ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, українця, гр-на України, середньо-спеціальна освіта, не працює, не одружений, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , судимий: 29 січня 2009 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 121 КК України на два роки шість місяців позбавлення волі; 13 вересня 2011 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України на чотири місяці арешту; 24 лютого 2016 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України на один рік позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на один рік, -

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Києві, українця, гр-на України, з середньою освітою, не працює, не одружений, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований: АДРЕСА_2 , проживає: АДРЕСА_2 , судимий: 11 липня 2006 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України на чотири роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на два роки; 27 грудня 2006 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 296 КК України на чотири роки та шість місяців позбавлення волі; 18 березня 2011 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України на чотири роки та шість місяців позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

сторони провадження: прокурор ОСОБА_5 , обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , їх захисник ОСОБА_8 , інші учасники потерпілі: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , законний представник ОСОБА_14 , -

В С Т А Н О В И В:
18 листопада 2015 року приблизно о 17 год ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу магазина «Континент» по вул. Якуба Колоса, 8 в м. Києві, під час спілкування зі своїм знайомим ОСОБА_15 звернув увагу на належний останньому мобільний телефон «LG» і вирішив з метою власного збагачення заволодіти ним шляхом зловживання довірою.

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_6 попросив у ОСОБА_16 телефон для нібито здійснення дзвінка. Потерпілий, не усвідомлюючи дійсних намірів ОСОБА_17 , передав останньому телефон «LG», вартістю 700 грн, а всього з урахуванням вартості карточки та наявних на ній коштів 765 грн. У подальшому ОСОБА_6 , скориставшись тим, що ОСОБА_18 відволікся, втік з вказаним телефоном, привласнивши його у такій спосіб шляхом зловживання довірою потерпілого.

Крім того, 14 березня 2016 року, приблизно о 14 год, перебуваючи в приміщенні Торгового дому «Дніпро» поруч з пунктом ремонт у комп`ютерної техніки по бул. Кольцова, 12 в м. Києві, вирішив повторно вчинити крадіжку монітору, який був поруч з вітриною.

Реалізуючи свій злочинний намір та діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_6 , скориставшись з тим, що за його діями ніхто не спостерігає, витягнув через відкриту дільницю вітрини монітор «Asus MB 19TU» , вартістю 1500 грн, який належав ОСОБА_19 , втік з ним з місця злочину та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Крім того, 14 червня 2016 року, приблизно о 12 год 10 хв ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , побачивши неповнолітнього ОСОБА_20 , вирішили з метою власного збагачення спільно здійснити відкрите викрадення чужого майна, яке належить останньому, вступивши у такій спосіб у попередню змову на вчинення грабежу.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів погоджено між собою, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підійшли до ОСОБА_20 . Відразу після цього ОСОБА_7 , діючи згідно з попередньою домовленістю, зняв з пліч потерпілого рюкзак та передав його для огляду ОСОБА_21 , який виявив в рюкзаку телефон «Lenovo-A526», вартістю 2 500 грн з карткою оператора. У цей час ОСОБА_7 , обшукавши верхній одяг потерпілого, виявив у нього 2 грн 50 коп. Заволодівши вказаним майном всього на суму 2 529 грн 50 коп, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повернули рюкзак потерпілому і зникли з місця вчинення злочину.

Крім того, 14 червня 2016 року об 11 год 50 хв ОСОБА_7 , перебуваючи близько будинку АДРЕСА_3 , побачивши раніше незнайому громадянку ОСОБА_22 , вирішив з метою власного збагачення повторно здійснити відкрите викрадення чужого майна, а саме прикрасами на шиї ОСОБА_23 . З цією метою ОСОБА_7 впритул підійшов до неї і лівою рукою зірвав із шиї золотий ланцюжок з кулоном, загальною вартістю 9 000 грн. Заволодівши цим майном потерпілої, ОСОБА_7 залишив місце вчинення злочину.

