Справа № 183/5249/16
№ 1-кп/183/204/17
В И Р О К
іменем України
27 березня 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_4 ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_5 ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0002909 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Димитров Донецької області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 18.12.2015 року Димитрівським міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт, 14.03.2016 року покарання у виді 100 годин громадських робіт відбуте,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 28.05.2004 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 69, ч. 2 ст. 186, 69, ч. 2 ст. 296, 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;
- 14.03.2007 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч.4 ст.296, ч.1 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі.
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.06.2007 року вирок змінено, засуджено за ч.2 ст. 126, ч.1 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. В іншій частині вирок залишений без змін. Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.07.2008 року не відбутий строк 1 рік 8 місяців 15 днів замінено на обмеження волі на підставі ст.82 КК України. Згідно з ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2009 року звільнений умовно-достроково, не відбутий термін 1 рік 7 місяців 13 днів;
- 17.08.2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
в с т а н о в и в:
17 липня 2016 року приблизно о 21.25 годині ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 йшли по дорозі між житловим масивом «Кулебівка» та залізничною колією, яка знаходиться поруч з автостоянкою «Інтерпайп Новомосковський трубний завод» по вул. Сучкова в м. Новомосковську Дніпропетровської області. У цей час ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 побачили раніше не знайомого їм ОСОБА_8 , який йшов перед ними, і в останніх раптово виник спільний злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, знаходячись у вказаному місці близько 21.30 годин підбігли ззаду до ОСОБА_8 , і, застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, а саме завдаючи останньому удари ногами та руками в різні частини тіла, відкрито заволоділи належним йому майном: сумкою через плече коричневого кольору, виготовленою з натуральної шкіри, вартістю 960,00 грн., в якій знаходився мобільний телефон марки «НТС Desire 600 dual sim», імей: НОМЕР_1 , імей: НОМЕР_2 , вартістю 900,00 грн., 2 сім-карти мобільних операторів «Київстар» № НОМЕР_3 та «МТС» № НОМЕР_4 , вартістю кожна по 10,00 грн., платіжні картки банків «Приват Банк» та «Альфа банк», що не несуть для потерпілого матеріальної цінності, купюрником з світло-коричневого замшу, обшитим натуральною шкірою, вартістю 480,00 грн., паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_8 та грошима в сумі 86,00 грн., особистим блокнотом потерпілого ОСОБА_8 , який не несе для потерпілого матеріальної цінності, після чого, утримуючи в руках викрадене майно, ОСОБА_5 з ОСОБА_4 втекли з місця скоєння злочину у невідомому напрямку, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у виді синців у правій скроневій та тім`яній області голови, на шиї, плечах, в області 5-го пальця правої кисті, саден на правому передпліччі, правій кисті, що у своїй сукупності, які кожне окремо, відносяться до легкого ступеня тяжкості та спричинивши матеріальну шкоду на загальну суму 2 446,00 грн.
Своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою визнав повністю та показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому йому обвинуваченні. Однак, зазначив, що злочин він вчинив не з ОСОБА_4 , а з іншою невідомою йому особою. Також пояснив, що, дійсно, 17.07.2016 року ввечері він відпочивав в кафе «Експрес Beer» на м-ні Кулебівка в м.Новомосковську, де познайомився із ОСОБА_4 , який в кафе зробив йому татуювання, за що він мав розплатитися з ним, але у нього не хватило коштів і він пішов за місцем свого тимчасового мешкання (на м-ні Кулебівка живе його приятель, у якого він тимчасово мешкав), щоб перевдягнутися та взяти гроші. По дорозі він зустрів незнайомого хлопця на ім`я ОСОБА_9 , який запропонував провести його, оскільки він не є місцевим жителем. Ідучи разом вони зустріли невідомого їм чоловіка, після чого ОСОБА_9 запропонував йому відібрати у невідомого чоловіка телефон, на що він погодився, і вони вдвох забрали у невідомого їм хлопця все, що зазначено в обвинувальному акті, зокрема, сумку, паспорт, телефон, гаманець. При цьому ОСОБА_9 наніс удар потерпілому першим. Від удару потерпілий впав на бік на землю, а він наніс уже лежачому потерпілому декілька ударів долонею по обличчю. Напад ними було здійснено близько 22.00 години. Потім вони підійшли до магазину, випили пиво, після чого ОСОБА_9 пішов в невідомому напрямку, а він попрямував за місцем свого тимчасового мешкання, де прийняв душ та перевдягнувся, а потім повернувся до кафе, де запропонував ОСОБА_4 піти в ломбард закласти телефон, щоб повернути борг за татуювання, після чого разом з ОСОБА_4 вони пішли в ломбард, де заклали телефон, і він віддав ОСОБА_4 200,00 гривень, які був винен за татуювання. Викрадений гаманець у нього вкрали десь днів через 2-3 в районі пам`ятника «Літака» в м.