слідчий суддя вважає, що скарга підлягає до задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст.303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Ч. 1 ст. 11 КК України визначено, що злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Положеннями ч. 1 ст. 365 КК України, перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав чи повноважень, якщо вони заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб, карається виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років, із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
З об`єктивної сторони злочин може вчинятися у формі; 1) перевищення влади або 2) перевищення службових повноважень, які завдали істотної шкоди.
Злочинний характер дій службової особи при перевищенні влади або службових повноважень виражається у тому, що службова особа вчиняє те чи інше діяння по службі, яке не входить до її компетенції. Саме у цьому полягає принципова відмінність цього злочину від зловживання владою або службовими повноваженнями, при якому службова особа в межах її повноважень, визначених законом, використовує їх всупереч інтересам служби. На відміну від загального складу зловживання владою або службовим становищем (ст. 364) перевищення влади або службових повноважень не може проявлятися у бездіяльності. Його об`єктивну сторону характеризує лише вчинення службовою особою дії.
Перевищення влади проявляється в діях службової особи, яка маючи владні повноваження стосовно підлеглих або більш широкого кола осіб, під час виконання своїх владних чи організаційно-розпорядчих функцій виходять за межі цих повноважень.
Перевищення службових повноважень - це дії службової особи, яка не має владних функцій і виходить під час виконання своїх адміністративно-господарських функцій за межі своїх повноважень, або дії службової особи, яка має владні повноваження, але у конкретному випадку перевищує не їх, а інші свої повноваження, або перевищує свої владні повноваження стосовно осіб, які не входять до числа підлеглих.
Судова практика виходить з того, що як перевищення влади або службових повноважень кваліфікуються: а) вчинення дій, які є компетенцією вищої службової особи даного відомства чи службової особи іншого відомства; б) вчинення дій одноособове, тоді як вони могли бути здійснені лише колегіальне; в) вчинення дій, які дозволяються тільки в особливих випадках, з особливого дозволу і з особливим порядком проведення. - за відсутності цих умов; г) вчинення дій, які ніхто не має права виконувати або дозволяти.
Перевищення влади або службових повноважень утворює склад злочину, передбаченого ст. 365, лише у випадку вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй законом прав і повноважень. Явний вихід службової особи за межі наданих їй повноважень слід розуміти як відкритий, очевидний, ясний для всіх, у т.ч. для винного, безсумнівний, відвертий. Для того, щоб визначити, чи мало місце перевищення службовою особою влади або службових повноважень, необхідно з`ясувати компетенцію цієї службової особи і порівняти її із вчиненими діями.
Повноваження, за межі яких виходить службова особа при їх перевищенні, повинні бути передбачені відповідним нормативно-правовим актом: законом, декретом, указом, постановою, статутом, положенням, інструкцією, правилами тощо. Якщо з`ясується, що службова особа діяла в межах своїх службових повноважень, її дії не можуть бути кваліфіковані за ст. 365.
Можливі випадки, коли службова особа, хоча й виходить за межі наданих їй повноважень, робить це у зв`язку з надзвичайними обставинами, коли затягування часу для одержання спеціального дозволу потягло б тяжкі наслідки. Якщо дії такої службової особи в умовах надзвичайних обставин нормативно-правовими актами не врегульовані, вчинене необхідно розглядати з урахуванням положень про крайню необхідність або виправданий ризик (див. ст. ст. 39 і 42).
Для застосування ст. 365 необхідно, щоб дії винної службової особи були зумовлені її службовим становищем і перебували у зв`язку із службовими повноваженнями щодо потерпілого. За відсутності такого зв`язку дії винного підлягають кваліфікації за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти життя та здоров`я особи, власності, громадського порядку та моральності тощо.
Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього злочину є заподіяння істотної шкоди. Про поняття цієї ознаки див. коментар, викладений у Загальних положеннях до цього розділу. Момент закінчення злочину, передбаченого ст. 365, пов`язується з настанням істотної шкоди.
З урахуванням положень КПК України, а саме ст. 91 КПК України, у кримінального провадженні зокрема підлягають доказуванню:подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинень кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форм вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінальної правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриті кримінального провадження.
Відповідно до ст..367 КК України, вбачається, що службова недбалість може проявлятись у формі: 1) невиконання службових, обов`язків через несумлінне ставлення до них; 2) неналежного виконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них.
Невиконання службових обов`язків означає невиконання службовою особою дій, передбачених як безумовних для виконання нею по службі. Цей вид недбалості називають "чистою" бездіяльністю - службова особа повністю не виконує свої обов`язки.
