Справа № 461/1958/17
Провадження № 1-кс/461/1769/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.03.2017 року м. Львів
Слідчий судя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо невизнання потерпілим,-
Скаржник в судовому засіданні вимоги скарги підтримала, дала пояснення аналогічні мотивам скарги. Просить скаргу задовольнити.
Слідчий в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги, клопотання про відкладення розгляду справи суду не подав, про причини своєї неявки суд повідомив, тому суд на підставі ч.3 ст.306 КПК України, проводить розгляд скарги у його відсутності.
Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши інші матеріали скарги, приходжу до висновку, що скаргу слід задовольнити частково.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Відповідно до ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; рішення слідчого про закриття кримінального провадження; рішення прокурора про закриття кримінального провадження; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Згідно ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Зі змісту зазначених норм законодавства випливає, що орган досудового розслідування зобов`язаний розглянути заяву особи про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні та за результатами розгляду винести обґрунтоване рішення про що повідомити заявника.
Проте, як вбачається із матеріалів скарги, рішення, в даному випадку постанови, за результатами розгляду клопотання ОСОБА_3 про визнання її потерпілою у кримінальному провадження винесено не було, що суперечить нормам КПК України.
Відтак вимога скаржника про зобов`язання слідчого розглянути її заяву щодо визнання її потерпілою у кримінальному провадженні підлягає до задоволення.
Проте, суд відмовляє у задоволенні вимоги скаржника про зобов`язання слідчого визнати її потерпілою у кримінальному провадженні, оскільки згідно ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Відтак суд не вправі зобов`язати слідчого визнати ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні, оскільки надання особам процесуального статусу у кримінальному провадженні є прерогативою слідчого та зобов`язання судом слідчого щодо вчинення певної процесуальної дії буде неправомірним.
Керуючись ст.ст. 220, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя ,-
скаргу задовольнити частково.
Повідомити ОСОБА_3 про результати розгляду клопотання .

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1 .