АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2537/16 Справа № 204/6964/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
Головуючого: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 0002760 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2016 року, ухвалений стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-26.07.2016 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 186 КК України до штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2016 рокуОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування призначеного покарання, якщо він в період іспитового строку в 3 роки не вчинить нового злочину і буде виконувати покладені на нього обов`язки на підставі ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію, повідомляти цю інспекцію про зміну свого місця проживання.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків повністю приєднано покарання, яке призначено цим вироком, невідбуте покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, призначене вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2016 року. При цьому вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2016 року виконувати самостійно.

Вирішено долю речових доказів та стягнуто судові витрати.

Судом 1 інстанції ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 12 жовтня 2016 року у невстановлений час, знаходячись на пр. Б. Хмельницького у м. Дніпро, побачив на землі медичний шприц, номінальною ємністю 2,5 мл, на якому була одягнена голка із захисним ковпачком, який був заповнений рідиною коричневого кольору до відмітки приблизно 2 мл., яка містить наркотичний засіб - опій ацетильований. При цьому у ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту. Вказаний шприц ОСОБА_7 залишив незаконно зберігати при собі в правій зовнішній кишені одягненої на ньому куртки для особистого вживання вищевказаного наркотичного засобу без мети збуту.

Далі, того ж дня, тобто 12 жовтня 2016 року, приблизно о 14.30 годин, ОСОБА_7 знаходився біля буд. 1-Б по вул. Краснопільській у м. Дніпро, де був зупинений поліцією за вчинення адміністративного правопорушення, а саме за куріння в забороненому законом місці, про що було складено адміністративний протокол. Після цього в присутності двох понятих було проведено огляд речей ОСОБА_7 , в ході якого в правій зовнішній кишені одягненої на нього куртки було виявлено та вилучено вищевказаний медичний шприц, в якому знаходилась рідина коричневого кольору, масою 1,9000 г., яка містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,1176 г.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурором подана апеляційна скарга, в якій просить вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03.11.2016 року відносно ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати, ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді арешту строком на 3 місяці. Відповідно до ст. 71 КК України з урахуванням ст. 72 КК України за сукупністю. Вироків повністю приєднати до покарання, призначеного даним вироком, невідбуте покарання у вигляді штрафу у сумі 1700 грн., призначене вироком Бабушкніського районного суду м. Дніпропетровська від 26.07.2016 року, остаточно призначити покарання у вигляді арешту строком на 3 місяці та штрафу у розмірі 1700 грн. вказані покарання виконувати самостійно. В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що не заперечуючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні ним злочину, не оскаржуючи фактичні обставини злочину, місця, часу, способу його вчинення та інших обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним, вирок суду підлягає скасуванню в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що оскільки ОСОБА_7 раніше судимий за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.07.2016 року за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у вигляді штрафу, який він до теперішнього часу не сплатив, суд першої інстанції, незважаючи на те, що обвинувачений вчинив новий злочин у період відбуття основного покарання за попереднім вироком, призначив покарання в порушення вимог ч. 4 ст. 71 КК України, що призвело до неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту. Зазначає, що законним, справедливим та таким, що сприятиме перевихованню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових злочинів буде покарання у вигляді арешту строком на 3 місяці.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі, думку обвинуваченого, який просив залишити вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2016 року без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає вимоги апеляційної скарги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за обставин, викладених у вироку суду, та кваліфікація його дій з огляду на положення ч. 3 ст. 349 КПК України не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Порушень процесуального закону, які тягнуть за собою скасування вироку, судом першої інстанції допущено не встановлено.

З матеріалів кримінального провадження № 0002760 відносно ОСОБА_7 вбачається, що вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2016 року (а.с. 30) затверджена укладена 26.06.2016 року угода між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_7 про примирення. ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання, узгоджене сторонами в угоді про примирення, у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. Цей вирок набрав законної сили 26 серпня 2016 року.

Що стосується доводів сторони обвинувачення щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність колегія суддів вважає їх необґрунтованими. Так, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості, обставину, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, обставину, що обтяжує покарання, а саме рецидив злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується позитивно та призначив покарання з застосуванням ст. 75 КК України, встановивши іспитовий строк у 3 роки.

Крім того врахував, що ОСОБА_7 не відбув покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, яке призначене йому вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2016 року, у зв`язку з чим до нього правильно застосував положення ст. 71 КК України, при цьому відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання у вигляді штрафу за вироком від 26.07.2016 року вирішив виконувати самостійно.

При цьому колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції ч. 4 ст. 71 КК України, оскільки обмежень у застосуванні в даному випадку ст. 75 КПК України кримінальний процесуальний закон України не містить. Судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 правильно застосовані вимоги ст. 75 КК України та призначене покарання є достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним злочинів, що відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Таким чином, доводи прокурора, які викладені апеляційній скарзі, є необґрунтованими, та за таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для зміни покарання, призначеного обвинуваченому за ч. 1 ст. 309 КК України ОСОБА_7 за вироком суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалені рішення судів першої та апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.
Судді: