Провадження № 11-кп/792/64/17
Справа № 683/2128/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі :
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000391 від 1 червня 2016 року, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 листопада 2016 року,-
В с т а н о в и л а :
Вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 листопада 2016 року
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Карцаг Угорщина, проживає по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, не працює, раніше судимого:
- 12 травня 2016 року Старокостянтинівським районним судом за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 2 роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання ОСОБА_7 , зарахувавши покарання частково відбуте за вироком Старокостянтинівського районного суду від 12 травня 2016 року, у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 3 роки.
Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки:
-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції;
-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Запобіжного захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу не обрано.
Речові докази по справі: інвекторний зварювальний апарат SHYUAN- INVERTER MMA 250 повернуто потерпілому ОСОБА_9 .
За вироком суду, 18 квітня 2016 року біля 23 год. ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів та з метою особистої наживи, пошкодивши навісний замок, проник до приміщення гаража по АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_9 , звідки умисно, таємно викрав інвекторний зварювальний апарат SHYUAN- INVERTER MMA 250, вартістю 1430,33 грн. та механічний електровимірювальний пристрій оммер, вартістю 150 грн., а всього на загальну суму 1580,33 грн.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій, просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання за даним вироком та вироком Старокостянтинівського районного суду від 12 травня 2016 року, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі, звільнити на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки. Вказує, що суд першої інстанції, у порушення вимог ч. 4 ст. 70 КК України та роз`яснень, які містяться в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання, визнавши ОСОБА_7 винуватим за ч. 3 ст. 185 КК України та призначаючи остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, не зазначив який із принципів призначення покарання за сукупністю злочинів, передбачений ч. 1 ст. 70 КК України, він застосовує, а також незаконно зарахував частково відбуте покарання за вироком Старокостянтинівського районного суду від 12.05.2016 року, яке ОСОБА_7 не відбував, а був звільнений від його відбування на підставі ст. 75 КК України.
Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора в підтримання доводів апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечив проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду в частині призначення покарання ОСОБА_7 скасуванню з постановленням нового вироку через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 18 квітня 2016 року біля 23 год., діючи з корисливих мотивів та з метою особистої наживи, пошкодивши навісний замок, проник до приміщення гаража по АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_9 , звідки умисно, таємно викрав інвекторний зварювальний апарат SHYUAN- INVERTER MMA 250, вартістю 1430,33 грн. та механічний електровимірювальний пристрій оммер, вартістю 150 грн., а всього на загальну суму 1580,33 грн.
Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням в інше приміщення за викладених у вироку обставинах та кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 185 КК України, відповідають фактичним обставинам провадження, підтверджуються дослідженими судом першої інстанції доказами, яким суд дав вірну оцінку, учасниками судового розгляду не оспорюються.

Разом з тим, вирок місцевого суду підлягає скасуванню в частині призначення покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами передбаченими в частинах першій третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Згідно роз`яснень, що містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання, у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.

У порушення вказаних вимог Закону суд першої інстанції, призначивши покарання ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України за вчинений ним новий злочин до постановлення попереднього вироку, не призначив йому покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, не зазначив, який з принципів призначення покарання за сукупністю злочинів, передбачений ч. 1 ст. 70 КК України , він застосовує (хоча це є частиною кримінального закону), а також безпідставно вказав про часткове зарахування відбутого покарання за вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 12 травня 2016 року, не врахувавши, що ОСОБА_7 покарання за цим вироком не відбував, позаяк був звільнений від його відбування на підставі ст. 75 КК України. Відтак такі доводи апеляційної скарги прокурора є підставними. Суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягав застосуванню, що згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України є однією з підстав для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування місцевим судом закону про кримінальну відповідальність при призначенні покарання ОСОБА_7 знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду кримінального провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок в разі необхідності застосування збільшення обсягу обвинувачення.

Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.

У відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

При призначенні покарання обвинуваченому колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, що він повністю визнав свою вину та розкаявся у скоєному, як в місцевому суді, так і в апеляційному суді, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував завдану шкоду, що пом`якшує його покарання, відсутність обтяжуючих його покарання обставин. Обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, тому колегія суддів приходить до висновку, що йому слід призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкцій частини цієї статті. При цьому за злочини, передбачені ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, тобто вчинені до постановлення Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області 12 травня 2016 року вироку, слід призначити покарання з застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, з застосуванням принципу часткового складання покарань, звільнивши обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Зважаючи, що положеннями ст. 76 КК України, чинними на час ухвалення рішення апеляційним судом, контроль за особами, звільненими від відбування покарання здійснює уповноважений орган пробації, колегія суддів вважає необхідним в порядку ч. 2 ст. 404 КПК України, вказати на ці обставини.
Інші підстави для скасування чи зміни вироку відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк тривалістю 2 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання за даним вироком та вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 12 травня 2016 року, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 3 роки.

В порядку ст. 404 КПК України, покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2