У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_1.,
суддів: ОСОБА_2. і ОСОБА_3.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 4 липня 2017 року заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 березня 2012 року щодо нього,

в с т а н о в и л а:

вироком Апеляційного суду Донецької області від 8 серпня 2011 року ОСОБА_4 засуджено за: частиною четвертою статті 187 Кримінального кодексу України (далі - КК) до позбавлення волі на строк дванадцять років з конфіскацією майна, яке є власністю засудженого; пунктом 6 частини другої статті 115 КК до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є власністю засудженого.

Відповідно до вимог частини першої статті 70 КК, за сукупністю злочинів, йому призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є власністю засудженого.

На підставі частини другої статті 71 КК, за сукупністю вироків, шляхом поглинення невідбутої частини покарання, призначеного ОСОБА_4 вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 2 серпня 2005 року у виді одного року сім місяців вісім днів позбавлення волі довічним позбавленням волі з конфіскацією майна, яке є його власністю, остаточно призначено йому покарання - довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є власністю засудженого.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 березня 2012 року вирок Апеляційного суду Донецької області від 8 серпня 2011 року щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою, в якій порушує питання про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 березня 2012 року щодо нього на підставі пункту 2 частини першої статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої КПК, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень. Вважає, що судами апеляційної та касаційної інстанцій було порушено його право на захист.

Просить скасувати постановлені щодо нього судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

До своєї заяви засуджений долучив копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2017 року.

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, перевірила доводи заяви та дійшла висновку про таке.

Згідно зі статтею 444 КПК Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з вимог пункту 2 частини першої статті 445 КПК, заявник має чітко вказати передбачені цим Кодексом норми права, які, на його думку, застосовано неоднаково.

Проте у заяві не вказано, які саме норми права неоднаково застосовано судом касаційної інстанції, у чому полягає неоднаковість їх застосування, не наведено аргументів на користь подібності правовідносин, не здійснено порівняння оспорюваних висновків касаційного суду щодо цих правовідносин з порівнюваними. ОСОБА_4 у своїй заяві по суті заперечує правильність встановлення фактичних обставин справи та порушує питання про перегляд рішення касаційної інстанції щодо нього у зв'язку із недоведеністю його участі у вчиненні злочинів, неправильної оцінки судами всіх інстанцій достовірності доказів у справі.

Зазначене, з огляду на положення статті 445 КПК, не є предметом перегляду Верховним Судом України.

Крім того, із доданих до заяви матеріалів убачається, що судові рішення щодо ОСОБА_4 постановлені в порядку і за процедурою, регламентованою Кримінально-процесуальним кодексом України 1960 року (далі - КПК 1960 року).

Враховуючи, що КПК 1960 року не передбачав такої підстави перегляду судових рішень Верховним Судом України як неоднакове застосування касаційним судом кримінальних процесуальних норм, а пунктом 2 статті 445 чинний КПК доповнено Законом України від 12 лютого 2015 року «Про забезпечення права на справедливий суд», який набрав чинності з 28 березня 2015 року, закон, відповідно до статті 5 КПК, не має зворотної дії в часі й не охоплює норми КПК 1960 року.

З огляду на викладене перегляд судових рішень, постановлених згідно із положеннями КПК 1960 року, із вказаної підстави неможливий.

Наведене свідчить, що передбачених законом підстав для відкриття провадження у справі за заявою засудженого немає.

Керуючись статтями 445, 451 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити засудженому ОСОБА_4 в допуску справи до провадження за його заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 березня 2012 року щодо нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3