Справа № 495/589/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2017 м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0000008 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Білгород-Дністровський Одеської області, громадянина України, працюючого без укладення трудового договору ТОВ «Ореон», не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-30.06.2011 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст.ст. 289, 69, 185 ч.3, 69, 70 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі ст.ст.75, 104 КК України строком на 2 роки;і, відповідно до ухвали Апеляційного суду Одеської області від 13.03.2012 року вирок суду від 30.06.2011 року скасовано та засуджено за ст.ст. 185 ч.3, 69, 289 ч.2, 69, 70 ч.1 КК України до 2 років та 6 місяців позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75, 104 КК України строком на 2 роки;

-15.08.2013 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ст.185 ч.2 КК України із застосуванням ст.71 КК України до 2 років 7 місяців позбавлення волі, звільнений від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі 15.07.204 року з Піщанської виправної колонії Вінницької області №59 на підставі ухвали Піщанського районного суду Вінницької області від 08.07.2014 року відповідно до Закону України «Про амністію у 2014 році»;

-23.09.2015 Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ст.185 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнився 02.11.2016 року за відбуттям міри покарання;

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, при наступних обставинах:

Обвинувачений ОСОБА_3 , 01 січня 2017 року приблизно о 01 годині 30 хвилин, прийшов разом із своїми знайомими до будинку АДРЕСА_2 , щоб допомогти їм забрати речі. Обвинувачений ОСОБА_3 зайшовши до коридору вказаного будинку побачив, що між знайомою ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_6 розпочалась сварка на підставі вимоги першої віддати їй речі котрі залишились після її проживання в даному будинку. Під час виниклої сварки обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись в приміщенні вище зазначеного будинку з корисливою метою та чітким умислом направленим на відкрите викрадення майна, будучи судимим за вчинення майнових злочинів, повторно, розуміючи, що його дії будуть помічені, знявши із вішаку коридорної шафи сумку, котра належить потерпілій ОСОБА_6 , вийняв з неї гаманець, з котрого забрав грошові кошти в сумі 2500 гривень, купюрами різного номіналу. Після чого обвинувачений ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь.

Своїми умисними противоправними діями обвинувачений ОСОБА_3 заподіяв майнову шкоду потерпілій ОСОБА_6 , на суму 2500 гривень 00 копійок.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 , скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 в ході досудового слідства та судового розгляду свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Судом обвинуваченому ОСОБА_3 було роз`яснено зміст ст. 349 ч. 3 КПК України про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження.

Обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.186 ч.2 КК України визнав повністю, і показав суду, що дійсно 01 січня 2017 року приблизно о 01 годині 30 хвилин, він прийшов разом із своїми знайомими до будинку АДРЕСА_2 , щоб допомогти їм забрати речі. Він зайшовши до коридору вказаного будинку побачив, що між знайомою ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_6 розпочалась сварка. Під час виниклої сварки, він знаходячись в приміщенні вище зазначеного будинку, розуміючи, що його дії будуть помічені, знявши із вішаку коридорної шафи сумку, котра належить потерпілій ОСОБА_6 , вийняв з неї гаманець, з котрого забрав грошові кошти в сумі 2500 гривень, купюрами різного номіналу. Після чого він з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь. У скоєному щиро розкаявся. Просить суд врахувати, що він повністю відшкодував заподіяну майнову шкоду.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась надала суду заяву про розгляд справи по суті, за її відсутності.

Оцінюючи докази у сукупності суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ст. 186 ч.2КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повне відшкодування заподіяної майнової шкоди.

Стосовно призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд приходить до наступного:

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 07.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні об`єктивні докази суд приходить до впевненості про обґрунтованість висунутого проти ОСОБА_3 обвинувачення за ч.2 ст. 186 КК України та приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, а також дані характеризуючи особу обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується посередньо, працює, не одружений, раніше неодноразово судимий, в тому числі двічі до позбавлення волі, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, щиро розкаявся у скоєному.

Враховуючи вищевикладене та пом`якшуючі вину обвинуваченого обставини, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у скоєному, повністю відшкодував майнову шкоду потерпілій, суд прийшов до переконання, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Разом з тим, з урахуванням фактичних обставин по справі, а саме неправомірної поведінки осіб, оточуючих обвинуваченого перед скоєнням правопорушення, а також, те що обвинувачений щиро розкаявся в скоєному та повністю відшкодував майнову шкоду,. суд вважає, за можливе застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 ст. 69 КК України призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті 186 ч.2 КК України, визнав обставини вказані вище виключними по справі, як такі, що помішують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 на стадії досудового розслідування не обирався.

Керуючись ст. ст. 100, 370, 374, 392, 395, 368, 370, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_3 на стадії досудового розслідування не обирався.

Строк покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання після набранням вироком законної чинності та направити його в місця відбування покарання через Ізмаїльську установу виконання покарань м. Ізмаїла.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1