Справа № 561/782/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року смт. Зарічне
Зарічненський районний суд Рівненської області
в складі судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Зарічне кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000234 від 17.11.2016 року, за обвинувальним актом щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кухче, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, без постійного місця роботи, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 198 КК України,
в с т а н о в и в:
17 листопада 2016 року близько 12 год. ОСОБА_4 з метою заздалегідь не обіцяного придбання майна, здобутого злочинним шляхом, маючи при собі грошові кошти, перебуваючи у с. Радове Зарічненського району Рівненської області, у невстановлених досудовим розслідуванням осіб, заздалегідь не обіцяно, завідомо знаючи, що це майно одержане злочинним шляхом, придбав 1304,7 грами каміння бурштину-сирцю, який з того моменту зберігав при собі та який відповідно до Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» від 18.11.1997р. та Постанови Кабінету Міністрів України № 827 від 12.12.1994р. «Про затвердження переліку корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення і є дорогоцінним камінням органогенного утворення, бурштином форми А, В, С, ВС. Того ж дня зазначене майно було в нього виявлене та вилучене працівниками поліції.
Своїми діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ст. 198 КК України заздалегідь не обіцяне придбання, зберігання майна завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.
Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 від 30 листопада 2016 року, за умовами якої сторони погодилися про повне беззастережне визнання підозрюваним своєї винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ст. 198 КК України, узгодили покарання у виді обмеження волі на строк три роки та звільнення ОСОБА_4 на підставі ч. 2 ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , підтримавши угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ст. 198 КК України, у вчиненому розкаюється. При цьому пояснив, що укладення угоди з його сторони є добровільним, він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, реально може виконати взяті на себе відповідно до цієї угоди зобов`язання та просить затвердити угоду.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просила затвердити зазначену угоду про визнання винуватості, при цьому пояснила, що вона укладена сторонами добровільно, відповідає вимогам закону та наслідки її укладення сторонам зрозумілі.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважає за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ним та підозрюваним ОСОБА_4 , оскільки вона відповідає вимогам КПК України та закону про кримінальну відповідальність.
Перевіривши угоду про визнання винуватості та заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника суд приходить до висновку, що укладення зазначеної угоди сторонами є добровільним, вона відповідає вимогам КПК України та КК України, і підлягає затвердженню.
Відповідно до ч. 2 і ч. 4 ст. 469 КПК України за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ст. 198 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, внаслідок якого шкода завдана лише суспільним інтересам.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам КПК України та Кримінального кодексу України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб; відсутні підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним; не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за цією угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання ним винуватості.
При призначенні покарання суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, обставини, що пом`якшують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.
Міра покарання, узгоджена сторонами угоди про визнання винуватості, відповідає санкції ст. 198 КК України.
Згідно до ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді обмеження волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Таким чином, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді трьох років обмеження волі.
Разом з цим, враховуючи те, що сторонами угоди узгоджено покарання у виді обмеження волі на строк не більше п`яти років та звільнення від відбування покарання з випробуванням, а також тяжкість вчиненого злочину, особу винного, зокрема те, що до кримінальної відповідальності він притягається вперше, у вчиненому щиро розкаюється, активно сприяв розкриттю злочину, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання та відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України вважає за доцільне звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
П. 1 ч. 3 ст.314 КПК України передбачено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором і підозрюваним ОСОБА_4 та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися. Процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст. 314, 368-371, 373, 374, 472, 474, 475 КПК України, -
у х в а л и в:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 від 30 листопада 2016 року.
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 198 КК України та призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю один рік.
Покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання
Речові докази: каміння бурштину-сирцю вагою 1304,7 грами та електронні ваги марки «MAGO», моделі MG-296, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Зарічненського відділу поліції Варашського відділу поліції ГУНП в Рівненській області - конфіскувати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Рівненської області через Зарічненський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження.
Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1