Крім того, 15 червня 2016 року о 16 год 30 хв ОСОБА_6 , перебуваючи близько будинку № 7 по вул. Кучера в м. Києві, побачивши раніше незнайому громадянку ОСОБА_24 , вирішив з метою власного збагачення повторно здійснити відкрите викрадення чужого майна, а саме прикрасами на шиї ОСОБА_25 . З цією метою ОСОБА_6 підійшов до неї і правою рукою зірвав із шиї золотий ланцюжок з хрестиком, загальною вартістю 6 000 грн. Заволодівши цим майном потерпілої, ОСОБА_6 залишив місце вчинення злочину.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у висунутому звинуваченні визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення ним злочину, пояснивши, що дійсно, 18 листопада 2015 року приблизно о 17 год, перебуваючи поблизу магазина «Континент» по вул. Якуба Колоса, 8 в м. Києві, під час спілкування зі своїм знайомим ОСОБА_15 , зловживаючи його довірою нібито для здійснення дзвінка заволодів його телефоном «LG», вартість якого з урахуванням вартості карточки та наявних на ній коштів у 765 грн не оспорював. Скориставшись тим, що ОСОБА_18 відволікся, втік з вказаним телефоном, привласнивши його у такій спосіб. 14 березня 2016 року, приблизно о 14 год, перебуваючи в приміщенні Торгового дому «Дніпро» поруч з пунктом ремонт у комп`ютерної техніки по бул. Кольцова, 12 в м. Києві, повторно вчинив крадіжку монітору, який був поруч з вітриною, вартість якого у 1500 грн та його належність ОСОБА_19 не оспорював. Крім того, 14 червня 2016 року, приблизно о 12 год 10 хв він та ОСОБА_7 , побачивши неповнолітнього ОСОБА_20 , вирішили з метою власного збагачення спільно здійснити відкрите викрадення чужого майна, яке належить останньому, вступивши у такій спосіб у попередню змову на вчинення грабежу. Реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів погоджено між собою, вони підійшли до ОСОБА_20 , після цього ОСОБА_7 обшукав одяг хлопця, а він, ОСОБА_6 , рюкзак останнього і виявив телефон «Lenovo-A526», вартість якого у 2 500 грн з карткою оператора не оспорював. У цей час ОСОБА_7 привласнив 2 грн 50 коп. Заволодівши цим майном вони повернули рюкзак потерпілому і зникли з місця вчинення злочину. Крім того, 15 червня 2016 року о 16 год 30 хв він, перебуваючи близько будинку № 7 по вул. Кучера в м. Києві, побачивши раніше незнайому громадянку ОСОБА_24 , вирішив з метою власного збагачення повторно здійснити відкрите викрадення чужого майна, а саме прикрасами на її шиї. З цією метою підійшов до неї і правою рукою зірвав із шиї золотий ланцюжок з хрестиком, загальну вартість яких у 6 000 грн не оспорював. Заволодівши цим майном потерпілої, він залишив місце вчинення злочину.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , повністю підтверджуючи наведені вище показання ОСОБА_17 , свою вину у висунутому звинуваченні визнав у повному обсязі, щиро покаявся і уточнив, що приймав участь у пограбуванні ОСОБА_20 з власної ініціативи і його до цього ніхто не примушував. Крім того, 14 червня 2016 року об 11 год 50 хв він, перебуваючи близько будинку АДРЕСА_3 , побачивши раніше незнайому громадянку ОСОБА_22 , вирішив з метою власного збагачення повторно здійснити відкрите викрадення чужого майна, а саме прикрасами на її шиї. З цією метою підійшов до неї і лівою рукою зірвав із шиї золотий ланцюжок з кулоном, загальну вартість яких у 9 000 грн не оспорював. Заволодівши цим майном потерпілої, він залишив місце вчинення злочину.

Крім показань обвинувачених їх винуватість у вчиненні вказаних злочинів знайшла своє безспірне підтвердження під час дослідження інших доказів у справі, які не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Так, узгоджені з показаннями обвинувачених про обставини вчинених злочинів повідомили відомості потерпілі: ОСОБА_14 , який надав показання у присутності свого законного представника, і повідомив, що повертаючись з футболу зі своїм другом зазнав нападу з боку ОСОБА_17 та ОСОБА_26 , які заволоділи його телефоном та коштами в сумі 2 грн; ОСОБА_27 , яка показала, що 14 червня 2016 року об 11 год 50 хв, коли вона поверталася до дому з магазину на неї напав ОСОБА_7 і зірвав із шиї золотий ланцюжок з кулоном, з якими втік.

Крім того, як видно з протоколів огляду місця події, на них у деталях зафіксовано місцевість, де відбувалися описані вище події.

Згідно розписки законного представника ОСОБА_20 належний його сину телефон було повернуто.

Як видно з протоколів пред`явлення осіб для впізнання, потерпілі ОСОБА_14 , ОСОБА_24 прямо вказали на обвинувачених як осіб, що причетні до їх пограбування.

Отже, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_6 18 листопада 2015 року умисно заволодів чужим майном загальною вартістю 765 грн, яке належало потерпілому ОСОБА_28 , шляхом зловживання довірою (вчинив шахрайство), а тому ці його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 190 КК України.

