Справа № 309/303/14-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

17.02.2017 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , з участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_10 , його захисника адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Хустського районного суду від 22 липня 2016 року, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше судимий Хустським районним судом 12.01.2012 року за ст..296 ч.1 КК України до 1 року обмеження волі із застосуванням ст..75 КК України строком на 1 рік,
засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано покарання за вироком Хустського районного суду від 12.01.2012 року 3 місяці позбавлення волі та призначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років трьох місяців позбавлення волі.
На підставі Закону України «Про внесення змін до КПК України щодо удосконалення порядку зарахування судом попереднього ув`язнення строку покарання» зараховано ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення з 21.04.2012 року до 20.01.2014 року як 1 рік 8 місяців 30 днів попереднього ув`язнення як 3 роки 6 місяців позбавлення волі і ухвалено рахувати ОСОБА_9 таким, що відбув покарання.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2 , громадянин України, українець, з середньою освітою, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей , раніше не судимий,
засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі Закону України «Про внесення змін до КПК України щодо удосконалення порядку зарахування судом попереднього ув`язнення строку покарання» зараховано ОСОБА_10 строк попереднього ув`язнення з 21.04.2012 року до 20.01.2014 року як 1 рік 8 місяців 30 днів попереднього ув`язнення як 3 роки 6 місяців позбавлення волі і ухвалено рахувати ОСОБА_10 таким, що відбув покарання.
Стягнуто ОСОБА_11 на користь держави процесуальні витрати в сумі 2138,40 грн. за проведення судових експертиз.
Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
За вироком суду ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за те, що він в ніч з 11 на 12 січня 2012 року, таємно, шляхом пошкодження вхідних дверей з задньої сторони, проник до приміщення кімнати бухгалтерії цеху ТОВ «Велет», розташованому за адресою с.Велятино, вул..Шаянська, б/н, Хустського району, де з сейфу, шляхом пошкодження на ньому дверки, викрав гроші в сумі 6000 грн., спричинивши ТОВ «Велет» в особі директора ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вказану суму.
В окремо поданих апеляційних скаргах обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , наводячи однакові по суті доводи, просять вирок Хустського районного суду від 22.07.2016 року скасувати та закрити провадження у справі за їх обвинуваченням за ч.3 ст.185 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Свої вимоги мотивують тим, що даний вирок суду є незаконний і необґрунтований у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, а також істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Стверджують, що суд першої інстанції не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, не зазначив підстави врахування таких та відхилення інших доказів. Також вказують на допущенні судом першої інстанції порушення ст.374 КПК України, зокрема незазначення у вироку суду про те, що слідчий ОСОБА_14 при проведенні досудового розслідування штучно створював докази їх винуватості. Врахування судом першої інстанції як доказу їх вини протоколу огляду місця події та відхилення висновків експертиз, вважають проявом упередженості суду в оцінці доказів та покладення в основу вироку доказів, які цим же судом відкинуті. Крім цього, посилаються на те, що під час судового слідства залишено поза увагою факт штучного створення доказів їх вини під час досудового розслідування, а покладені в основу вироку протоколи одночасних допитів між ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_15 проведені без захисників, що свідчить про істотні порушення органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального закону. Окрім того, вважають, що досудовим слідством та судом не виконані вказівки апеляційного суду Закарпатської області, викладені в ухвалі про повернення кримінальної справи щодо них та ОСОБА_15 на додаткове розслідування. Зазначають й про порушення судом першої інстанції їх права на захист.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі зазначає аналогічні доводи з доводами обвинуваченого про скасування вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_10 та закриття провадження у справі щодо нього на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.
Іншими учасниками судового розгляду апеляції та заперечення не подавались.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , їх захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які в судовому засіданні апеляційного суду просили скасувати вирок Хустського районного суду від 22.07.2016 року та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, думку прокурорів, які також зазначили про необхідність скасування вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 із-за істотного порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, провівши судові дебати, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 , його захисника адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_9 підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних мотивів.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Цих вимог судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 не дотримано.
Згідно з вимогами ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Статтею 338 КПК України передбачено, що з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дійшовши до переконання, що обвинувачення потрібно змінити, прокурор після виконання вимог статті 341 цього Кодексу складає обвинувальний акт, в якому формулює змінене обвинувачення та викладає обґрунтування прийнятого рішення. Частина 4 цієї ж статті вказує, що у разі зміни обвинувачення в суді суд роз`яснює обвинуваченому, що він буде захищатися в судовому засіданні від нового обвинувачення, після чого відкладає розгляд не менше ніж на сім днів для надання обвинуваченому, його захиснику можливості підготуватися до захисту проти нового обвинувачення.
Як вбачається із матеріалів провадження, у ході судового розгляду справи 30.06.2016 року прокурором було змінено обвинувачення ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .
Проте, суд першої інстанції, без належного виконання вимог ч.ч.3, 4 ст.338 КПК України, не надав прокурору можливості оголосити змінене обвинувачення, обмежився лише клопотанням прокурора про приєднання нового обвинувального акту до матеріалів провадження, без вручення його копії учасникам судового розгляду, як передбачено вимогами ч.2 ст..338 КПК України, що підтверджується журналом судового засідання від 30.06.2016 року (а.с.228 т.7) та диском із записом судового засідання, чим порушив вимоги кримінального процесуального закону та процесуальні права обвинувачених.
Із цього журналу судового засідання вбачається, що в подальшому, в порушення вимог ч.4 ст.349 КПК України, суд після зміни обвинувачення, не допитав обвинувачених, а обмежився лише вказівкою про невизнання їх вини та зіслався на покази дані ними раніше за обвинуваченням, яке було змінено, хоча у вироці зазначив, про проведений допит обвинувачених, потерпілих та свідків, що процесуально не відповідає дійсності і підтверджується носієм технічного фіксування даного судового розгляду.
Крім того, в порушення вимог ч.2 ст.338 КПК України копія зміненого обвинувального акта від 30.06.2016 року не була надана і потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_16 , оскільки останні були відсутні у судовому засіданні 30.06.2016 року, не була така направлена їм і поштою. Відсутні дані і про належне повідомлення потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_16 про явку на цю дату в судове засідання.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_10 , та ОСОБА_9 , обвинувачених за ч.3 ст.185 КК України, місцевим судом допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є безумовною підставою для скасування судового рішення та призначення відповідно до ст.415 КПК України нового розгляду у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції необхідно з чітким дотриманням вимог кримінального процесуального закону, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, дати відповідну оцінку доказам у їх сукупності та ухвалити судове рішення, яке б відповідало вимогам ст..370 КПК України.
Оскільки підставами для скасування вироку суду є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим колегія суддів позбавлена можливості перевірити решту доводів апеляційних скарг, при новому судовому розгляді кримінального провадження підлягають перевірці всі доводи, наведені обвинуваченими та захисником ОСОБА_7 в апеляційних скаргах.
З врахуванням наведеного, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 , йогозахисника адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_9 підлягають частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 , його захисника адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_9 - задовольнити частково.
Вирок Хустського районного суду від 22 липня 2016 року щодо ОСОБА_9 і ОСОБА_10 - скасувати й призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: