Справа № 523/8569/16-к
Провадження № 1-кп/523/190/17
В И Р О К
Іменем України

31.01.2017 року

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ________ ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ________ ОСОБА_2 ,

прокурора ________ ОСОБА_3 ,

захисників ________ ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачуваного ________ ОСОБА_6 ,

потерпілого ________ ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі матеріали кримінального провадження відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Херсон, українця, громадянина України, із вищою освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого за місцем реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

по звинуваченню у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Судовим слідством встановлено, що 06.01.2016 року приблизно о 01.30 годині водій ОСОБА_6 керуючи технічно справним автомобілем "Toyota Corolla", р.н. « НОМЕР_1 », вкрай уважним не був, заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації не вжив, у дорожній обстановці яка склалася, а саме: рухаючись в Суворовському районі м. Одеса, по освітленому, засніженому, асфальтованому покриттю ділянки проїзної частини Миколаївської дороги, зі сторони вул. Лузанівська в напрямку вул.Червона в лівій смузі руху, при відсутності яких-небудь перешкод технічного або іншого характеру не обрав безпечної швидкості руху та дистанцію, не урахував стану свого транспортного засобу, не вжив заходів для своєчасного зменшення швидкості руху, внаслідок чого, на заокругленні дороги, на засніженій ділянці, виїхав на зустрічну половину проїзної частини, де допустив зіткнення правою боковою частиною кузову свого автомобілю із передньою правою частиною автомобіля «ВАЗ-21061», р/н « НОМЕР_2 », під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався у зустрічному напрямку, у лівій смузі свого напрямку руху, зі швидкістю близько 45-50 км/год.

В результаті ДТП водію автомобіля ОСОБА_7 згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи № 46 від 18.03.2016, заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: синця та садни передньої поверхні грудної клітки, закритих переломів грудини, 2,5-го ребер справа, забою середньої частки правої легені,які не були небезпечними для життя, викликали тривалий розлад здоров`я більше трьох тижнів (більше 21 дня) і за цим критерієм, відповідно до п. 2.2.2 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.), відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином водій ОСОБА_6 порушив пункти: 2.3. «б»; 12.1; 13.1.; 13.3 Правил дорожнього руху України, які зобов`язують водія:

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п.12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

п.13.1. «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу».
п.13.3. «Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху».
Порушення виразилося в тому, що в зазначений день та час водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем "Toyota Corolla", р.н. « НОМЕР_1 », вкрай уважним не був, заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації не вжив, у дорожній обстановці яка склалася, а саме: рухаючись в Суворовському районі м. Одеса, по освітленому, засніженому, асфальтованому покриттю ділянки проїзної частини Миколаївської дороги, зі сторони вул. Лузанівська в напрямку вул.Червона в лівій смузі руху, при відсутності яких-небудь перешкод технічного або іншого характеру не обрав безпечної швидкості руху та дистанцію, не урахував стану свого транспортного засобу, не вжив заходів для своєчасного зменшення швидкості руху, внаслідок чого, на заокругленні дороги, на засніженій ділянці, виїхав на зустрічну половину проїзної частини, де допустив зіткнення правою боковою частиною кузову свого автомобілю із передньою правою частиною автомобіля «ВАЗ-21061», р/н « НОМЕР_2 », під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався у зустрічному напрямку, у лівій смузі свого напрямку руху, зі швидкістю близько 45-50 км/год.

В результаті ДТП водію автомобіля ОСОБА_7 згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи № 46 від 18.03.2016, заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: синця та садни передньої поверхні грудної клітки, закритих переломів грудини, 2,5-го ребер справа, забою середньої частки правої легені,які не були небезпечними для життя, викликали тривалий розлад здоров`я більше трьох тижнів (більше 21 дня) і за цим критерієм, відповідно до п. 2.2.2 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.), відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи з дослідження обставин ДТП №722 від 13.04.2016 в умовах розглянутої події дії водія "Toyota Corolla", р.н. « НОМЕР_1 », регламентувалися вимогами пунктів 12.1, 13.1, 13.3 ПДР, відповідно до яких йому необхідно було врахувати дорожню обстановку, щоб мати можливість постійно контролювати рух транспортного засобу, дотримуючи необхідний бічний інтервал від середини проїзної частини, з метою забезпечення безпечного роз`їзду із зустрічним автомобілем.

Шляхом належного виконання вимог п. 12.1, 13.1, 13.3 ПДР водій автомобіля "Toyota Corolla", р.н. « НОМЕР_1 », мав технічну можливість запобігти зіткнення з автомобілем «ВАЗ-21061», р/н « НОМЕР_2 ».

В умовах події водій автомобіля «ВАЗ-21061», р/н « НОМЕР_2 », не мав технічної можливості належним виконанням вимог п. 12.3 ПДР уникнути пригоди та перебував в аварійній ситуації.

