печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі представника особи, що подала скаргу, адвоката ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на бездіяльність слідчого/прокурора Генеральної прокуратури України, яка полягає у неповерненні вилученого під час обшуку 29.08.2016 року майна у кримінальному провадженні № 0000558,-

В С Т А Н О В И В :
22.05.2017 до суду звернувся адвокат ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_5 із скаргою на бездіяльність слідчого/прокурора Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні № 0000558, яка полягає у неповерненні майна, що вилучено під час проведення обшуку 29.08.2016 транспортного засобу марки «Тойота Прадо», д.н.з. НОМЕР_1 , яке зазначено у пунктах 23-30 протоколу обшуку від 29.08.2016р.
В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 29.08.2016 здійснено обшук у вказаному транспортному засобі, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, у кримінальному провадженні № 0000558, під час якого вилучено грошові кошти, проте після їх вилучення, клопотання до слідчого судді, у строки відповідно до ст. 233 КПК України, слідчим/прокурором не було подано, а відтак вказане майно набуло статусу тимчасово вилученого, у зв`язку з чим має бути повернуто його законному володільцю.

Адвокат ОСОБА_3 , у судовому засіданні скаргу підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені у ній.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні щодо задоволення вимог скарги не заперечував, вказав, що арешт на вилучене майно не накладався та речовим доказом не визнавався.

Вивчивши скаргу та дослідивши письмові докази, заслухавши обґрунтування особи, що звернулася із скаргою, думку прокурора, який не заперечував щодо повернення майна, слідчий суддя приходить до наступного.

За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності слідчого/прокурора.

Як встановлено, Управлінням з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 23.11.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000558 за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364, за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 368-2, за ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 368, ч. 3 ст. 369, ч. 3 ст. 368 КК України.

У межах досудового розслідування кримінального провадження № 0000558, 29.08.2016 проведено обшук транспортного засобу марки «Тойота Прадо», д.н.з. НОМЕР_1 , на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно з ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно із ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст. ст. 160166, 170174 цього Кодексу.

Обов`язковою обставиною, яка вказує на відповідність вилученого майна критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину. Обов`язок доведення існування зазначеної умови КПК України покладає на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання чи скарги.

У разі відсутності підстав вважати вилучене майно таким, що містить інформацію про факти підготовки, координування спланованих дій та вчинення кримінальних правопорушень, тобто, що є предметом кваліфікації у кримінальному провадженні вони мають бути повернуті власнику.

Разом з тим, в даному випадку слідчий суддя враховує процесуальну позицію прокурора щодо згоди із вимогами скарги, а відтак, виходячи з принципу змагальності, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, приходить до висновку про доцільність задоволення даної скарги.

Керуючись ст. ст. 100, 169170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити.

Зобов`язати слідчого, якому доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000558 та/або прокурора, що здійснює процесуальне керівництво у вказаному провадженні, повернути ОСОБА_5 частину тимчасово вилученого майна під час проведення обшуку 29.08.2016 транспортного засобу марки «Тойота Прадо», д.н.з. НОМЕР_1 , яке зазначено у пунктах 23-30 протоколу обшуку від 29.08.2016р., а саме:

- банкноти номіналом 100 доларів США в кількості 248 штук, на суму 24800 доларів США;

- грошові кошти, а саме банкноти номіналом 50 доларів США в кількості 2 штуки на загальну суму 100 доларів США;

- грошові кошти, а саме банкноти номіналом 20 доларів США в кількості 5 штук на суму 100 доларів США;

- грошові кошти, а саме банкноти номіналом 100 гривень в кількості 165 штук номіналом 16500 гривень;

- грошові кошти, а саме банкноти номіналом 200 гривень в кількості 50 штук на суму 10000 гривень;

- грошові кошти, а саме банкноти номіналом 50 гривень в кількості 70 штук на суму 3500 гривень;

- грошові кошти, а саме банкноти номіналом 500 гривень в кількості 12 штук на суму 6000 гривень;

- грошові кошти, а саме банкноти номіналом 200 гривень в кількості 23 штуки на суму 4600 гривень.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1