Новомосковську. Сумку він продав хлопцю на ім`я ОСОБА_10 , який працює на СТО, через 2-4 дня за 50,00 грн. Куди поділися купюрник і паспорт, він не пам`ятає. Викрадені речі зберігалися дома у ОСОБА_11 , оскільки він залишив їх йому. Під час досудового слідства, він дійсно зазначав, що напад вони скоїли разом з ОСОБА_4 , однак, він оговорював останнього через тиск з боку правоохоронних органів. У скоєному він щиро кається.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою не визнав та пояснив, що 17.07.2016 року близько 11.00-12.00 годині він прийшов в кафе «Beer», яке розташоване на м-ні Кулебівка по вул. Сучкова в м. Новомосковську, де пив пиво. Через деякий час до нього підійшов ОСОБА_5 і запитав у нього, чи не може він зробити йому татуювання у виді клеверного листка, на що ОСОБА_4 погодився, але за умови, що це дозволить власниця кафе. Після цього він пішов додому, взяв чемодан, в якому знаходилось приладдя для татуювання та зробив ОСОБА_5 татуювання. Коли він запитав про розрахунок, то ОСОБА_5 сказав йому, що коштів у нього зараз не має, але ввечері йому повинні перерахувати гроші, і запропонував взяти його особисті речі як заставу. Але ОСОБА_4 речі ОСОБА_5 не взяв, а залишив їх разом зі своїм чемоданом в кафе. Приблизно о 15.00 годині він пішов з кафе, по дорозі зустрів ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , які запропонували випити пива в гаражі, який орендує ОСОБА_12 . На цю пропозицію він погодився, після чого вони разом поїхали в гараж пити пиво. Там він перебував до 22.00 години, після чого вийшов з гаража і попрямував до себе додому на АДРЕСА_3 . В гаражі з ним були ОСОБА_12 і ОСОБА_13 . Заходив також ОСОБА_14 , але він з ними постійно не сидів. Із гаражу ОСОБА_4 виходив лише в туалет не більше, ніж на 5 хвилин. В районі кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », яке знаходиться по дорозі до його будинку, його наздогнав ОСОБА_5 з незнайомим йому хлопцем, і попросив зачекати його, але ОСОБА_4 продовжив рухатися в напрямку свого будинку. ОСОБА_5 його знову наздогнав, і вони разом зайшли в кафе коло його будинку, а ОСОБА_13 пішов вперед. Він забрав свої речі з кафе і пішов переодягатися, після чого поїхав разом з ОСОБА_5 в місто закласти телефон останнього, оскільки як сказав ОСОБА_5 , коштів у нього не має, але є телефон, який він хоче закласти і розрахуватися з ним за татуювання. Раніше він з ОСОБА_5 не був знайомий, бачив його тільки в кафе, але будь-яких відносин з ним не мав. В кафе ОСОБА_5 був одягнений в темні шорти і футболку, сірого або камуфляжного кольору. Факту того, що на відеозаписі з ломбарду зображений він, ОСОБА_4 не заперечував, зазначивши, що телефон, який вони заклали, зі слів ОСОБА_5 , належав останньому. Після ломбарду, ОСОБА_5 віддав йому 200 грн. і лишився в місті, а він поїхав додому. Щодо речей, які були знайдені у нього під час обшуку зазначив, що, коли ОСОБА_5 наздогнав його по дорозі додому, то він бачив, що перед цим ОСОБА_5 з хлопцем ділилися якимись речами. Речі ОСОБА_5 вони разом віднесли до ОСОБА_4 додому, де він переодягнувся і вже після цього вони з ОСОБА_5 поїхали в місто з метою закласти телефон. Також зазначив, що зі сторони бачив затримання ОСОБА_13 цього ж вечора між 22.00 год. і 23.00 год.
Не зважаючи на невизнання ОСОБА_4 своєї вини, його вина та вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні:
- показаннями потерпілого ОСОБА_8 про те, що обвинувачений ОСОБА_5 йому знайомий з моменту події, яка є предметом даного судового розгляду. ОСОБА_4 знав і раніше, оскільки останній жив з ним на одній вулиці. 17.07.2016 року близько 20.00 21.00 години він вийшов з маршрутки в районі центральної прохідної Новомосковського трубного заводу, і пішов в напрямку свого додому. Вже перейшовши переїзд, він боковим зором побачив двох людей, які йшли за ним, прискорюючи ходу. Порівнявшись з ним, один з чоловіків, який був в майці на голові, збив його з ніг, від чого він упав на землю. Потім обидва ці чоловіки почали його бити руками і ногами по тулубу та по голові. Він бачив обличчя ОСОБА_5 і впевнено може сказати, що це був саме той чоловік, який зараз перебуває в залі судового засідання на лаві обвинувачених. Обличчя другого чоловіка він не бачив, бо на його обличчя була натягнута майка, але ці чоловіки сміялися і кричали, а тому він з впевненістю може сказати, що іншим нападником був ОСОБА_4 . Він це стверджує з тих підстав, що по-перше, він музикант і у нього абсолютних слух, а, по-друге, він раніше був знайомий з ОСОБА_4 , бо жив з ним на одній вулиці, а тому він по голосу впізнає ОСОБА_4 , як особу, яка 17.07.2016 року близько 21.00 години скоїла на нього напад разом з ОСОБА_5 Хтось з чоловіків зірвав у нього сумку, в якій знаходилися три кредитні карти, телефон, блокнот, паспорт і 86,00 грн., після чого, чоловіки почали тікати в зворотному