У х в а л а

6 березня 2017 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_2, розглянувши заяву захисника засудженого ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_3 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 грудня 2016 року щодо ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а:

Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 4 червня 2014 року ОСОБА_1 засуджено за частиною першою статті 15, частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 9 жовтня 2014 року вирок районного суду в частині вирішення питання щодо пред'явленого потерпілим цивільного позову про відшкодування моральної шкоди - скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд у порядку цивільного судочинства. В іншій частині вирок залишено без зміни.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 грудня 2016 року вирок районного суду та ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

Захисник ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду України із заявою, у якій порушує питання про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 грудня 2016 року щодо ОСОБА_1 на підставі пунктів 1, 2 частини першої статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), просить скасувати всі постановлені щодо ОСОБА_1 судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Вважає, що суд касаційної інстанції неправильно дав оцінку фактичним обставинам інкримінованого засудженому суспільно небезпечного діяння і помилково витлумачив матеріальний закон щодо вчинення ОСОБА_1 замаху на вбивство з прямим умислом. Також, на думку захисника, оскаржуване рішення суду касаційної інстанції не відповідає висновку щодо застосування норм права, викладеному в постанові Верховного Суду України.

До своєї заяви захисник ОСОБА_3 долучив копії ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2014 року та від 27 вересня 2016 року.

Однак, як убачається зі змісту заяви, її подано без додержання вимог статей 448 і 449 КПК.

Так, відповідно до вимог статті 448 КПК у заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України серед іншого зазначаються: обґрунтування підстав для перегляду судового рішення, передбачених статтею 445 цього Кодексу.

Статтею 445 КПК визначено вичерпний перелік підстав для перегляду судових рішень Верховним Судом України, що набрали законної сили, який розширеному тлумаченню не підлягає.

У своїй заяві захисник ОСОБА_3 не навів належного обґрунтування підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 445 КПК (неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої цим Кодексом, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень). Зокрема, у заяві відсутня вказівка на конкретну норму або норми КПК, які, на думку захисника, неоднаково застосовані судом касаційної інстанції та не наведено жодних доводів на обґрунтування неоднакового застосування судом касаційної інстанції такої норми.

Натомість, у мотивувальній частині заяви захисник, посилаючись на неоднакове застосування норм процесуального права судом касаційної інстанції, фактично зазначає про невідповідність оскаржуваного рішення касаційного суду висновку викладеному в постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року (пункт 3 частини першої статті 445 КПК).

Крім того, статтею 449 КПК передбачено, що до заяви про перегляд судового рішення Верховним Судом України додаються, крім іншого, копії різних за змістом судових рішень, якщо заява подається з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми матеріального чи процесуального права, що передбачено пунктами 1, 2 частини першої статті 445 цього Кодексу; у тому разі, коли заява подається з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої зазначеної статті, до заяви повинна бути додана копія постанови Верховного Суду України.

Усупереч положенням зазначеної статті, захисник не долучив до заяви ані копій різних за змістом судових рішень, в яких має місце неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої КПК, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень, ані копії постанови Верховного Суду України.

Також, надіслана захисником на підтвердження неоднакового правозастосування ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 вересня 2016 року не містить остаточного висновку суду касаційної інстанції щодо застосування норми права, передбаченої КК, оскільки нею судове рішення апеляційного суду було скасовано з направленням справи на новий апеляційний розгляд, а відтак не може слугувати прикладом для порівняння.

Зазначені недоліки, встановлені при перевірці відповідності заяви вимогам КПК, перешкоджають вирішенню питання про допуск справи до провадження.

Відповідно до частини другої статті 450 КПК, у разі, якщо заяву подано без додержання вимог статей 448 і 449 КПК, заявник письмово повідомляється про недоліки заяви, та строк, протягом якого він зобов'язаний їх усунути.

Заява повертається заявнику, якщо він не усуне її недоліки протягом установленого строку.

На підставі наведеного та керуючись статтями 448, 449, 450 Кримінального процесуального кодексу України,

у х в а л и л а:

Про недоліки заяви повідомити захисника ОСОБА_3 та надати йому строк для їх усунення до 6 квітня 2017 року.

У разі, якщо зазначені в ухвалі недоліки заяви не буде усунуто в установлений строк, заяву буде повернуто заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_2