Справа № 191/741/17
Провадження № 1-кп/191/183/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2017 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове матеріали кримінального провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кривець, Богородчанського р-ну, Івано-Франківської області, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не працює, одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

а також за участю:

обвинуваченого ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :
10.11.2016 року приблизно о 08.30 год ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , розпивав спиртні напої разом зі своєю знайомою ОСОБА_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

В цей день (10.11.2016) після того, як потерпіла ОСОБА_5 лягла спати у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення її майна з домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та належить потерпілій.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, підійшов до сплячої ОСОБА_5 , біля якої лежали ключі від її квартири, взяв їх та достовірно знаючи, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 знаходяться матеріальні цінності, останній визначив такі, як предмет свого злочинного посягання.

Близько 09.00 год., 10.11.2016 року, ОСОБА_4 , в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , впевнившись у відсутності свідків-очевидців та в тому, що його дії носять таємний характер та за ними ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, відкриваючи двері ключем, який він взяв без дозволу ОСОБА_5 , проник у квартиру, звідки умисно, та з особистої зацікавленості, на свою користь викрав чуже майно, яке належить потерпілій ОСОБА_5 , а саме: телевізор марки «Digital», моделі: DTV-14J5, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи становить 495 грн. 00 коп., чим спричинив останній матеріальних збитків на вказану суму.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, з викраденим майном ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся в скоєному, та пояснив, що все було так як викладено в обвинувальному акті. Також пояснив, що потерпіла спала в його квартирі та він взяв ключі від її квартири з метою викрасти телевізор, який потім продав за 150 грн. Даний злочин вчинив з причини алкогольного сп`яніння. Потерпілу знає останніх 30 років. Телевізор їй повернуто, претензій до нього не пред`являла.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, відтак, у суворій відповідності до даних вимог, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують його особу, дійшов висновку, що його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та встановлена винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість його вчинення, яке згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся в скоєному, спричинена шкода потерпілій відшкодована шляхом повернення майна. До обставини, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України, суд відносить шире каяття.

До обставини, що відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжує покарання, суд відносить вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його відношення до скоєного, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність з його боку намірів уникнути кримінальної відповідальності, відсутність з боку потерпілої претензій матеріального або морального характеру, у зв`язку з чим та враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті Кримінального Кодексу України, із застосуванням ст. 75, 76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку в 1 (один) рік 6 (шість) місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України суд покладає на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази, що знаходяться під зберігальною розпискою у потерпілої ОСОБА_5 (а. с. 27), залишити в її володінні.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1