напрямку, а саме у напрямку центральної прохідної Новомосковського трубного заводу. В цей час по вулиці проїжджали велосипедисти: хлопець і дівчина, які допомогли йому піднятися, і викликали міліцію. Він також бачив взуття одного з нападників - кросівки синього кольору з протектором. Один був одягнутий в шорти, а інший в спортивні штани. В подальшому він впізнав свій телефон і викупив його в ломбарді в м. Новомосковську. В телефоні він помітив відеозапис, який зробили обвинувачені, як він зрозумів, під час тестування відеокамери. З ним проводилося впізнання, в ході якого він відразу впізнав ОСОБА_5 . Щодо ОСОБА_4 , то, дійсно, спочатку він не впевнено його впізнав по фотознімкам, бо впізнавав тільки по формі голови, але, коли побачив ОСОБА_4 в коридорі у слідчого, то зрозумів, що це був саме він. Зараз він впевнений, що то був саме ОСОБА_4 , оскільки він точно пам`ятає тембр голосу нападника, це був ОСОБА_4 ;
- показаннями свідка ОСОБА_15 про те, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 їй знайомі. Влітку 2016 року вона працювала барменом в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 », коло трубного заводу в м. Новомосковську. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були відвідувачами цього кафе. 17.07.2016 року була її зміна. В вечірній час, приблизно о 15-16 годині вона бачила ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , які перебували в кафе близько двох годин. ОСОБА_4 набивав ОСОБА_5 татуювання. Потім вони пішли, залишивши сумку з фарбами для татуювання, а о 18.00 до кафе повернувся тільки ОСОБА_5 , речі якого були в кафе, переодягнувся і пішов. ОСОБА_4 цього вечора вона не бачила. Наступного дня до кафе прийшли і ОСОБА_5 , і ОСОБА_4 , які пили пиво. Речі з кафе потім забрав ОСОБА_5 ;
- показаннями свідка ОСОБА_16 про те, що він працює оперуповноваженим Новомосковського ВП. Обвинувачених знає у зв`язку з професійною діяльністю. Він здійснював оперативний супровід кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 та ОСОБА_4 і безпосередньо брав участь у встановленні осіб, причетних до цього злочину. В день скоєння злочину, а саме 17.07.2016 року, він був на роботі, ввечері йому стало відомо про вчинений злочин. В той день осіб, які вчинили злочин, не було встановлено. Їх встановили наступного дня. Дійсно на АЗС «Нефтек» було затримано ОСОБА_13 і ОСОБА_4 , як осіб, підозрюваних у вчинені даного злочину, але це було наступного дня після вчинення злочину або навіть через день, тобто 18 -19 липня 2016 року. Затримання проводилося у вечірній час, десь о 21-22 годині. ОСОБА_4 і ОСОБА_13 говорили, що знаходилися у ОСОБА_12 в гаражі. ОСОБА_4 спочатку відпустили, а ОСОБА_13 був затриманий у зв`язку з тим, що був схожий за зовнішніми даними на одного з хлопців, які вчинили злочин. За оперативною інформацією їм були відомі лише прикмети ОСОБА_5 , а ОСОБА_13 за зовнішніми ознаками схожий на ОСОБА_5 . Саме тому, 18-19 липня 2016 року вони не затримали ОСОБА_4 , бо на той час у них була інформація про зовнішній вигляд особи, яка вчинила злочин, під яку підпадав ОСОБА_5 , а зовнішній вигляд ОСОБА_13 в свою чергу також підпадав під опис цієї особи.
Крім того, вина обвинувачених підтверджується письмовими доказами, дослідженими в судовому засідання:
- протоколом огляду місця події від 17.07.2016 року, в ході проведення якого з 22.35 години по 22.55 години було оглянуто ділянку місцевості, що знаходиться на узбіччі пішохідної доріжки, яка веде від залізничного переїзду, розташованого неподалік від автостоянки ( неподалік від готелю «Наш отель»). Вказана ділянка місцевості знаходиться на відставні приблизно 50-60 м. від вказаного залізничного переїзду. Дана ділянка місцевості земляна з трав`янистим покровом. На момент огляду на вказаній ділянці місцевості в хаотичному порядку розкидані різноманітні візитки та кредитна картка «ПриватБанк» ( НОМЕР_5 ), які були вилучені до Новомосковського ВП та фото-таблицею до даного протоколу;

- протоколом огляду від 21.07.2016 року, предметом огляду якого є квитанція повного товариства «Ломбард «ОНІКС» Анохіна, Яценко» від 17.07.2016 року; договір про надання фінансового кредиту під заставу № 8.22439/0, відповідно до якого ОСОБА_17 було надано 17.07.2016 року ОСОБА_5 фінансовий кредит у розмірі 350,00 грн. під заставу мобільного телефону «НТС Desire 600, НОМЕР_1 ;
- речовим доказом, а саме договором про надання фінансового кредиту під заставу № 8.22439/0 від 17.07.2016 року, визнаним речовим доказом постановою від 21.07.2016 року та долученим до матеріалів кримінального провадження;
- протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 21.07.2016 року, згідно з яким потерпілий ОСОБА_8 впізнав на фотознімках ОСОБА_5 , як одного з нападників, які 17.07.2016 року відкрито заволоділи належним йому майном;
