Справа № 589/4216/15-к
Провадження № 1-кп/589/24/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2017 року
Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого - суддi ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000768 від 04.12.2014, по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,

- у вчиненні злочинів, передбачених п. 2 ч.2 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України,

ВСТАНОВИВ:
04.12.2014 близько 06.00 години ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов додому за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де на той час проживали і знаходилися вдома його співмешканка ОСОБА_8 та її малолітній син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На ґрунті виниклих неприязних відносин, ОСОБА_7 вчинив сварку зі співмешканкою ОСОБА_8 . Внаслідок вказаних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 втекла з будинку, залишивши малолітнього сина ОСОБА_9 , який спав у спальній кімнаті будинку. У подальшому, перебуваючи вдома, ОСОБА_7 , з мотивів неприязних відносин, виниклих в ході сварки з ОСОБА_8 , переслідуючи мету та маючи умисел на знищення будинку та майна потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , (яка є власником будинку та частини майна) шляхом підпалу, знаючи про перебування малолітнього ОСОБА_9 у будинку та свідомо припускаючи можливість його загибелі, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його наслідки, умисно вчинив підпал житлового будинку, підпаливши за допомогою сірників диван, який знаходився у кімнаті ближній до виходу з житлової частини будинку. Після цього, вийшовши до сіней, сірниками підпалив одяг, який висів на вішалці з правої сторони від входу в будинок.

Впевнившись, що вищевказані речі розгорілися, ОСОБА_7 втік з будинку та не намагався загасити вогонь, покликати когось на допомогу чи повідомити про пожежу, створивши обстановку, що призвела до загибелі малолітнього ОСОБА_9 , що виразилося у байдужому ставленні до настання наслідків у виді смерті останнього. Після чого переховувався на території с. Терехове, Кролевецького району, де в подальшому був затриманий місцевими мешканцями.

Внаслідок пожежі настала смерть малолітнього ОСОБА_9 , який під час підпалу та загорання будинку спав у спальній кімнаті, причиною смерті потерпілого ОСОБА_9 стало отруєння оксидом вуглецю.

Також в результаті пожежі полум`ям було знищено будинок потерпілої ОСОБА_10 , внаслідок чого останній спричинено шкоду в розмірі 158 187 грн. та знищено належне їй майно на загальну суму 1 320 грн., а саме: платтяну шафу вартістю 350 грн, матрац 317 грн, дерев`яний стіл 283 грн, кухонний стіл 170 грн, швейну машинку «Орша» - 200 грн, а також диван з пружинним матрацом, дерев`яне ліжко, дерев`яний столик, настінний килим, вартість яких визначити не надалось можливим. Пожежею потерпілій ОСОБА_10 спричинені збитки у великих розмірах на загальну суму 159 507 грн.

