Справа № 206/1/17
Провадження № 1-кп/206/98/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"12" січня 2017 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро кримінальне провадження № 0001411 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого:

- 10.12.2013 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 311,ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 6 роки з конфіскацією майна. Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24.07.2014 року на підставі ст. 6 ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014 року, не відбуту частину покарання скоротити на половину (9 місяців 17 днів) та призначити остаточний строк покарання 2 роки 9 місяці 16 днів. Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12.02.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в строк покарання за вироком від 10.12.2013 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 22.11.2013 року по 05.03.2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Звільнився 24.10.2016 року по кінцю строку відбуття покарання;

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи засудженим вироком Самарського районного суду
м. Дніпропетровська від 10.12.2013 року за ч. 1 ст. 311, ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 307 КК України до позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна, відбував покарання в Солонянський виправній колонії № 21 УДПтС України в Дніпропетровській області.
На підставі Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», постановою Солонянсього районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2016 року, ОСОБА_3 встановлено адміністративний нагляд строком на 2 роки з обмеженнями та обов`язками, а саме:
- заборона виходу з будинку (квартири) з 22.00 до 05.00 години;
- заборона відвідування місць продажу спиртних напоїв на розлив.
09.11.2016 року ОСОБА_3 після звільнення з Солонянської виправної колонії № 21 УДПтС України в Дніпропетровській області прибув до Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області для постановки на облік, як особа у відношенні якої встановлено адміністративний нагляд, де останній під особистий підпис ознайомлений з встановленими по відношенню до нього обмеженнями, а також попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 395 КК України, за порушення правил адміністративного нагляду. Також, за погодженням зі співробітниками Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 обрав місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де проживав приблизно до кінця листопада 2016 року.
Приблизно в кінці листопада 2016 року у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на самовільне залишення раніше обраного ним вищевказаного місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, будучи особою, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі. Обвинувачений ОСОБА_3 , реалізовуючи свій раніше виниклий злочинний умисел, будучи особою попередженою про кримінальну відповідальність за ст. 395 КК України, без поважних причин, без одержання відповідного дозволу від співробітників Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, які здійснюють за ним адміністративний нагляд, тобто самовільно, умисно залишив обране ним раніше місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 та приблизно з кінця листопада 2016 року, став проживати за місцем своєї реєстрації, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому ОСОБА_3 співробітників Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, які здійснюють адміністративний нагляд, про місце свого фактичного перебування не повідомив, чим грубо порушив встановлені йому правила адміністративного нагляду.
26.12.2016 року між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 на підставі ст.ст. 468, 469, 472, КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 395 КК України, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 у вигляді арешту строком 1 місяць.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

В судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні угоди дотримані вимоги і правила КПК України, просив затвердити дану угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_3 також просив затвердити дану угоду з прокурором і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 обвинувачується, згідно ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК, а також наслідки укладення, затвердженої даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Дана угода, на думку суду, відповідає вимогам ст. 472 КПК України та може бути затверджена, і по ній може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.

За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 самовільно залишив місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, як особа щодо якої встановлений адміністративний нагляд, а тому його дії суд кваліфікує за ст. 395 КК України, за якою слід призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 394, 395, 468, 472, 473, 475, 476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 26 грудня 2016 року, укладену між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, та призначити йому покарання у вигляді арешту строком на 1 місяць.

Після набрання законної сили даним вироком зобов`язати Самарський ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області затримати ОСОБА_3 , помістивши його в Дніпропетровську установу виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровський області (№4) для подальшого етапування до місць відбування покарання.
Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_3 , після набрання вироком законної сили.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд міста Дніпропетровська.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1