- висновком експерта № 643/Е від 01.08.2016 року, відповідно до якого при експертизі у потерпілого ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у виді: синців у правій скроневій та тім`яній області голови, на шиї, плечах, в області 5-го пальця правої кисті, саден на правому передпліччі, правій кисті, які у своїй сукупності та кожне окремо, відносяться легкого ступеню тяжкості. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, та за давністю утворення можуть відповідати даті події, вказаній у постанові та потерпілим (17.07.2016 р.), що підтверджується кольором синців (багряно-синюшного кольору, нечіткими контурами), стадією загоєння саден (садна з підсохлим червоно-бурим дном, розташованим декілька нижче навколишньої шкіри);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.07.2016 року за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , під час якого він розповів та показав, як він 17.07.2016 року разом з ОСОБА_18 здійснили напад і відкрито заволоділи речами потерпілого. Так, перебуваючи на території земельної ділянки коло стовпа під № 4 приблизно в 50-ти метрів від залізничної колії, що знаходиться неподалік автостоянки «НТЗ» по вул. Сучкова, 15 в м. Новомосковську Дніпропетровської області, ОСОБА_4 завалив потерпілого, а ОСОБА_5 наносив потерпілому удари в область голови та верхньої частки тулуба. Потім ОСОБА_5 вказав в сторону залізничної колії та пояснив, що він разом з ОСОБА_4 з викраденим майном потерпілого побігли саме туди, фото-таблицею до даного протоколу та відеозаписом даної слідчої дії;
- заявою ОСОБА_4 від 22.07.2016 року про видачу ним добровільно співробітникам поліції записної книжки, в якій вказані дані ОСОБА_8 , яку, як зазначив ОСОБА_4 викрав хлопець на ім`я ОСОБА_19 та яку останній залишив у нього вдома разом із своїми речами;
- протоколом огляду від 22.07.2016 року, в ході проведення якого, в приміщенні СВ Новомосковського ВП було оглянуто блокнот білого кольору розмірами 10 х 13 виготовлений з паперу, який добровільно видав ОСОБА_4 . При відкриті даного блокноту на другій сторінці напис «Личные данные» зазначено: ПІП ОСОБА_8 , адреса: АДРЕСА_4 , тел. домашній НОМЕР_3 , група крові «ІІ+» та фото-таблицею до даного протоколу;
- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 25.07.2016 року згідно з яким потерпілий ОСОБА_8 впізнав блокнот білого кольору розмірами 10 х 13, який 17.07.2016 року близько о 21.30 години в районі автостоянки Новомосковського трубного заводу у нього було викрадено під час нападу на нього з метою заволодіння його особистим майно, під час даного нападу у нього була викрадена сумка з його речами, в якій знаходився, зокрема, цей блокнот та фото-таблицею до даного протоколу;
- речовим доказом, а саме блокнотом з особистими даними потерпілого ОСОБА_8 , визнаним речовим доказом постановою від 25.07.2016 року та переданим на зберігання потерпілому ОСОБА_8 ;
- протоколом пред`явлення для впізнання від 01.08.2016 року, згідно з яким потерпілий ОСОБА_8 впізнав сумку темно-коричневого кольору, яку в нього відкрито викрали 17.07.2016 року. Дана сумка марки «Langsa», має три відсіки, ремінець через плече, закривається за допомогою магнітної зачіпки та фото-таблицею до даного протоколу;
- речовим доказом, а саме сумкою через плече марки «Langsa», визнаної речовим доказом постановою від 01.08.2016 року та переданою на зберігання потерпілому ОСОБА_8 ;
- протоколом огляду від 26.07.2016 року, в ході проведення якого було оглянуто територію поблизу сервісу шиномонтажу по вул. Сучкова, 196, де ОСОБА_20 видав для огляду шкіряну сумку марки «Langsa» з трьома відсіками, з ременем через плече, яка була вилучена до Новомосковського ВП;
- висновком судово-товарознавчої експертизи № 4228-16, відповідно до якого станом на 17.07.2016 року ринкова (дійсна) вартість сумки коричневого кольору, виготовленої з натуральної шкіри, через плече, становить 960,00 грн.; мобільного телефону марки «НТС Desire 600 dual sim», імей: НОМЕР_1 , імей: НОМЕР_2 становить 900,00 грн.; сім картки мобільного оператора у кількості 2 штук становить 20,00 грн.; купюрника з світло-коричевого замшу, обшитого натуральною шкірою, становить 480,00 грн.; вартість блокноту коричневого кольору не вдалося встановити через відсутність товарознавчої характеристики;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 23.08.2016 року за участю судово-медичного експерта ОСОБА_21 , в ході якого потерпілий ОСОБА_8 розповів та продемонстрував, як 17.07.2016 року один з нападників повалив його на землю, від чого він впав вперед тулубом разом з нападавшим чоловіком. Потім потерпілий пояснив, що після того, як він впав, другий невідомий чоловік почав наносити йому удари в область скроні, тім`яної області, шиї, передпліччя та кісті, загалом нанісши не менше 40 ударів. Потім, потерпілий ОСОБА_8 чітко та впевнено показав як саме йому наносились вказані удари, а саме в область шиї, скроні, тім`яної області голови, плечей, в область 5-го пальця правової кисті, правого передпліччя, правої кисті та фото-таблицею до даного протоколу;
