АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 600/861/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/116/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 1 ст. 125 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , начальника Козівського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 на вирок Зборівського районного суду Тернопільської області від 30 січня 2017 року,-

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку АДРЕСА_1 , громадянку України, з середньою-спеціальною освітою, не працюючу, раніше не судиму,

визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено їй покарання у виді сто годин громадських робіт.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_7 на її користь 5000 грн. моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Згідно вироку, 08 червня 2015 року приблизно о 12 год. 00 хв. під час роботи земельної комісії, яка проводила заміри щодо встановлення межових знаків між господарствами сусідів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на вулиці села Будилів, Козівського району, Тернопільської області, між сусідами виник словесний конфлікт під час якого ОСОБА_7 схопила руками ОСОБА_9 за плечі і стиснула, спричинивши тілесні ушкодження: сім синців на правому плечі, два синці на лівому плечі, один синець на правій половині задньої поверхні грудей, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційних скаргах:

-прокурор просить скасувати оскаржуваний вирок внаслідок невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 призначити покарання у виді 120 годин громадських робіт, а цивільний позов задоволити частково в сумі 10000грн. В решті вирок залишити без змін. Свої вимоги мотивує тим, що судом при призначенні покарання не в повній мірі враховано відсутність пом`якшуючих обставин, те, що обвинувачена вчинила суспільно-небезпечне винне діяння стосовно особи похилого віку, не вжила дієвих заходів до відшкодування заподіяної злочином моральної шкоди потерпілій, що фактично свідчить про відсутність каяття та небажання стати на шлях виправлення. Вважає, що частково задовільняючи цивільний позов суд не в повній мірі врахував характер та обсяг страждань, яких зазнала потерпіла в результаті вчинення відносно неї злочину.

-захисник обвинуваченої просить скасувати оскаржуваний вирок і закрити кримінальне провадження за відсутністю в діях обвинуваченої складу інкримінованого злочину. Вважає, що висновок суду про те, що винуватість обвинуваченої повністю доведена показами потерпілої, свідків, експерта, письмовими доказами не відповідає дійсним фактичним обставинам справи. Стверджує, що покази потерпілої мають суб`єктивний та упереджений зміст, а також не спростовують тих доводів та обставин, на які посилалась ОСОБА_12 під час розгляду справи. Зазначає, що досудове розслідування проведено не належним чином, не в повному обсязі, з обвинувальним ухилом та слідчий експеримент 29.07.2015 року проведено з порушенням ст.240 КПК України. Наголошує, що жоден з свідків зазначених в оскаржуваному вироці, не підтвердив, що обвинувачена наносила тілесні ушкодження потерпілій, а лише, що між ними мав місце словесний конфлікт, який спровокувала сама потерпіла і яка в той момент погрожувала ОСОБА_12 палицею, а остання намагалась цю палицю відібрати, схопивши ОСОБА_9 за плече. Також вважає, що судом не взято до уваги і не надано оцінки показам свідків, а також не враховано, що синець на правій половині задньої поверхні грудей потерпілої міг виникнути при падінні внаслідок анатомічної особливості цієї ділянки тіла. Додатково зазначає, що суд не обґрунтував суму задоволеного цивільного позову, а також не зазначив в чому проявлялась зміна звичайного способу життя потерпілої.

-представник потерпілої просить змінити оскаржуваний вирок в частині стягнутої суми моральної шкоди, призначивши до задоволення 50 тисяч гривень. Вимоги свої мотивує тим, що обвинувачена завдала потерпілій тілесних ушкоджень наносячи удари кулаками по голові, спині, плечах. Вважає, що судом помилково було вказано про дослідження висновку комісійної СМЕ №112, оскільки такий висновок не досліджувався, а натомість досліджувався висновок комісійної СМЕ №122 від 30.11.16р. Звертає увагу суду на те, що ніхто з свідків не заперечив факту побиття, а навпаки всі вони прямо або опосередковано підтвердили даний факт. Зазначає, що не могла бути визнана судом пом`якшуюча обставина, а саме вчинення злочину невеликої тяжкості. Наголошує, що судом мала б бути визнана обтяжуюча покарання обставина, а саме вчинення злочину щодо особи похилого віку, потерпілій на момент вчинення злочину було 80 років. Стверджує, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд порушив вимоги розумності і справедливості, присудивши суму меншу двох мінімальних зарплат, а також не врахував, що обвинувачена зганьбила потерпілу, після чого останній соромно і страшно виходити на вулицю.

В запереченнях:

- представник потерпілої просить відхилити апеляційну скаргу захисника обвинуваченої, оскільки вважає її вимоги безпідставними і необґрунтованими, а стосовно апеляції прокурора, вказує, що поставлена у ній вимога про посилення покарання може призвести до повернення справи в суд першої і як наслідок до звільнення обвинуваченої від відповідальності за закінченням строку.

