03.03.2017 Єдиний унікальний номер 205/8902/16-к

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2017 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

по кримінальному провадженню, внесеному 23.09.2016 року у Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0004118
про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, українця, громадянина України, який має вищу освіту, офіційно непрацевлаштований, розлучений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську вказане кримінальне провадження, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , згідно рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська №2-5837/10 від 29.10.2010 року зобов`язаний до сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 700 гривень (з наступною індексацією відповідно до закону), до досягнення нього повноліття на користь матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 04.08.2010 року.

Проте ОСОБА_3 , проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 , та будучи обізнаним про рішення суду, встав на шлях злісного ухилення від сплати аліментів.

Згідно довідки-розрахунку Ленінського ВДВС Дніпропетровського управління юстиції, ОСОБА_3 , починаючи з 01.10.2014 року до 01.10.2016 року виплат по аліментах на утримання неповнолітнього сина не здійснював, тобто 2 роки злісно ухилявся від сплати аліментів, після чого іншої допомоги не надавав, в Центр зайнятості Ленінського району не звертався та заходів до працевлаштування не вживав, на попереджувальні листи Ленінського ВДВС міста Дніпро щодо необхідності погасити заборгованість і сплачувати аліменти не реагував, у результаті чого у нього утворилася заборгованість по аліментах на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_7 , станом на 01.10.2016 року у розмірі 37 437,42 гривень.
Допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю і суду пояснив, що зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_5 , має спільну дитину сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У 2010 році заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська він був зобов`язаний до виплати аліментів на утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_6 до досягнення ним повноліття, при цьому виплату аліментів він повинен був здійснювати на користь своєї колишньої дружини ОСОБА_5 .

Про вказане рішення суду йому стало відомо від державного виконавця, який відкрив виконавче провадження за вказаним рішенням суду. Згідно зазначеного рішення суду виплати по аліментах на користь потерпілої він здійснював нерегулярно, короткими проміжками часу до 2013 року, а потім взагалі перестав їх виплачувати через відсутність роботи та скрутне матеріальне становище. Крім того, як і раніше, так і на даний час він офіційно непрацевлаштований, має незначні доходи від періодичних підробітків.

Поряд з цим, за останні декілька місяців він здійснив виплати по аліментах, на підтвердження чого в судовому засіданні надав відповідні банківські квитанції. Також він ( ОСОБА_8 ) зобов`язався у подальшому здійснювати регулярні виплати та скорочувати заборгованість по аліментах перед потерпілою ОСОБА_5 .

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що у 2008 році вийшла заміж за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син ОСОБА_6 .

В зв`язку з тим, що вони зі ОСОБА_3 припинили проживати спільно, і при цьому обвинувачений не надавав матеріальної допомоги на виховання та лікування їх спільному синові, вона у 2010 році подала позов про стягнення аліментів зі ОСОБА_3 до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська. Заочним рішенням вказаного суду від 29.10.2010 року останній був зобов`язаний до виплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_9 . Про зазначене рішення ОСОБА_3 знав, оскільки був сповіщений про нього державним виконавцем, який проводив виконавче провадження за вказаним рішенням суду. Проте виплати по аліментах обвинувачений, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили, здійснював нерегулярно і не в повному об`ємі, останню виплату по аліментах ОСОБА_3 здійснив в серпні 2013 року. Це і стало підставою для звернення нею до правоохоронних органів із заявою про вчинений ОСОБА_3 відносно неї злочин, а саме щодо злісного ухилення останнім від сплати аліментів на утримання їх спільного сина.

Крім того, потерпіла пояснила, що обвинувачений участі у вихованні і допомозі у лікуванні власної дитини не бере. Через тяжку хворобу сина останньому постійно потрібні ліки та догляд, що вимагає значних витрат, однак ОСОБА_3 свідомо не допомагає ані їй, ані своєму сину матеріально, хоча йому і відомо про необхідність тривалого і дорогого лікування для їх спільної дитини.

Крім показань потерпілої, вина обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

-згідно з протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.09.2016 року, ОСОБА_5 просила притягнути до відповідальності ОСОБА_3 , який не виплачує аліменти на утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 06.05.2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_6 ;

-із заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.10.2010 року та виконавчого листа у вказаній справі слідує, що зі ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 700 (сімсот) гривень (з наступною індексацією відповідно до закону) до досягнення ним повноліття, на користь матері ОСОБА_10 , з 04.08.2010 року;

-згідно листів-попереджень та викликів, надісланих державним виконавцем Ленінського ВДВС на адресу ОСОБА_3 , обвинувачений неодноразово викликався в якості боржника до Ленінського ВДВС, а також попереджався про необхідність погашення заборгованості по аліментах перед ОСОБА_11 ;

-відповідно до довідки-розрахунку від 10.10.2016 року, заборгованість ОСОБА_3 по виплаті аліментів на користь ОСОБА_11 становить 40 042 гривень 60 копійок.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла повне підтвердження в ході судового розгляді, і його умисні дії, що виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), за ч.1 ст.164 КК України кваліфіковані вірно.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд керується ст.65 КК України і враховує ступінь тяжкості скоєного ним діяння, яке, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше несудимий, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно. За час розгляду судом вказаного кримінального провадження ОСОБА_3 добровільно здійснив декілька платежів в рахунок погашення заборгованості по аліментам, про що свідчать надані ним банківські квитанції, а також розпискою потерпілої ОСОБА_5 про отримання нею грошових коштів від обвинуваченого.

Безперечно, судом враховано і позицію потерпілої ОСОБА_5 щодо необхідності призначення обвинуваченому суворого покарання, однак, виходячи з вище вказаних обставин справи, особи обвинуваченого, його намірів щодо скорішого погашення залишку заборгованості, недопущення її виникнення у майбутньому та добровільного бажання в подальшому надавати матеріальну допомогу, необхідну для лікування сина, суд приходить до обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому умовного покарання, що за даних умов буде найбільш ефективним і дієвим засобом для погашення ОСОБА_3 виниклої заборгованості по аліментах та недопущення в подальшому злісного ухилення від їх виплати.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.66 КК України, є часткове відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , у відповідності до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі із застосуванням вимог ст.75 КК України і покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Керуючись ст.ст.371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, встановивши засудженому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти його про зміну місця проживання.
Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_3 не застосовувалися.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1

З оригіналом згідно: Суддя -

Секретар -