- висновком експерта № 732/Е/Д від 25.08.2016 року, згідно з яким при експертизі у потерпілого ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у виді: синців у правій скроневій та тім`яній області голови, на шиї, плечах, в області 5-го пальця правої кисті, саден на правому передпліччі, правій кисті, які виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути руки людини зжаті у кулаки та ноги людини, можливо при механізмі, на який вказував потерпілий в ході проведення слідчого експерименту від 23.08.2016 року;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.08.2016 року, згідно з яким свідок ОСОБА_20 впізнав на фотознімках чоловіка на ім`я « ОСОБА_19 », який разом з ОСОБА_18 , котрий стояв неподалік, 18.07.2016 року близько 09.00 години за місцем його роботи пропонували йому придбати шкіряну сумку через плече. Цим чоловіком був ОСОБА_5 ;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.08.2016 року, згідно з яким свідок ОСОБА_20 впізнав на фотознімках чоловіка, який разом із чоловіком на ім`я ОСОБА_19 18.07.2016 року близько 09.00 години за місцем його роботи пропонували йому придбати шкіряну сумку через плече. Цим чоловіком був ОСОБА_4 ;
- протоколом огляду від 25.07.2016 року, об`єктом якого є DVD-диск, виданий ОСОБА_22 , на якому знаходиться відеозапис з камер відеоспостереження в ломбарді «Онікс» ОСОБА_23 , ОСОБА_24 » за 17.07.2016 року;
- протоколом перегляду відеозаписів від 26.07.2016 року:
«HCVR_ch3_main_2510_2536»,
«HCVR_ch4_main_2518_2945»,
«HCVR_ch3_main_910_2957» з камер відеоспостереження «Ломбарду «Онікс» ОСОБА_23 , ОСОБА_24 », розташованого по вул.Сучкова, 15, в м. Новомосковську за 17.07.2016 року в період часу з 23:25:17 до 23:29:57, яким зафіксовано, як ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 , в приміщенні ломбарду передають касиру мобільний телефон і паспорт, після чого отримавши від касира бланк для заповнення квитанції на мобільний телефон, ОСОБА_5 заповнив його і передав назад, а потім отримав від касира гроші, паспорт та квитанцію. Також, ОСОБА_5 тримав при собі сумку через плече темного кольору. Після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вийшли з ломбарду та попрямували праворуч від ломбарду;
- речовим доказом, а саме відеозаписами з камер відео спостереження «Ломбарду «Онікс» Анохіна, ОСОБА_24 », розташованого по вул. Сучкова, 15Д, в м. Новомосковську, за 17.07.2016 року в період часу з 23:25:17 до 23:29:57, визнаного речовим доказом постановою від 26.07.2016 року;
- протоколом огляду від 03.08.2016 року, предметом огляду якого є DVD-R диск 4.7 СВ 120 min з відеозаписом з мобільного телефону НТС dual 600, який добровільно надав для огляду ОСОБА_8 в приміщенні СВ Новомосковського ВП, вилучений, поміщений до паперового пакету і опечатаний;
- протоколом перегляду відеозапису від 03.08.2016 року за допомогою комп`ютера «Асус», в ході якого встановлено, що на диску розміщено відеозапис. Під час перегляду відеозапису вбачається, що даний відеозапис ведеться в темний час доби на тротуарі, де викладена бруківка. На відео зображено ноги чоловіка, одягненого в шорти до колін та кросівки темного кольору. Даний чоловік зупиняється та дивиться і наводить камеру на свою праву ікроножну м`язу правої ноги, де зображено татуювання у вигляді листка «клевера» з 4-х пелюстків. Також видно, що поруч з чоловіком йде ще один, одягнений в спортивні штани з 3-ма білими полосами по краях та взутий у шльопанці. Також, при перегляді даного відео вбачається, що між даними чоловіками ведеться розмова. Відеозапис триває 12 секунд;
- заявою ОСОБА_8 від 03.08.2016 року, якою останній надає співробітникам поліції свій мобільний телефон НТС dual 600 desire для огляду;
- протоколом огляду від 03.08.2016 року, об`єктом огляду якого є мобільний телефон «НТС Desire dual 600 sim», який добровільно надав для огляду потерпілий ОСОБА_8 . В ході огляду даного мобільного телефону встановлено, що він чорного кольору, під батареєю знаходяться дані телефону: імей: НОМЕР_1 , імей: НОМЕР_2 , телефон вилучено до Новомосковського ВП;
- речовим доказом, а саме мобільним телефоном марки «НТС Desire 600 dual sim», імей: НОМЕР_1 , імей: НОМЕР_2 , визнаного речовим доказом згідно з постановою 03.08.2016 року;
- протоколом перегляду відеозапису від 30.08.2016 року, яким зафіксовано перегляд відеозапису, який добровільно надав потерпілий ОСОБА_8 , з Ломбарду «Онікс» Анохіна, Яценко» по вул. Сучкова в м. Новомосковську. Після перегляду всі диски поміщені до паперових конвертів та опечатані;
- протоколом перегляду відеозапису від 30.08.2016 року, яким зафіксовано перегляд відеозапису, який добровільно надав потерпілий ОСОБА_8 , з Ломбарду «Онікс» Анохіна, Яценко» по вул. Сучкова в м. Новомосковську. Переглянуто відеозаписи по факту слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_5 . Після перегляду всі диски поміщено до паперових конвертів і опечатані;
- протоколом огляду від 08.09.2016 року, в ході якого оглянуто підозрюваного ОСОБА_5 , при візуальному огляді якого було виявлено, що в останнього на ікроножній м`язі правої ноги мається татуювання у вигляді листка «Клевера» з 4-х пелюстків та фото-таблицею до даного протоколу;
- речовим доказом, а саме відеозаписом з мобільного телефону марки «НТС Desire 600 dual sim», визнаного речовим доказом згідно з постановою 08.09.2016 року.