Також полум`ям знищено майно потерпілої ОСОБА_8 , вартість якого складає 1 416 грн., а саме: плед верблюжий вартістю 173 грн, ковдра полуторна 134 грн, дві ковдри 338 грн, комплект постільної білизни полуторний 163 грн, комплект постільної білизни полуторний 93 грн, комплект постільної білизни двоспальний 177 грн, комплект постільної білизни двоспальний 101 грн, три подушки вартістю 237 грн, а також пилосмок «Storm 1600», телевізор «Самсунг», комплект чохлів на крісла та диван, електрична швейна машинка «Подольськ», вартість яких визначити не надалось можливим.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у інкримінованих йому злочинах визнав частково, а саме: повністю визнав вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України. Вину у вчиненні умисного вбивства малолітнього ОСОБА_9 не визнав. Так, ОСОБА_7 показав, що в АДРЕСА_2 він проживав зі своєю співмешканкою ОСОБА_11 та її сином ОСОБА_12 , якому на той час було 11 років. В село вони переїхали жити десь у вересні 2014 року, до цього мешкали в м. Києві. Він неофіційно працював на пилорамі та 03 грудня 2014 року перебував на роботі, де вживав з іншими працівниками спиртні напої. В цей же день з м. Києва мали привезти речі, які передавала його мати. Десь о 18-й годині він прийшов додому та вони разом повечеряли: він, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Під час вечері ніяких розмов з приводу того чи піде ОСОБА_14 до бабусі ОСОБА_10 , у якої він інколи залишався на день чи два, в тому числі і ночувати, не було Повечерявши, він пішов до свого напарника в інше село та там чекав на дзвінок від водія, який віз речі. У напарника вони також вживали спиртне. Потім він з напарником забрали у водія, який віз передачу, диван та інші речі, та привезли їх додому в с. Терехове. Це було вже після 24-ї години. ОСОБА_13 допомагала їм переносити речі в будинок, при цьому вона нічого не казала на кшталт «Тихіше, дитина спить» чи будь-які інші слова, які дали б йому зрозуміти, що малолітній ОСОБА_9 вдома. Диван та речі вони залишили в передпокої. Після чого з напарником повернулись на пилораму, де продовжили розпивати спиртні напої. Всього протягом дня було вжито спиртних напоїв приблизно 1,5 л на трьох чоловік, а після того, як привезли речі 1 л на двох. О котрій годині він повернувся додому з пилорами - сказати не може, але було ще темно. Двері було зачинені на засув з середини, тому він відсунув шибку, яка впала та розбилась, а потім відсунув засув та зайшов до веранди. З хати, напевно на звук розбитої шибки, вискочила ОСОБА_13 в халаті та боса і у них виникла сварка та бійка, напевно, на ґрунті того, що він був «випивший». Весь конфлікт тривав можливо хвилин 10-20, та відбувався в сінях та веранді. Під час сварки він впав, після чого ОСОБА_8 вискочила з будинку і побігла, а він погнався за нею та вибіг з двору на вулицю, але було темно і він не побачив, куди вона побігла. Потім він повернувся до будинку та, взявши сірники у сінях, підпалив ними диван в передпокої, а саме: тканину, якою той був оббитий, а потім вийшов в сіні і підпалив на вішалці одяг. Далі передпокою він не проходив та не перевіряв чи вдома ОСОБА_9 . В той момент він про дитину взагалі не думав. Коли підпалював диван та речі, вогню він не бачив, а бачив димок, бо речі почали тліти. Після чого він вийшов з будинку, та десь за 2-3 будинки від їх будинку заснув в городі. Коли проспався - пішов додому і його затримали сусіди, а потім забрали у відділ міліції, де він і дізнався про пожежу та про те, що ОСОБА_9 загинув. До цих подій у них з ОСОБА_8 лише раз була сварка - словесна і також із-за вживання ним спиртного, після чого вони примирилися. До переїзду в село він спиртне вживав рідко, але в селі прийнято розраховуватись за роботу чи послугу алкоголем, тому і почав вживати. Він дуже шкодує, що загинула дитина, але він цього не хотів, він взагалі не думав про те, що в хаті може бути ОСОБА_14 . Цивільний позов ОСОБА_10 він визнає частково, а саме: моральну шкоду та вартість знищених речей, але вартість знищеного будинку вважає завищеною, бо хати в с. Терехове стільки не коштують, крім того ОСОБА_10 не підтвердила, що є власником згорілого будинку, оскільки відсутня державна реєстрація її права власності на вказане майно.

Потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що її донька ОСОБА_8 співмешкала з обвинуваченим. Спочатку вони жили в м. Києві, а потім вона дозволила їм жити в належному їй будинку в АДРЕСА_2 . До ОСОБА_7 вона ставиться негативно, бо одного разу обвинувачений побив її. 04 грудня 2014 року десь о 06 год. 20 хв. їй зателефонувала донька та сказала, що ОСОБА_7 спалив будинок. Вона негайно зібралася та поїхала в с. Терехове, куди приїхала приблизно о 07-30 год. Приїхавши, вона побачила пожежників, доньку та ОСОБА_15 , дитини ОСОБА_9 ніде не було, не було і ОСОБА_7 . Потім пожежники виявили труп дитини в будинку. Згодом вона побачила ОСОБА_7 , який почав втікати, за ним побіг ОСОБА_15 , який його і спіймав та привів до будинку. ОСОБА_7 був п`яний і нічого не пояснював, а потім почав кричати, що він нічого не палив. Позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, оскільки має намір будинок відновити, на що потрібні кошти. Також показала, що з донькою ОСОБА_8 не спілкується вже півтора роки, донька не телефонує і на дзвінки не відповідає, де вона зараз перебуває їй невідомо.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16 , мати обвинуваченого, показала, що її син ОСОБА_7 співмешкав з ОСОБА_8 приблизно 1,5 року та відносини між ними були хорошими. Спочатку вони жили в м. Київ разом з нею, а потім наприкінці серпня 2014 року переїхали жити в с. Терехове. 03 чи 04 грудня 2014 року вона попутною машиною передала їм деякі речі: диван, блендер, одяг, ковдру, подушку та дещо з продуктів. Про самі події пожежі та загибелі дитини їй нічого невідомо. Їй згодом зателефонували та повідомили, що сина заарештовано, а потім телефонувала ОСОБА_8 та сказала, що дитину поховали. ОСОБА_8 десь півроку після цих подій мешкала у них в м. Києві, де вона на даний час - їй не відомо. Коли син з невісткою жили в них - сварок не було, і невістка ( ОСОБА_8 ) на нього не скаржилася. Син алкоголем не зловживав, п`яним вона його ніколи не бачила та, навіть, коли трохи «випивши» був, то агресії не проявляв. У нього 5 дітей: четверо від першої дружини і одна дитина від другого шлюбу, але стосунки він підтримував лише з донькою від другого шлюбу.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що мешкає в с. Терехове, по сусідству мешкали ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з ними жив і син ОСОБА_17 04 грудня 2014 року вранці, було ще темно, до нього прибігла ОСОБА_8 та попрохала піти з нею та забрати з будинку сина, щоб ОСОБА_7 не скривдив. Він пішов з ОСОБА_8 та, коли вони підійшли до їх подвір`я, то побачили, що горить веранда і в хату зайти вже не можна. Він вибив вікно в кімнаті, де мав бути ОСОБА_9 , і звідти «аж пахнуло жаром». Крім нього та ОСОБА_8 біля будинку нікого не було. Він заліз в будинок через вибите вікно, але в кімнаті із-за диму нічого не було видно, на ліжку дитини не було; він відразу ж і виліз, бо в будинку неможливо було знаходитись. Хто викликав пожежників, він не знає. Вже після того, як пожежники загасили полум`я, він побачив в кінці вулиці ОСОБА_7 , який почав втікати, його наздогнали біля рівчака та привели до будинку. ОСОБА_7 був настільки п`яний, що й балакати не міг. Потім обвинуваченого забрала поліція. Більш детально про події розповісти він не може, бо вже минуло багато часу.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показав, що знав ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які мешкали в одному селі з ним с. Терехове, але тісно не спілкувались. Саму пожежу він не бачив. 04 грудня 2014 року вранці йому зателефонував ОСОБА_15 та сказав, що горить хата, де жили ОСОБА_8 та обвинувачений. Він відразу ж поїхав на пожежу, щоб допомогти загасити. Коли він приїхав, то побачив, що горить веранда і з вікон будинку виривається полум`я. В будинок вже неможливо було зайти. Біля будинку були ОСОБА_15 та ОСОБА_8 , потім приїхали пожежники, а вже згодом міліція. ОСОБА_8 була в шоковому стані, плакала. Запитували, де син, на що вона казала, що не знає, також казала, що ОСОБА_7 сварився та підпалив хату. Після того, як пожежники загасили полум`я, вони (пожежники) винесли з будинку труп ОСОБА_9 та сказали, що знайшли його на підлозі в спальні. Він відвозив труп дитини в морг.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні показав, що з ОСОБА_7 він працював на пилорамі. 03 грудня 2014 року ОСОБА_7 попрохав його допомогти зустріти речі з м. Києва та перевезти їх до нього додому в с. Терехове. За речами вони виїхали на трасу «Київ-Москва», де зустріли автомобіль, завантажили диван та ще якісь речі в його автомобіль та привезли до хати, де жив обвинувачений. Це вже було вночі. Вони з ОСОБА_7 занесли речі в будинок; в будинку він бачив лише ОСОБА_8 . Потім він з обвинуваченим поїхали на пилораму, де вживали спиртне, згодом близько 4-ї чи 5-ї години ранку ОСОБА_7 сказав, що працювати не буде і пішов додому. Відстань від пилорами до будинку, де жив ОСОБА_7 та ОСОБА_8 приблизно один кілометр. Стосовно пожежі нічого пояснити не може, очевидцем не був. З обвинуваченим він працював недовго, однак агресивним він не був, був нормальним.