Неналежне виконання службових обов`язків - це такі дії службової особи в межах службових обов`язків, які виконані не так, як того вимагають інтереси служби. Такий вид службової недбалості
4 "взивають "змішаною" бездіяльністю, за якої службова особа виконує свої обов`язки неналежне, діє не до кінця, не вчиняє всіх очікуваних від неї дій.
Відповідальність за ст. 367 настає лише у випадку, якщо дії, невиконання чи неналежне виконання яких спричинило передбачені зазначеній статті наслідки, входили у коло службових обов`язків цієї службової особи, іншими словами, якщо обов`язок діяти відповідним чином юридичне був включений (законом, указом, постановою, наказом, інструкцією тощо) до кола службових повноважень такої особи.
Для наявності складу службової недбалості слід встановити, що службова особа мала реальну можливість виконати належним чином свої обов`язки. Визначення можливості (чи неможливості) виконання нею своїх обов`язків здійснюється за допомогою відповідних об`єктивних та суб`єктивних факторів. До об`єктивних факторів належать зовнішні умови, в які поставлена службова особа (забезпечення охорони матеріальних цінностей, наявність транспорту чи людських ресурсів), а до суб`єктивних - особливості цієї особи (її фізичні дані, ступінь інтелектуального розвитку, наявність спеціальних знань, досвіду роботи тощо).
При службовій недбалості за наявності об`єктивної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, службова особа безвідповідально, неякісне ставиться до виконання своїх обов`язків, у зв`язку з чим виконує їх неналежним чином (поверхово, неуважно несумлінно) або взагалі не виконує.
Склад службової недбалості передбачає заподіяння істотної шкоди.
Для кваліфікації діяння за ст. 367 слід встановити, що воно вчинене службовою особою під час виконання владних, організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій. Діяння, яке полягало у невиконанні чи неналежному виконанні професійних функцій, навіть якщо воно призвело до істотної шкоди, не може розцінюватись як службова недбалість .
Шкода, заподіяна через недосвідченість, недостатню кваліфікацію службової особи або з інших обставин, що не залежали від неї і не давали можливості справитись належним чином з роботою, не дають підстав говорити про наявність злочинної службової недбалості. Так само не утворюють складу цього злочину шкідливі наслідки, що настали з причин, які службова особа не могла усунути,
Службова недбалість вважається закінченим злочином з моменту настання наслідків, зазначених у ч. 1 або ч. 2 ст. 367.
Службова недбалість - це єдиний злочин у сфері службової діяльності, який вчинюється тільки з необережності. З суб`єктивної сторони він характеризується злочинною самовпевненістю (службова особа передбачає, що внаслідок невиконання чи неналежного виконання нею своїх службових обов`язків правам і законним інтересам може бути завдано істотну шкоду, але легковажно розраховує на "й відвернення) або злочинною недбалістю (службова особа не передбачає, що в результаті ЇЇ поведінки може бути завдано істотну шкоду, хоча повинна була і могла це передбачити).
Кваліфікуючою ознакою злочину є спричинення тяжких наслідків. Про поняття тяжких наслідків див. коментар, викладений у Загальних положеннях до цього розділу.
У поданій ОСОБА_5 , ОСОБА_6 заяві не наведено жодних об`єктивних відомостей, які б дійсно свідчили про наявність у діях заступника начальника 1 відділу 2 управління ГУ БКОЗ СБ України ОСОБА_7 старшого о/у УЗЕ в Рівненській області ОСОБА_8 , старшого о/у в ОВС першого відділу другого управління ГУ «К» СБ України ОСОБА_9 та старшого о/у в ОВО першого відділу першого управління ГУ «К» СБ України ОСОБА_10 ознак складу кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364, 365, 367, 162 КК України.
За таких обставин, підстав для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення не вбачається.
Відповідно до п. 1.2 Розділу ІІ Положення «Про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань» відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України.
Також слідчий суддя враховуючи ст.ст. 2 ч.1, 11 КК України вважає, що в заяві про злочин мають бути вказані фактичні дані про вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить ознаки складу злочину.
Скарга не містить об`єктивних даних, що свідчать про ознаки того чи іншого правопорушення і ґрунтується лише на припущеннях та суперечить відомостям внесеним до ЄРДР, з огляду на ,що вона не може вважатись такою, яка підлягає внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Враховуючи вище викладене, слідчий суддя вважає, що скарга не обґрунтована, тому в задоволенні скарги ОСОБА_5 , ОСОБА_6 слід відмовити.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 214, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
В задоволенні скарги ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого - відмовити.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1