Оцінюючи докази, досліджені в ході судового розгляду, суд прийшов до наступноо.
Відповідно до ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатись суд при ухваленні судового рішення.
Судом досліджено протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками від 21.07.2016 року, згідно з яким потерпілий ОСОБА_8 впізнав на фотознімках чоловіка, як одного з нападників, які 17.07.2016 року відкрито викрали його майно. Цим чоловіком був ОСОБА_4 , однак, суд вважає за необхідне визнати недопустимим доказом протокол пред`явлення потерпілому ОСОБА_8 для впізнання за фотознімками, в ході якого він впізнав особу, яка вчинила на нього напад і це був ОСОБА_4 , оскільки, як повідомив сам потерпілий в судовому засіданні, обличчя ОСОБА_4 він не бачив, і під час впізнання не був категорично впевнений, але вже після проведення даної слідчої дії, побачивши в коридорі у відділі поліції ОСОБА_4 , він зрозумів, що це був саме він.
Таким чином, даний доказ судом не може бути прийнятий у якості допустимого, оскільки він отриманий з порушенням порядку, встановленого КПК України.
В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_12 .
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що обвинувачений ОСОБА_4 його знайомий, сусід, а ОСОБА_5 він не знає. В липні 2016 року о 15.00 годині він разом з ОСОБА_12 зустріли ОСОБА_4 на АЗС «Нефтек», після чого всі разом поїхали пити пиво в гараж, який орендує ОСОБА_12 . Там вони були приблизно до 22.00 години. В цей час ОСОБА_4 відлучався декілька разів лише в туалет, по 5-10 хвилин. Крім того, зазначив, що його разом з ОСОБА_4 в цей день затримували на заправці «Нефтек» за підозрою у вчиненні злочину, який було вчинено в цей же день. Але ОСОБА_4 одразу відпустили, а його повезли допитувати у відділ поліції. Свідок також доповнив, що показання на досудовому слідстві давав інші через те, що на нього чинили тиск та заплутували його під час надання показань.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що обвинувачений ОСОБА_4 його приятель, сусід, ОСОБА_5 він не знає. Влітку 2016 року о 14.00-15.00 годині він разом з ОСОБА_13 їхали в гараж. На АЗС зустріли ОСОБА_4 , якому запропонували поїхати з ними разом в гараж випити пиво. Останній погодився, і вони поїхали в гараж, який знаходиться в районі «Головної прохідної трубного заводу» по вул. Сучкова в кооперативі «Західний». Того вечора ОСОБА_4 постійно знаходився з ними до 22.00 годин, після чого хлопці поїхали додому, а він поїхав в більярдний клуб. Свідок також доповнив, що протокол допиту на досудовому слідстві підписаний саме ним, але він його не читав.
Свідок ОСОБА_20 всудовму засіданні показав, що ОСОБА_5 йому не знайомий, бачив його декілька разів. Обвинувачений ОСОБА_4 приятель. Він працює на шиномантажі по АДРЕСА_3 . Влітку 2016 року до нього на роботу, на шино монтаж, прийшов ОСОБА_5 і запропонував купити в нього сумку за 150 грн. Ця сумка була шкіряна, чоловіча, коричневого кольору. ОСОБА_5 був сам. Він купив у ОСОБА_5 цю сумку за 150 грн., і забрав її. Згодом, повернув цю сумку працівникам поліції.
В ході судового розгляду прокурором до матеріалів кримінального провадження були долучені витяги щодо внесення відомостей відносно ОСОБА_13 та ОСОБА_20 в єдиний реєстр до судових розслідування за ч.1 ст.384 КК України за завідомо неправдиві показання свідка.
Необхідність долучення вищезазначених витягів до матеріалів кримінального провадження прокурор мотивувала тим, що вищезазначені свідки, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, в судовому засіданні змінили показання, надані ними під час досудового розслідування.
Дані витяги з ЄРДР були долучені судом до матеріалів кримінального провадження, однак на переконання суду вони не можуть беззаперечно свідчити про дачу завідомо неправдивих показань свідками ОСОБА_13 та ОСОБА_20 , оскільки відповідно до ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Однак, показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 не можуть бути прийняті судом у якості доведення алібі обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки вони спростовуються іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Зокрема, свідок ОСОБА_15 зазначила у своїх показаннях, що в день скоєння злочину, а саме 17.07.2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 о 15.00-16.00 годині перебували в кафе «Експресс Бир» протягом двох годин, де ОСОБА_4 набивав татуювання ОСОБА_5 , що спростовує показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 про те, що о 15.00 годині вони зустріли ОСОБА_4 на заправці «Нефтек» та поїхали пити пиво в гараж до ОСОБА_12 .
Крім того, ОСОБА_13 зазначив, що ввечері в день, коли вони пили пиво в гаражах з ОСОБА_4 та ОСОБА_12 , його затримували співробітники міліції, підозрюючи у вчиненні злочину. Ці ж показання підтвердив і обвинувачений ОСОБА_4 , який зазначив що в день вчинення злочину, а саме 17.07.2016 року приблизно о 22.00 годині, він зі сторони бачив затримання ОСОБА_13 однак допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 зазначив про те, що саме він здійснював це затримання. Після того, як потерпілий ОСОБА_8 повідомив прикмети одного зі злочинців, а саме ОСОБА_5 , який був з відкритим обличчям, почалося відпрацювання осіб, які могли б бути причетними до цього злочину. Під даний опис підпадав ОСОБА_13 , якого в ході оперативного відпрацювання і було затримано. Але дане затримання відбулося на наступний день або навіть через два дні після скоєння злочину, тобто 18-19 липня 2016 року.