- захисник обвинуваченої вважає, що апеляційні скарги прокурора та представника потерпілої безпідставні та просить відмовити в їх задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника і обвинуваченої, які підтримали подану в її інтересах апеляційну скаргу та просили скасувати вирок і закрити кримінальне провадження за відсутністю в діях обвинуваченої складу інкримінованого злочину, міркування прокурора, який частково підтримав свою апеляційну скаргу з наведених у ній підстав і просив змінити вирок в частині встановлених судом обставин, потерпілу та її представника, які підтримали його апеляційну скаргу та просять збільшити суму відшкодування за цивільним позовом, перевіривши матеріали провадження та наведені в апеляційних скаргах доводи, частково дослідивши обставини провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Перевіркою матеріалів провадження в ході апеляційного розгляду встановлено, що висновки суду суду першої інстанції в частині визнання доведеною винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке її засуджено і кваліфікація її дій за ч.1 ст.125 КК України є вірними.

Свій висновок щодо доведеності вини обвинуваченої суд першої інстанції правильно обґрунтував показаннями: потерпілої ОСОБА_9 , про те, що 08 червня 2015 року обвинувачена під час конфлікту між ними на вулиці села заподіяла їй тілесні ушкодження у вигляді синців; свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 про те, що в той день під час роботи земельної комісії між обвинуваченою і потерпілою дійсно відбувся конфлікт, подій якого, тобто самого заподіяння тілесних ушкоджень, вони не побачили, однак почули крик і коли повернулись, то потерпіла лежала на твердій поверхні і біля неї стояла обвинувачена; свідка ОСОБА_17 , який також брав участь в роботі комісії, був очевидцем цього конфлікту і підтвердив, що потерпіла опинилась на землі в результаті дій обвинуваченої; свідка ОСОБА_18 - завідуючої фельдшерським пунктом, про те, що вона після конфлікту оглядала потерпілу, яка скаржилась на побиття її обвинуваченою.

Повідомлені свідками і частково потерпілою обставини суд вірно оцінив, як такі що доводять вину обвинуваченої, оскільки вони об`єктивно узгоджуються з даними письмових доказів, а саме: протоколу прийняття заяви ОСОБА_9 про вчинення відносно неї злочину та висновків судово-медичних експертиз №819 та №896, згідно яких при судово-медичній експертизі в потерпілої були виявлені сім синців на правому і два на лівому плечах та синець правої половини спини, що виникли від дії тупих предметів приблизно за 3-5 діб до експертизи. Синці плечей, з огляду на їх форму, розміри і розташування властиві для утворення від стискаючої дії пальців рук, і виникли внаслідок щонайменше однієї такої дії на кожне з плечей. Синець правої половини спини також утворився від щонайменше однієї дії тупого предмета. Отже, загалом всі виявлені у потерпілої ушкодження, виникли внаслідок щонайменше трьох травмуючих впливів тупих предметів.

Також, ці висновки експертиз були уточнені шляхом допиту в судовому засіданні експерта ОСОБА_19 , який їх повністю підтвердив, а також шляхом призначення судом комісійної судово-медичної експертизи.

Так, даними висновку №122 вказаної експертизи підтверджено, що виявлені у потерпілої і описані у висновку експерта №819 тілесні ушкодження у вигляді семи синців на правому плечі, двох синців на лівому плечі та одного синця на правій половині задньої поверхні грудей були спричинені неодноразовою дією тупих предметів із обмеженими травмуючими поверхнями, приблизно за 3-5 діб до судово-медичної експертизи потерпілої, не виключено при події 08.06.2015 р. Також встановлено, що вказані синці на при середніх (внутрішніх) поверхнях обох плечей та передній поверхні правого плеча за своїми морфологічними властивостями (формами, розмірами) та локалізацією є властивими для утворення від стискаючої дії пальців рук. Заподіяні ушкодження належать до легких, що мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більш як шість днів. Виходячи із кількості виявлених на тілі потерпілої синців, їх локалізації, анатомічних особливостей травмованих ділянок тіла та механізму їх утворення, вони виникли від щонайменше одного травматичного впливу на кожну із травмованих ділянок. Чисельність синців на правому плечі за умови лише одного травматичного впливу, може пояснюватися, наприклад (з огляду на їх розташування на відносно обмеженій анатомічній ділянці -10x10 см), одночасним стисненням плеча двома руками або ж переміщенням пальців в процесі стиснення.

Наведені обставини повністю спростовують доводи захисника про те, що потерпіла могла отримати вказані тілесні ушкодження при падінні набагато пізніше після конфлікту з обвинуваченою.

Таким чином, встановлені судом першої інстанції обставини повністю підтверджують, що обвинувачена під час конфлікту схопила потерпілу руками за плечі і стиснула, спричинивши легкі тілесні ушкодження, а саме сім синців на правому плечі і два синці на лівому плечі.

В цій частині докази по справі суд належним чином дослідив і дав їм правильну оцінку, оскільки вони узгоджуються між собою, не містять суперечностей і не викликають сумнівів у їх достовірності, а тому суд правильно обґрунтував ними свої висновки, з якими погоджується колегія суддів, про доведеність винуватості ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України.

