Справа № 164/2062/16-к
п/с 1-кп/164/14/2017
Категорія:
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2017 року смт. Маневичі
Маневицький районний суд Волинської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Маневичі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000413 від 11.10.2016 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця смт. Маневичі Волинської області; українця; громадянина України; не працюючого; з базовою загальною середньою освітою; зареєстрованого АДРЕСА_1 одруженого; згідно ст. 89 КК України не судимого; потерпілого внаслідок аварії на ЧАЕС; військовозобов`язаного

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч1 ст.164 КК України, суд
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 будучи у відповідності до рішення Єланецького районного суду Миколаївської області №2-88 від 27.04.2010 року та виконавчого листа Єланецького районного суду Миколаївської області №2-88/10 від 27.04.2010 року зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 250 ( двісті п`ятдесят ) гривень щомісячно до досягнення сином повноліття, умисно починаючи з 24.01.2014 року від виконання рішення суду та сплати аліментів злісно ухиляється.
Так, ОСОБА_4 , будучи зареєстрований та постійно проживаючи в с. Прилісне Маневицького району Волинської області, не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, в період з 24 січня 2014 року по 22.09.2014 року ніде на роботу не влаштовувався, на обліку в Маневицькому центрі зайнятості не перебував. В подальшому ОСОБА_4 , працевлаштувавшись та працюючи в Галузійській сільській раді, підсобним робітником з благоустрою, в період з 22.09.2014 року по 24.10.2014 року, умисно, з метою приховання отриманих прибутків, з метою умисного ухилення від сплати аліментів, нічого не повідомив у бухгалтерію сільської Ради, про наявність виконавчого листа та свій обов`язок сплачувати аліменти та нічого не повідомив про своє працевлаштування працівників ВДВС Маневицького РУЮ, внаслідок чого отримав та використав на власні потреби заробітну плату в сумі 1919 грн. 23 коп., не сплативши при цьому встановлену судом частку (аліменти) та не вчинивши жодних дій спрямованих на погашення наявної заборгованості, а витратив їх на власні потреби. В подальшому, продовжуючи свої умисні дії спрямовані на злісне ухилення від сплати аліментів, ОСОБА_4 , починаючи з 24.10.2014 року будучи зареєстрований та постійно проживаючи на території Маневицького району, а саме в с. Прилісне та смт. Маневичі, не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, ніде на роботу не влаштовувався, на обліку в Маневицькому центрі зайнятості не перебував. Проживаючи окремо від ОСОБА_7 , та свого малолітнього сина ОСОБА_6 , будучи його батьком по крові, в супереч вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, маючи обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, та в супереч вимог Закону України « Про охорону дитинства»-2001 року, умисно життям дитини не цікавиться, вихованням його не займається, з сином не спілкується, матеріально не забезпечує. На більшість викликів боржник в державну виконавчу службу не з`явився без будь-якої причини. Із боржником ОСОБА_4 державним виконавцем було проведено профілактичні бесіди, про недопустимість ухилення від сплати аліментів, недопущення зростання заборгованості по несплаті аліментів, настання за вказані протиправні дії відповідальності та письмово попереджено про можливість притягнення до кримінальної відповідальності, а саме 24.04.2014 року, 20.05.2014 року, 12.08.2014 року, 20.11.2015 року, 12.02.2016року, 11.07.2016 року, однак ОСОБА_4 , знаючи про свій обов`язок сплачувати аліменти, усвідомлюючи протиправність своїх дій, на вказані профілактичні бесіди та попередження не відреагував, будь-яких добровільних дій спрямованих на працевлаштування, зменшення заборгованості по аліментах і виконання судового рішення не вчинив та аліменти добровільно не сплачує.
Внаслідок вище вказаний умисних дій, спрямованих на невиконання рішення суду по сплаті аліментів у ОСОБА_4 утворилася заборгованість за період з 24 січня 2014 року по 01 жовтня 2016 року в сумі 7645 грн. 39 коп., що сукупно складає суму виплат більше як за шість місяців відповідних платежів.
Своїми умисними діями, які виразились в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), ОСОБА_4 , скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст,164 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 164 КК України визнав у повному обсязі, і суду показав, що він не може влаштуватись на роботу, тому не сплачує аліменти, матеріально дитині не допомагає. Проживає за рахунок заробітків. Рахує, що згодом зможе знайти собі роботу та сплачувати аліменти. Просить його суворо не карати.
У зв`язку з визнанням обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.164 КК України, відсутністю заперечень з боку учасників судового провадження, судом на підставі ч.3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які правильно розуміють обвинувачений та прокурор і які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінивши досліджені докази як з точки зору допустимості, так і з точки зору достовірності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому проваджені доведена повністю у встановленому судом обсязі, а вчинене ним кримінальне правопорушення правильно кваліфіковано органом досудового слідства і має всі ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Визначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу підсудного, який по місцю проживання характеризується негативно, обставину, що пом`якшує покарання і вважає, що він заслуговує покарання у виді обмеження волі, оскільки призначення більш м`якого покарання не забезпечить виправлення останнього та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Виходячи з вимог Кримінального закону про справедливість, обґрунтованість та індивідуалізацію покарання, суд приходить до висновку, що мета покарання, зазначена в ст.50 КК України, може бути досягнена в умовах відбування ОСОБА_4 покарання з випробуванням, з встановленням йому достатнього випробувального строку відповідно до вимог ст.75 КК України та покладенням на нього передбачених ст.76 КК України зобов`язань.
Саме таке покарання буде відповідати вимогам ст.65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов не заявлений.
Витрати на залучення експертів -відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.
Речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
В силу вимог ст.75 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від відбуття призначеного покарання з встановленням іспитового строку 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили обрати у вигляді особистого зобов`язання та покласти на останнього обов`язки у вигляді:
1) Прибувати на першу вимогу прокурора та судді у визначений ними час.
2) Не залишати межі Маневицького району Волинської області - без дозволу прокурора або суду.
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та засудженому.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя: Маневицького районного
суду Волинської області ОСОБА_1