Затримання 17.07.2016 року о 22.00 годині не могло відбутися ще і з тих підстав, що злочин, який є предметом даного судового розгляду було тільки вчинено близько 21.25 годин 17.07.2016 року, а о 22.35 здійснено протокол огляду місця події (т.1 а.с.85). І тільки після цього було опитано потерпілого, який надав прикмети одного зі злочинців.
Таким чином, якщо і свідок ОСОБА_13 , і обвинувачений ОСОБА_4 стверджують, що затримання ОСОБА_13 відбувалось в той день, коли вони пили пиво в гаражі у ОСОБА_12 , а затримання мало місце не 17.07.2016 року, а 18-19.07.2016 року то, відповідно, факт перебування ОСОБА_4 з 15.00 годин до 22.00 годин 17.07.2016 року не є доведеним в судовому засіданні.
Тобто, вищезазначені обставини спростовують і показання обвинуваченого ОСОБА_4 , який стверджував про те, що з 15.00 годин до 22.00 годин він перебував в гаражі у ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 .
Критично суд оцінює і показання свідка ОСОБА_20 , який в судовому засідання зазначив про те, що сумку (викрадену у потерпілого ОСОБА_8 ) йому приносив продавати тільки ОСОБА_5 .
Судом не можуть бути взяті до уваги показання ОСОБА_20 (про те, що викрадену сумку йому приносили продавати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вдвох), які він давав під час досудового розслідування, бо це суперечить вимогам КПК України, однак в матеріалах справи наявні протоколи впізнання (т.1 а.с.138-143), які прийняті судом у якості належних та допустимих доказів. Цими протоколами зафіксовано, що свідок ОСОБА_20 впізнає на фотознімках ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , як осіб, які 18.07.2016 року о 09.00 годин пропонували йому придбати шкіряну сумку.
Дані протоколи спростовують показання ОСОБА_20 , надані ним в судовому засідання про те, що сумку продавати йому приносив тільки ОСОБА_5 .
Оцінюючи показання самого обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до наступного.
Відповідно до встановленого обсягу та порядку дослідження доказів (за бажанням самих обвинувачених) ОСОБА_5 було допитано першим, а ОСОБА_4 останнім, вже після дослідження всіх доказів по справі. ОСОБА_4 був присутній під час допиту ОСОБА_5 , мав можливість ставити йому запитання, і, як зазначив сам ОСОБА_4 в судовому засіданні, з приводу всіх обставин, які викликали сумніви в показаннях ОСОБА_5 , він ставив останньому уточнюючи запитання. Таким чином, суд прийшов до логічного висновку про те, що показання ОСОБА_5 , з приводу яких, у ОСОБА_4 не виникло запитань, фактично ним визнаються.
Однак, проаналізувавши показання обох обвинувачених, суд прийшов до висновку про те, що вони мають суперечливий характер.
Як зазначив ОСОБА_5 , після того, як ОСОБА_4 зробив йому татуювання, він пішов додому до свого знайомого за грошима і по дорозі зустрів незнайомого хлопця на ім`я ОСОБА_9 , з яким і вчинив злочин. Як встановлено в судовому засіданні злочин було вчинено 17.07.2016 року близько 21.30 годин. Однак, як зазначив ОСОБА_4 , 17.07.2016 року з кафе він пішов близько о 15.00 і це було вже після того, як він зробив татуювання.
Таким чином, обвинувачені обидва зазначили, що пішли з кафе після того, як ОСОБА_4 зробив татуювання ОСОБА_5 , однак ОСОБА_5 з його слів залишив кафе близько 21.00 години, а ОСОБА_4 близько 15.00 години.
Крім того, як зазначив ОСОБА_5 , після вчинення злочину, він прийняв душ, перевдягнувся та повернувся до кафе, де запропонував ОСОБА_4 піти в ломбард закласти телефон, щоб повернути борг за татуювання, після чого разом з ОСОБА_4 вони пішли в ломбард. Однак, як зазначив ОСОБА_4 , з 15.00 годин 17.07.2016 року він до кафе не повертався, бо пив пиво в гаражі у ОСОБА_12 .
Таким чином, показання обох обвинувачених оцінюються судом критично через наявність суперечностей, як між собою так і з іншими доказами, дослідженим в судовому засіданні під час судового розгляду.
Посилання ОСОБА_5 на той факт, що співробітники міліції здійснювали на нього фізичний вплив, примушуючи під час досудового розслідування оговорювати ОСОБА_4 , судом оцінюються критично, оскільки не підтверджуються жодним належним та допустимим доказом, а навпаки, спростовуються, зокрема висновком експерта № 614/Е від 22.07.2016 року, згідно з яким при огляді ОСОБА_5 будь-яких тілесних ушкоджень обстежуваного не виявлено (т.1 а.с.105). Як видно з даного Висновку, обстеження проводилось в той же день (22.07.2016 року), коли з ОСОБА_5 було проведено і слідчий експеримент, в ході якого останній добровільно розказав про обставини вчинення злочину та показав, що грабіж він вчинив саме з ОСОБА_4 (т.1 а.с.101-104).