Разом з тим, як вбачається зі змісту вироку, в частині визнання доведеним умисного спричинення обвинуваченою одного синця на правій половині задньої поверхні грудей потерпілої, висновки суду містять істотні суперечності.

Так, серед обставин, що визнані судом доведеними, вказано, що це тілесне ушкодження, як і синці на плечах, спричинені внаслідок того, що обвинувачена схопила потерпілу за плечі і стиснула.

Однак, про можливість виникнення цього синця внаслідок стискаючої дії пальців рук в жодному з висновків експертиз не вказано.

З даних наведеного у вироку і повторно дослідженого в ході апеляційного розгляду висновку комісійної судово-медичної експертизи №122 (т.2 а.с.129-134) вбачається, що синець на правій половині задньої поверхні грудей міг виникнути у потерпілої як від удару рукою чи ногою, так і при падінні внаслідок контакту цієї анатомічної ділянки тіла із виступаючими частинами тупих предметів.

Зі змісту наведених у вироку показань свідків, показань обвинуваченої та потерпілої, встановлено, що конфлікт між останніми відбувався на вулиці і в його результаті потерпіла впала.

Також, зі змісту вироку слідує, що суд першої інстанції обґрунтовано, з наведенням належних мотивів, правильно відхилив доводи потерпілої про нанесення їй обвинуваченою ударів кулаками, оскільки вони не узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами, в тому числі показаннями свідків та висновками експертиз.

Зокрема, жоден з допитаних судом свідків не підтвердив нанесення обвинуваченою саме ударів потерпілій. Дані досліджених судом експертиз також не дають однозначної і категоричної відповіді про те, що синець на правій половині задньої поверхні грудей міг бути спричинений лише внаслідок нанесення удару.

Відповідно до ч.4 ст.17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, висновок суду щодо механізму спричинення потерпілій синця на правій половині задньої поверхні грудей, а саме внаслідок стискання плечей, не підтверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду і наведеними у вироку, що свідчить про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження і відповідно до ст.ст.409,411 КПК України є підставою для зміни вироку в цій частині.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що обвинувачена оборонялася від потерпілої колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються наведеними у вироку доказами, в тому числі і показаннями самої обвинуваченої про те, що під час словесного конфлікту з потерпілою вона із злістю схопила останню руками за плечі і стиснула , після чого остання впала.

Крім того, вказані доводи захисника не ґрунтуються на встановлених в судовому засіданні обставинах, оскільки жоден з допитаних свідків не вказував на напад на обвинувачену з боку потерпілої.

За наведених обставин підстав вважати ОСОБА_7 необґрунтовано засудженою за ч.1 ст.125 КК України колегія суддів не знаходить.

Покарання обвинуваченій призначено відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України та за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Наявність обставини, що обтяжує покарання на яку вказують в апеляційних скаргах прокурор і представник потерпілої, а саме вчинення злочину відносно особи похилого віку, на переконання колегії суддів не є підставою для посилення призначеного покарання в даному випадку.

Наведені в апеляційній скарзі доводи прокурора про необхідність врахування при призначенні покарання того, що обвинувачена не визнала вину, не розкаялась і не відшкодувала завдану шкоду, не можуть бути взяті до уваги, оскільки відмова особи від визнання пред`явленого їй обвинувачення є правом особи і частиною гарантій правового захисту, а тому не може бути підставою для обтяження її становища.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які тягнуть за собою безумовне скасування чи зміну вироку під час апеляційного розгляду не виявлено.

Наведені в апеляційних скаргах твердження про наявність підстав для зміни вироку в частині вирішення цивільного позову, колегія суддів вважає також безпідставними, оскільки суд першої інстанції виходячи зі встановлених в судовому засіданні конкретних обставин спричинення тілесних ушкоджень, їх виду та обсягу, вірно врахував усі обставини в їх сукупності, в тому числі ті, на які вказано в апеляціях, дав їм належну оцінку та з урахуванням відповідних вимог цивільного законодавства, обґрунтовано визначив розмір стягнення моральної шкоди в сумі 5 тисяч гривень, задоволивши цивільний позов потерпілої частково.

Так, з оскаржуваного вироку вбачається, що при визначенні суми на відшкодування моральної шкоди, обґрунтовано врахував перенесений потерпілою фізичний біль та моральні страждання, що мали місце внаслідок вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, а також негативні наслідки, що настали у зв`язку з цим, у виді порушення звичних життєвих зв`язків та обсяг прикладених нею додаткових зусиль до нормалізації життя.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до переконання про наявність підстав для часткового задоволення апеляційних скарг захисника, прокурора і представника потерпілої.

Керуючись ст.ст.404-419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги захисника обвинуваченої ОСОБА_7 -адвоката ОСОБА_8 , начальника Козівського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_11 та представника потерпілої ОСОБА_9 -адвоката ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Зборівського районного суду Тернопільської області від 30 січня 2017 року змінити, виключивши з його мотивувальної частини висновок суду про умисне спричинення обвинуваченою ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_9 одного синця на правій половині задньої поверхні грудей.

В решті цей вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2