Суд вважає доведеним те, що ОСОБА_6 14 березня 2015 року умисно повторно таємно викрав чуже майно (вчинив крадіжку), яке належало потерпілому ОСОБА_19 загальною вартістю 1 500 грн, а тому ці його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України.

Суд вважає доведеним те, що ОСОБА_7 14 червня 2016 року умисно повторно відкрито викрав чуже майно (вчинив грабіж), яке належало потерпілій ОСОБА_22 загальною вартістю 9 000 грн, ОСОБА_6 15 червня 2016 року умисно повторно відкрито викрав чуже майно (вчинив грабіж), яке належало потерпілій ОСОБА_24 загальною вартістю 6 000 грн, а 14 червня 2016 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 умисно за попередньою змовою групою осіб, повторно відкрито викрали чуже майно (вчинили грабіж), яке належало потерпілому ОСОБА_29 загальною вартістю 2 529 грн 50 коп,, а тому всі ці їх дії, кожного окремо, кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України.

Зважаючи на викладене, цивільні позови потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_30 та ГУЛІЙ про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, з урахуванням принципу справедливості та розумності підлягають задоволенню в частині матеріальної шкоди в повному обсязі в межах доведеного обвинувачення, а моральної - частково. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_24 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, належить задовольнити повністю.

При призначенні обвинуваченим ОСОБА_21 та ОСОБА_31 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених ними злочинів, які згідно із ст. 12 КК України є середньої тяжкості та тяжкими, дані про особу обох винних, зокрема, вони обидва раніше до кримінальної відповідальності притягувалися, не працевлаштовані, обидва на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебувають, відтак відсутні сумніви у їх осудності, мають на утриманні малолітніх дітей. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_21 та ОСОБА_31 , суд визнає щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину щодо неповнолітнього.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, а також приймаючи до уваги дані про осіб обвинувачених, їх вік, суд вважає за неможливе виправлення ОСОБА_17 та ОСОБА_26 в умовах без ізоляції від суспільства, а відтак, призначає їм покарання в межах санкцій відповідних статей КК України, призначивши ГОНЧАРЕНКУ покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і в даному конкретному випадку достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ними нового злочину.

Остаточне покарання ОСОБА_21 має бути призначено в порядку ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, оскільки він вчинив новий злочин після постановлення вироку Святошинського районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року, від відбування покарання призначеного за яким був звільнений з випробуванням та іспитовим строком - невідбута частина становить один рік.

Враховуючи обґрунтованість висунутого обвинувачення, обраний судом вид покарання, наявність підстав вважати, що засуджені, з огляду на дані про їх особу (судимість), зможуть ухилитися від виконання процесуальних рішень суду, суд вважає за необхідне продовжити щодо обох обвинувачених в порядку ст. 377 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5 та 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 366, 368, 371, 373-377 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнати, кожного окремо, винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за якою призначити їм покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, кожному.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст. 185 КК України, за якими призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на один рік;

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки.

За сукупністю злочинів, відповідно до ст. 70 КК України, остаточно призначити ОСОБА_21 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
На підстави ст. 71 КК України до призначеного за даним вироком ОСОБА_21 покарання частково приєднати невідбуте ним покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року та остаточно призначити ОСОБА_32 покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки та один місяць.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_17 ТРИМАННЯ ПІД ВАРТОЮ залишити без зміни до набрання вироком законної сили. Утримувати ОСОБА_3 у Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_26 ТРИМАННЯ ПІД ВАРТОЮ залишити без зміни до набрання вироком законної сили. Утримувати ОСОБА_4 у Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

У строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_21 та ОСОБА_26 зарахувати строк їх попереднього ув`язнення з 16 червня по 10 жовтня 2016 року (включно), а також з 15 грудня 2016 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_16 до ОСОБА_17 задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_33 765 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 500 грн моральної шкоди. В іншій частині вказаний позов, а саме про відшкодування моральної шкоди на суму 1 000 грн залишити без задоволення.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_30 до ОСОБА_17 задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_34 1 500 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 500 грн моральної шкоди. В іншій частині вказаний позов, а саме про відшкодування моральної шкоди на суму 1 000 грн залишити без задоволення.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_24 до ОСОБА_17 задовольнити повністю, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_35 6 000 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 3 000 грн моральної шкоди.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_22 до ОСОБА_17 задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_36 9 000 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 3 000 грн моральної шкоди. В іншій частині вказаний позов, а саме про відшкодування моральної шкоди на суму 17 000 грн залишити без задоволення.

Речові докази особисті речі потерпілих після набрання вироком законної сили використовувати за належністю, інші зберігати при матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ ОСОБА_37