Фактичні дії водія автомобіля "Toyota Corolla", р.н. « НОМЕР_1 », що не відповідали вимогам п. 12.1, 13.1, 13.3 ПДР знаходяться у прямому причинному зв`язку із ДТП.

Обвинувачуваний ОСОБА_6 винуватість у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України визнав, та пояснив суду, що в той день він рухався по вул. Лузанівська, не був уважний та допустив зіткнення з автомобілем потерпілого, оскільки йшов сніг та дорога була слизькою. Під час ДТП він вдарився головую, та був госпіталізований до лікарні. Потерпілий ОСОБА_8 залишався на місці, однак на його думку в нього теж були тілесні ушкодження. ОСОБА_9 було виплачено 5 000 грн. - на лікування та штрафмайданчик. Однак, цивільний позов заявлений потерпілим він не визнав, заявивши, що він вважає, що позов повинна відшкодовувати страхова компанія.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 підтвердив обставини, що мали місце 06.01.2016 року та викладені у обвинувальному акті. Цивільний позов підтримав в повному обсязі. Та пояснив, що автомобіль був його єдиним джерелом доходу.

Крім визнання вини ОСОБА_6 його вина підтверджується наступними доказами:

-висновком авто-тороведчої експертизи № 670/16 від 07.11.2016 року з фототаблицею, вартість матеріальної шкоди завдану власнику автомобіля марки «ВАЗ-21061» реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого при ДТП на дату оцінки 06.01.2016 року, складає 25 999 грн. 94 коп.;
-додатоком до авто-тороведчої експертизи № 670/16 від 07.11.2016 року, згідно якого риночка вартість досліджуваного автомобіля марки «ВАЗ-21061» реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого при ДТП на дату оцінки 07.11.2016 року складає 3 859 грн. 94 коп.
Умисні дії ОСОБА_6 , суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, тобто, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 відповідно ст. 66 КК України під час судового розслідування є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне визнання вини.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 відповідно ст. 67 КК України під час судового розслідування не встановлено.

Що до цивільного позову потерпілого.

Обвинувачуваний ОСОБА_6 , позов не визнав, посилаючись на те, що у нього, на момент ДТП був діючий страховий поліс цивільної відповідальності, у зв`язку з чим всі вимоги матеріального характеру повинна відшкодовувати страхова компанія, що до маральної шкоди, він вважає, що вона не обґрунтована, та не підлягає задоволенню. Крім того, ОСОБА_6 вважав, що позовна заява від 08.11.2016 року, не підлягає розгляду в частині, відшкодування шкоди внаслідок ДТП, а саме що до шкоди заподіяної транспортному засобу потерпілого, тому що вона була подана до суду після початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове майно, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особі, відшкодовується виною особою.

Крім того, суд не може погодитись з думкою обвинуваченого, що відшкодування матеріальної шкоди слід стягувати з страхової компанії, тому, що згідно постанови Верховного Суду України від 29.06.2016 року, по справі № 6-192цс16, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому доособи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.
Суд також не може погодиться з думкою обвинуваченого, в частині несвоєчасності подання цивільного позову від 08.11.2016 року, так як цивільний позов що до відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП був поданий потерпілим своєчасно, до початку розгляду справи по суті, а саме 30.06.2016 року, а в подальшому 08.11.2016 року, були лише збільшенні позовні вимоги, що до шкоди завданої внаслідок ДТП.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що цивільний позов, в частині матеріальної шкоди, підлягає повному задоволенню, а в частині моральної, частковому задоволенню.

Обговорюючи питання про обрання виду та міри покарання суд дійшов висновку про те, що необхідно враховувати ступінь важкості злочину, особу винного та її ставлення до скоєного злочину.

Враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини цього кримінального провадження, беручи до уваги особу обвинуваченого, те що ОСОБА_6 раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем мешкання, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 , а також попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає, що цілі покарання обвинуваченого, будуть досягнуті з такою мірою покарання, як штраф в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів, без призначення додаткового покарання, у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів.

Керуючись ст.ст. 128, 370, 373-374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 3 400 гривень, без призначення додаткового покарання, у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_6 на його користь:

- 2 449 гривні 41 коп. матеріальної шкоди завданої здоров`ю,

- 25 999 гривень 94 коп. матеріальної шкоди заподіяної транспортному засобу потерпілого,

- 1 741 гривню 44 коп. за проведення авто товарознавчого дослідження,

- 20 000 гривень моральної шкоди.

Стягнути з засудженого ОСОБА_6 на користь держави, в особі Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз 2525 гривні 40 коп., за проведення експертиз.

Речові докази по справі, - вважати повернутими за належністю.

Строк оскарження вироку 30 (тридцяти) діб до Одеського апеляційного суду з дня його проголошення усіма учасниками судового розгляду.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси ОСОБА_1