Ухвала іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 15 червня 2017 року матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002399 за касаційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 07 червня 2016 року.

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Понориця Коропського району Чернігівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
Вирішено цивільний позов, питання про речові докази та процесуальні витрати.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07 червня 2016 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
За обставин, встановлених судом та детально описаних у вироку ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для життя та здоровя особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
Так ОСОБА_6 21 лютого 2015 року приблизно о 02.00 год., перебуваючи за адресою: вул. Сирецька, 108, м. Київ, діючи за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, застосовуючи фізичну силу, витягнув з автомобіля ОСОБА_9 та наніс кілька ударів, від яких останній упав. ОСОБА_6 разом з невстановленою слідством особою, продовжили наносити лежачому ОСОБА_9 удари ногами в ділянку тулуба та верхніх і нижніх кінцівок. Після цього, ОСОБА_6 вирвав з рук ОСОБА_9 сумку з ноутбуком «Apple MacBook» 13 дюймів, зняв годинник «Патек Філіп», з правої кишені джинсів витягнув мобільний телефон «Garmin-Asus A10» та таким чином спільно з невстановленою слідством особою заволодів належним ОСОБА_9 майном на загальну суму 28266, 66 грн., після чого з місця події втекли, а майном розпорядились на власний розсуд.

У касаційній скарзі захисник просить змінити поставлені відносно ОСОБА_6 судові рішення в частині призначеного покарання, застосувавши положення статей 69, 75 КК України. Вважає, що з огляду на всі наявні у справі дані про особу засудженого та обставини, які пом`якшують покарання, а також поведінку потерпілого, що передувала вчиненню злочину, у суду є достатньо підстав для цього.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 та його захисника на підтримання касаційних вимог, думку прокурора, який вважав, що оскаржувані судові рішення слід залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оспорюються.
Що стосується доводів касаційної скарги про наявність достатніх підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_6 покарання із застосуванням положень статей 69, 75 КК України, то слід відзначити наступне.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при виборі покарання зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.
Як убачається з вироку суду, обираючи ОСОБА_6 вид та розмір покарання було враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий, дані про особу ОСОБА_6 , який характеризувався позитивно, раніше судимим не був, має на утриманні малолітнього сина, працевлаштований, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебував, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому, суд обрав ОСОБА_6 покарання в мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 187 КК України та не знайшов підстав для застосування положень статей 69, 75 КК України.

Апеляційний суд, перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_6 в якій вона просила змінити призначене покарання обравши його розмір нижче від найнижчої межі санкції ч. 2 ст. 187 КК України та звільнити останнього від його відбування з іспитовим строком, прийшов до висновку про відсутність підстав для їх задоволення.

При цьому, доводи апеляційної скарги захисника, які за своїм змістом є аналогічними доводам, наведеним у його касаційній скарзі, апеляційний суд відповідно до положень ст. 419 КПК України ретельно перевірив та обґрунтовано залишив без задоволення із зазначенням мотивів прийнятого рішення, з якими також погоджується і колегія суддів.

За змістом ст. 69 КК України призначення основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину з урахуванням особи винного.

У кожному випадку застосування ст. 69 КК України суд зобов`язаний у своєму рішенні зазначити, які саме обставини справи або дані про особу засудженого він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У касаційній скарзі захисника не наведено обставин, за наявності яких у суду було б достатньо підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_6 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України та звільнення від його відбування з встановленням іспитового строку на підставі ст.75 КК України.
Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання є справедливим, необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, в зв`язку з чим твердження захисника про необхідність призначення покарання із застосуванням положень статей 69, 75 КК України визнає безпідставними.
Таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б істотними та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у справі колегією суддів не встановлено, а тому підстав, передбачених ст. 438 КПК України для зміни оскаржуваних судових рішень, як про це просить захисник, немає.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIIІ від 02 червня 2016 року, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Подільського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 07 червня 2016 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення таоскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3