Справа № 136/249/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2017 року м. Липовець
Липовецький районний суд Вінницької області
в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 02.03.2016 року по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта професійно технічна, на утриманні має одну неповнолітню дитину, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта неповна загальна середня, не одруженого, непрацюючого, раніше судимого 10.02.2017 року Липовецьким районним судом Вінницької області за ч.1 ст.309 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення:

прокурора ОСОБА_5

з боку захисту:

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
20.03.2016 року близько 2:.00 години, ОСОБА_3 за попередньою змовою із ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), прийшли до магазину продуктів харчування, що розташований в АДРЕСА_2 , у якому здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_7 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , пошкодивши вхідні двері, внаслідок застосування фізичної сили, разом із ОСОБА_4 проникли в середину, звідки здійснили крадіжку наступних товарно-матеріальних цінностей, а саме: макарони марки «Вілла» в кількості 2 упаковки, вартістю - 12.50 грн. за упаковку; макарони марки «Київ» в кількості 2 упаковки, вартістю - 17.50 грн. за упаковку; пиво «Чернігівське» об`ємом 1.25 літра в кількості 10 пляшок вартістю - 21.00 грн. за пляшку; пиво «Оболонь» об`ємом 1 літр в кількості 15 пляшок вартістю - 21.50 грн. за пляшку; шкарпетки «Житомирські» в кількості 20 пар вартістю - 20 грн. за одну пару; консерви «Шпроти» в кількості 3 банки, вартістю 18 грн. за одну банку; консерви «Сардіна», в кількості 4 банки, вартістю - 17 грн. за одну банку; консерви «Присерва» в кількості 2 банки, вартістю - 18.00 грн. за одну банку; сухарики в кількості 6 пачок, вартістю 6.50 грн. за одну пачку; вода мінеральна «Караван», в кількості 3 пляшки, об`ємом 1.5 літра, вартістю - 8.50 грн. за одну пляшку; цукерки «Рачки», вагою 0,3 кг. вартістю - 55.50 грн. за 1 кг.; цукерки «Лакі», вагою 0,5 кг. вартістю 100 грн. за 1 кг.; цукерки «Крем-Суфле», вагою 0.8 кг. вартістю 90.00 грн. за 1 кг. та грошові кошти дрібними купюрами в сумі 500 грн.
Після вчинення усіх дій необхідних для завершення злочину та заволодіння чужим майном ОСОБА_4 та ОСОБА_3 викраденим розпорядились на власний розсуд, чим завдали потерпілій ОСОБА_7 матеріальних збитків на загальну суму 1 853, 65 грн.

Такі умисні дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 органами досудового розслідування було кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб та поєднане з проникненням в приміщення.
Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення визнали за обставин вказаних в обвинувальному акті, які підтвердили суду, погодившись з кваліфікацією вчиненого ними діяння, у вчиненому щиро розкаялись.
Суд переконався, що показання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченими змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.
Ураховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 визнали свою винуватість та, беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, і судом також встановлено, що учасники судового розгляду розуміють правильно зміст цих обставин, не має сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч.3 ст.349 КПК України.
Суд вважає доведеною винуватість обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб та поєднане з проникненням в приміщення.
Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченим, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст.12 КК України є тяжким злочином, особи винних.
Так, ОСОБА_3 в силу ст.89 КК України вважається раніше не судимий; за місцем проживання характеризується посередньо; на утриманні має одну неповнолітню дитину; непрацюючий; на обліку в лікаря психіатра та в наркологічному кабінеті на обліку не перебуває.
ОСОБА_4 раніше судимий 10.02.2017 року Липовецьким районним судом Вінницької області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1 190 гривень; за місцем проживання характеризується з негативної сторони; неодружений; непрацюючий; на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті не перебуває; звертався за медичною допомогою до лікаря психіатра встановлено діагноз: легка розумова відсталість.
З висновку судового-психіатричного експерта за №38 від 02.02.2017 року слідує, що в період вчинення злочину, ОСОБА_4 на хронічне душевне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_4 на хронічне душевне захворювання не страждає, перебуває поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, у нього виявлена легка розумова відсталість ступеня легкої дебільності з алкоголізацією, може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Також суд враховує досудові доповіді підготовлені представниками уповноваженого органу з питань пробації за ухвалою суду від 15.03.2017 року стосовно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в яких відображено інформацією, що характеризує обвинувачених та висновки щодо можливої міри покарання та яку не пов`язують із ізоляцією обвинувачених від суспільства лише за умови здійснення з боку уповноваженого органу з питань пробації інтенсивного нагляду за ними.

Відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинувачених щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, осіб винних, обставин, що пом`якшують та відсутності обставин, що обтяжують їх покарання, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченими нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано їх діяння.
При цьому, з урахуванням тяжкості вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення, осіб винних та інших обставин справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення засуджених без відбування покарання та ізоляції їх від суспільства, а тому приймає рішення про звільнення їх від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог ст.75 КК України із покладенням обов`язків, що передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених.

Крім цього, судом було встановлено, що засуджений ОСОБА_4 винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, за який засуджений вироком Липовецького районного суду від 10.02.2017 року, тому покарання йому слід призначити за правилами ч.4 ст.70 КК України.

При цьому, суд враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, основне покарання у виді штрафу при призначенні покарання за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Запобіжний захід стосовно обвинувачених у даному кримінальному провадженні не обирався.
Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, ст.ст. 65, 66, 67 КК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст. 76 ч.1 п.1, 2 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки на протязі іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст. 76 ч.1 п.1, 2 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки на протязі іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч.4 ст.70, ч.3 ст.72 КК України, вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 10.02.2017 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 70 (сімдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 190 (одну тисячу сто дев`яносто) гривень 00 коп. підлягає самостійному виконанню.
Речові докази передані власнику на зберігання залишити в його розпорядженні.
Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1