Номер провадження: 11-кп/785/824/17
Номер справи місцевого суду: 522/2361/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника цивільних позивачів ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги цивільних позивачів ОСОБА_9 та ТОВ «СКФ» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10.05.2017 року у кримінальному провадженні стосовно

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України,

встановив:
Зазначеною ухвалою суду 1-ої інстанції задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України та звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим.
Цивільні позови: ТОВ «СКФ» до ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 43010 грн. 96 коп.; ОСОБА_9 до ОСОБА_10 та ПАТ СК «Галицька» про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 43010 грн. 96 коп. та моральної шкоди у розмірі 50000 грн.; ОСОБА_11 до ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 45553 грн. 20 коп. та моральної шкоди у розмірі 50000 грн. - залишено без розгляду.
Відповідно до ухвали суду 1-ої інстанції ОСОБА_10 вчинив злочин за наступних обставин.
20 квітня 2016 року, близько 00 год. 20 хв., ОСОБА_10 , керуючи автомобілем «Toyota Саmrу» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Пантелеймонівській з боку вул. Пушкінської в напрямку вул. Єкатерининської в м. Одесі.
Наближаючись до нерегульованого перехрестя з вул. Рішельєвською, на якому світлофорні об`єкти були знеструмленні, та маючи об`єктивну можливість вчасно помітити встановлений в його напрямку руху дорожній знак «Дати дорогу», він, порушивши приписи п.п. 2.3 «б», 16.1, 16.3 та 16.11 «Правил дорожнього руху», не прийняв заходів до безпечного перетину перехрестя з головною дорогою, продовжував прямолінійний рух не знижуючи швидкості, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Opel Kadett», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 , який перетинав зазначене перехрестя, рухаючись по головній дорозі (вул. Рішельєвська), з боку вул. Мала Арнаутська в напрямку Італійського бульвару.
В результаті ДТП, пасажир автомобіля «Opel Kadett» ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого переламу нижньої щелепи в області лівого кута; забійної рани лівої вушної скойки; садна голови, які відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
За таких підстав, суд першої інстанції кваліфікував дії обвинуваченого за ст. 286 ч. 1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
В судовому засіданні суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням з потерпілим, посилаючись на те, що його підзахисний визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення в повному обсязі, щиро розкаявся, вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії невеликої тяжкості і в повному обсязі відшкодував спричинену потерпілому шкоду.
Обвинувачений підтримав клопотання захисника ОСОБА_7 і просив його задовольнити. Потерпілий ОСОБА_12 та прокурор підтримали клопотання захисника.
В апеляційних скаргах, цивільні позивачі ОСОБА_9 та генеральний директор ТОВ «СКФ» ОСОБА_13 зазначили, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з таких підстав:

- суд першої інстанції допустив суттєву неповноту судового розгляду, через що дійшов неправильних висновків, які суперечать фактичним обставинам справи;

- в порушення приписів ст. 55 КПК України, суд першої інстанції не розглянув відповідні клопотання і не визнав їх потерпілими у кримінальному провадженні;

- суд першої інстанції безпідставно зазначив в ухвалі, що цивільним позивачами не сплачено судовий збір та не надано копій цивільних позовів з додатками по числу відповідачів, адже позови були пред`явлені лише до однієї особи до обвинуваченого ОСОБА_10 , а позивачі звільняються від сплати судового збору у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення;

Посилаючись на зазначені доводи, цивільні позивачі просять скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні цивільних позовів, постановити нову ухвалу, якою задовольнити їх позови у повному обсязі.

У своїх запереченнях на апеляційні скарги, адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 зазначив, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав:

- ОСОБА_9 та ТОВ «СКФ» не є потерпілими у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 268 КК України в розумінні диспозиції зазначеної норми закону, оскільки жодному з них не завдані тілесні ушкодження середньої тяжкості;

- цивільні позови були обгрунтовано залишені судом першої інстанції без розгляду, оскільки були очевидними підстави для звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження;

- цивільні позови взагалі не підлягають задоволенню, оскільки відсутні порушення будь-яких майнових прав позивачів.

Заслухавши доповідача, представника цивільних позивачів ОСОБА_8 , який підтримав доводи апеляційних скарг і просив їх задовольнити, прокурора та захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновків про таке.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ніким не заперечується, тому колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_10 правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Відповідно до приписів ч.1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Зі змісту хвали суду першої інстанції об`єктивно випливає, що постановлена ухвала про закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим в порядку ст. 286 КПК України, і зазначені підстави для закриття кримінального провадження сторонами не оскаржуються.

Отже, цивільний позов у кримінальному провадженні вирішується по суті виключно у двох випадках: при ухваленні обвинувального вироку, або при постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

До того ж, суд першої інстанції в своїй ухвалі роз`яснив право цивільних позивачів звернутись до суду з позовами у порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, доводи цивільних позивачів у апеляційних скаргах, зміст яких наведений вище, апеляційний суд вважає безпідставними, через їх невідповідність приписам ч. 1 ст. 129 КПК України.

Разом з тим, апеляційний суд вважає частково обгрунтованими доводи апелянтів, стосовно безпідставного зазначення в ухвалі вимог до цивільного позивача щодо необхідності сплати судового збору, оскільки відповідно до п.6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Натомість, враховуючи ту обставину, що суд 1-ої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення про залишення цивільних позовів без розгляду, апеляційний суд вважає, що зазначені недоліки не є істотними.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.
Отже, з мотивів, наведених вище, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги цивільних позивачів не підлягають задоволенню, оскільки ухвала суду першої інстанції, в частині залишення без розгляду цивільних позовів є законною.

Керуючись ст.ст. 129, 370, 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд -

ухвалив:
Апеляційні скарги цивільних позивачів ОСОБА_9 та генерального директора ТОВ «СКФ» ОСОБА_13 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10.05.2017 року у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_10 в частині залишення без розгляду цивільних позовів ОСОБА_9 та генерального директора ТОВ «СКФ» ОСОБА_13 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.
Судді Апеляційного суду Одеської області:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4