Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
заявника ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,

розглянула в судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 25 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 03 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 25 березня 2016 року задоволено клопотання ОСОБА_6 та зараховано засудженому ОСОБА_7 строк попереднього увязнення з 26 листопада 2014 року по 22 липня 2015 року у відповідності до ст. 72 КК України.

ОСОБА_6 , не погодившись із правильністю зарахування ОСОБА_7 строку попереднього увязнення, оскаржила ухвалу районного суду в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 03 червня 2016 року апеляційну скаргу повернуто ОСОБА_6 .

У касаційній скарзі ОСОБА_6 посилається на неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність судом першої інстанції та порушення кримінального процесуального закону апеляційним судом. Вказує, що при прийнятті рішення про зарахування ОСОБА_7 строку попереднього увязнення у строк покарання поза увагою районного суду залишилося те, що ОСОБА_7 перебував у Полтавському слідчому ізоляторі з 26 листопада 2014 року по 19 листопада 2015 року, що має бути перераховано з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вважає необгрунтованим рішення апеляційного суду про необхідність повернення її апеляційної скарги на ухвалу, винесену за результатами розгляду її клопотання про зарахування засудженому у строк покарання строку попереднього ув`язнення. Крім того, вказує, що апеляційну скаргу вона подала в межах передбаченого законом процесуального строку і висновок апеляційного суду про те, що строк на оскарження ухвали нею був пропущений, є необгрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення заявниці ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 на підтримання касаційної скарги, думку прокурора, який вважав, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а кримінальне провадження призначенню на новий розгляд в суді апеляційної інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 424 КПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції лише після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскільки ухвала Богунського районного суду м. Житомира від 25 березня 2016 року не переглядалась в апеляційному порядку, вона не може бути розглянута Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку.

Що стосується ухвали апеляційного суду про повернення апеляційної скарги ОСОБА_6 , то колегія суддів вважає її необгрунтованою на таких підставах.

Відповідно до ч. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26.11.2015 року цей Закон застосовується за клопотанням засудженої особи, членів її сім`ї або захисника, суду, що виніс зазначений обвинувальний вирок, протягом двох тижнів з дня отримання відповідного клопотання судом або за власною ініціативою суду.

Зі змісту ухвали апеляційного суду убачається, що суд дійшов висновку про необхідність повернути апеляційну скаргу ОСОБА_6 через те, що вона не є учасником судового розгляду та не входить до кола осіб, які мають право на оскарження судового рішення в апеляційному порядку в даному кримінальному провадженні. Крім того, апеляційним судом зазначено, що апеляційну скаргу подано із порушенням строку, передбаченого ч. 2 ст. 395 КПК України.

Поза увагою апеляційного суду залишилося те, що оскаржувана в апеляційному порядку ухвала була постановлена за результатом розгляду клопотання ОСОБА_6 про зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення засудженому ОСОБА_7 , який являється сином заявниці.

Таким чином, висновок апеляційного суду про те, що ОСОБА_6 не є особою, яка має право на оскарження в апеляційному порядку ухвали про зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення засудженому ОСОБА_7 , є необгрунтованим.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції може бути подано протягом семи днів з дня її оголошення, а ч. 3 цієї статті передбачено, що в разі, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як убачається з ухвали апеляційного суду, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_6 оскаржила ухвалу суду першої інстанції поза межами процесуального строку на апеляційне оскарження.

При цьому поза увагою апеляційного суду залишилося те, що дані про виклик ОСОБА_6 в судове засідання і її участь в судовому засіданні під час судового розгляду та оголошення ухвали суду в матеріалах провадження відсутні.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що копію ухвали суду першої інстанції ОСОБА_6 отримала 23 травня 2016 року. Апеляційну скаргу заявницею подано 30 травня 2016 року, тобто в межах передбаченого законом процесуального строку, що свідчить про необґрунтованість висновку апеляційного суду щодо необхідності повернення її апеляційної скарги у зв`язку із пропуском строку на оскарження ухвали суду.

Таким чином, приймаючи рішення про повернення апеляційної скарги, апеляційний суд позбавив ОСОБА_6 права на апеляційне оскарження судового рішення, чим допустив істотне порушення кримінального процесуального закону.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого апеляційному суду необхідно розглянути справу відповідно до вимог закону.

Керуючись ст. ст. 434-439, 376 КПК України, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 03 червня 2016 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_6 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 25 березня 2016 року скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3