Крім того, на ОСОБА_4 , як на особу, яка разом з ОСОБА_5 вчинила напад на потерпілого ОСОБА_8 категорично вказав сам потерпілий.
Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, приходить до однозначного про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у відкритому викраденні чужого майна (грабежу), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, доведена у повному обсязі, і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у відкритому викраденні чужого майна (грабежу), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, також є доведеною, і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
В судовому засіданні також було досліджено:
- рапорт о/у Новомосковського ВП ОСОБА_16 про те, що при огляді сумки «Langsa», яку добровільно видав ОСОБА_25 в ході проведення огляду застосовувався фотоапарат мобільного телефону «Iphone5», але в результаті технічних несправностей фотоапарату мобільного телефону роздрукувати фото-таблицю та долучити до матеріалів справи не виявилося можливим.
Однак, наданий доказ, хоча і є допустимим, однак одночасно не є належним, оскільки не підтверджує наявність чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченим суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про осіб обвинувачених, сукупність усіх обставин у справі.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який є тяжким, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який має не погашену судимість, а також наявність невідшкодованої матеріальної шкоди потерпілому.
Однак, обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_5 своєї протиправної поведінки, визнання вини та готовністю підлягати кримінальній відповідальності.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Крім того, суд враховує дані про особу винного, який за місцем проживання характеризується задовільно, свою вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, а також думку потерпілого, який не просив призначити обвинуваченому суворого покарання, а тому суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробувальним терміном, тривалістю два роки, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд бере до уваги те, що останній за місцем проживання характеризується позитивно, думку потерпілого, який не просив призначити обвинуваченому суворого покарання.

Однак, обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів.

Також, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, наявність невідшкодованої матеріальної шкоди, завданої злочином, а також те, що обвинувачений неодноразово судимий, зокрема, за вчинення умисних корисливих злочинів, вчинив новий умисний корисний злочин, що свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення.
Крім того, обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено.
А тому, суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням, або нижче найнижчої межі відповідно до ст. 69 КК України, оскільки такі підстави у суду відсутні і вважає, що покарання повинно бути призначено виключно у вигляді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового складання вищезазначеного покарання з покаранням, призначеним вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.08.2015 року призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання з позбавленням волі на вказаний вище строк буде необхідним та достатнім для виправлення засуджених і запобігання вчинення ними нових злочинів.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_4 , строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 26 липня 2016 року по 27 березня 2017 року включно.

Вирішуючи долю речових доказів, відповідно до ст. ст. 100, 374 КПК України, суд вважає, що:
- мобільний телефон марки «НТС Desire 600 dual sim», імей: НОМЕР_1 , імей: НОМЕР_2 , візитки різних магазинів, карта «ПриватБанк» № НОМЕР_6 , блокнот з особистими даними потерпілого ОСОБА_8 , сумку темно-коричневого кольору марки «Langsa», слід залишити за належністю потерпілому ОСОБА_8 ;
- договір про надання фінансового кредиту під заставу № 8.22439/0 від 17.07.2016 року, предметом застави якого є мобільний телефон «НТС Desire 600, НОМЕР_1 , відеозаписи з камер відео спостереження «Ломбарду «Онікс» Анохіна, ОСОБА_24 », розташованого по вул. Сучкова, 15Д, в м. Новомосковську, за 17.07.2016 року в період часу з 23:25:17 до 23:29:57; відеозапис з мобільного телефону марки «НТС Desire 600 dual sim», слід залишити в матеріалах кримінального провадження.
Крім того, вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_4 на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта, які складають 176,20 грн. (висновок експерта № 4228-16 від 30.08.2016 року), а саме по 88 гривень 10 копійок з кожного.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи обвинувачених, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання чотири роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на два роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Звільнити ОСОБА_5 з-під варти в залі судового засідання.
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання п`ять років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового складання вищезазначеного покарання з покаранням, призначеним вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2015 року, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання, у виді шести років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме з 26 липня 2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 26 липня 2016 року по 27 березня 2017 року включно.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний ОСОБА_4 , продовжити до вступу вироку в законну силу.

Речові докази, а саме:
- мобільний телефон марки «НТС Desire 600 dual sim», імей: НОМЕР_1 , імей: НОМЕР_2 , візитки різних магазинів, карта «ПриватБанк» № НОМЕР_6 , блокнот з особистими даними потерпілого ОСОБА_8 , сумка темно-коричневого кольору марки «Langsa», залишити за належністю ОСОБА_8 ;
- договір про надання фінансового кредиту під заставу № 8.22439/0 від 17.07.2016 року, предметом застави якого є мобільний телефон «НТС Desire 600, НОМЕР_1 , відеозаписи з камер відео спостереження «Ломбарду «Онікс» Анохіна, ОСОБА_24 », розташованого по вул. Сучкова, 15Д, в м. Новомосковську, за 17.07.2016 року в період часу з 23:25:17 до 23:29:57; відеозапис з мобільного телефону марки «НТС Desire 600 dual sim», залишити в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 176,20 грн., а саме по 88 гривень 10 копійок з кожного.
Копію вироку вручити засудженим негайно.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_5 , ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Суддя ОСОБА_1