Справа №: 398/212/17
провадження №: 1-кп/398/313/17
УХВАЛА
Іменем України
"04" травня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , у присутності потерпілих: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрії питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001700 від 07.07.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 4, п. 6, п. 13 ч. 2 ст. 115; ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 15, п. 6, п. 13 ч. 2 ст. 115; ч. 4 ст. 187, п. 2 п. 6, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України

В С Т А Н О В И В:

Судом на обговорення було поставлено питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою відповідно до вимог ст. 331 КПК України.

Прокурор вважає за доцільне продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_11 на 60 днів, посилаючись на те, що на теперішній час не зникли ризики, зазначені у ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Потерпілі підтримали думку прокурора.

Обвинувачений проти продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував та просив направити його на час розгляду кримінального провадження до будинку-інтернату для інвалідів та осіб, які відбули покарання та безхатченків, або до будь-якого іншого реабілітаційного центру.

Захисник підтримала думку обвинуваченого та зазначила, що обвинуваченим фактично заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який, а саме: особисту поруку. Однак, жодні особи, які б заявили про намір поручитися за обвинуваченого, до неї не зверталися.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд присяжних приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Тому, вирішуючи питання про доцільність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить не лише з вимог чинного кримінально-процесуального законодавства України, а й правових позицій Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.

Судом присяжних встановлено, що ОСОБА_11 раніше неодноразово судимий, в тому числі за особливо тяжкі злочини, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, або довічне позбавлення волі, а тому усвідомлюючи ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів та невідворотність покарання за їх вчинення, існує ризик того, що обвинувачений буде переховуватися від суду та без перешкод залишить своє місце проживання, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню, а також існує ризик того, що він може вчинити нове кримінальне правопорушення (злочин). Крім того, обвинувачений ніде не працює, немає постійного місця проживання, постійного джерела доходу, а отже, немає міцних соціальних зв`язків.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст. 177 КПК України.

Суд присяжних дійшов висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор в обґрунтування доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, дають достатні підстави вважати, що і на даний час продовжують існувати ризики того, що обвинувачений може перешкоджати судовому провадженню, впливаючи на свідків, потерпілих, переховуватися від суду з метою уникнути можливої кримінальної відповідальності, вчинити інші кримінальні правопорушення. Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала, судом не встановлено та ризики, визначені попередньою ухвалою про обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу, не зникли та не зменшились.

Оцінюючи можливість обмеження права на свободу та особисту недоторканість обвинуваченого, суд присяжних вважає, що в даному випадку запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути виправданим, оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Отже, зміна запобіжного заходу в виді тримання під вартою на запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, навіть, на особисту поруку, про який просить обвинувачений, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження в суді.

За таких обставин, суд присяжних вважає за доцільне продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою. З цих же підстав не підлягає задоволенню клопотання обвинуваченого про зміну на більш м`який запобіжний захід особисту поруку.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 331 КПК України, суд присяжних

П О С Т А Н О В И В:

Продовжити дію запобіжного заходу в виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на шістдесят днів, тобто до 02.07.2017 року включно.

У задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді особистої поруки відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Присяжні ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5