Згідно протоколу огляду місця події від 04.12.2014 р. та додаткового протоколу огляду місця події від 04.12.2014 р. зі схемами та фототаблицями до них місцем огляду було господарство, розташоване за адресою АДРЕСА_2 , огороджене дерев`яним парканом з воротами. За воротами на відстані 3 м на землі знаходиться обгорілий труп чоловічої статі, кисті рук обгорілі. На тілі маються сліди дії високих температур, одяг відсутній. Зліва знаходиться одноповерховий житловий будинок розміром 13,3 х 7 м, пошкоджений під впливом високих температур. Стіни та стеля пошкоджені. Дахове перекриття відсутнє, його фрагменти з слідами термічної дії та вкриті льодом знаходяться на підлозі. Будинок складався з двох частин: ліва - жила, права - господарська. Права частина складалась з трьох кімнат: веранди, сіней, кладової. Ліва частина будинку умовно поділена на 4 частини, які обмежуються міжкімнатними перегородками. Всі конструктивні елементи кімнат та речі, які знаходились в них, мають сліди дії високих температур: вигорання, кіптяви, наскрізні прогорання, обвуглення, нашарування кіптяви. Найбільше руйнування внаслідок дії вогню зазнали конструктивні елементи будівлі в кімнаті № 1. (а.с. 33-66 т. 2)

Актом про пожежу від 04.12.2014 р. підтверджується, що 4 грудня 2014 року орієнтовно о 6 годині 35 хвилин в житловому будинку за адресою АДРЕСА_2 виникла пожежа, місце виникнення якої є житлова кімната. Пожежу ліквідовано 4 грудня 2014 року о 10 годині 25 хвилин. Пожежею знищено покрівлю та перекриття житлового будинку площею до 120 кв. м, домашні речі. Пошкоджено стіни житлового будинку на всій площі. На місці пожежі виявлено загиблу дитину: ОСОБА_9 2003 року народження. Ймовірною причиною пожежі є навмисний підпал ( т. 2 а.с.76).

Факт підпалу підтверджується висновком пожежотехнічної експертизи № 2 від 26.01.2015 р., якою встановлено, що на місці події було щонайменше два окремих осередки пожежі, а саме: в кімнаті № 1 житлової частини та у сінях в господарській частині будинку. Причиною пожежі є занесення вогневого джерела запалювання із зовні. Найбільш інтенсивне горіння в кімнаті № 1 та сінях пояснюється фактором часу, протягом якого на них здійснювався безпосередній вплив полум`я, тепла та продуктів згоряння, а також розміщення на даних ділянках певного пожежного навантаження (горючі меблі, речі , дрова, одяг, тощо). (т. 3 а.с. 114-126).

Відповідно до висновку судово-будівельної технічної експертизи за № 89 від 19 лютого 2015 року розмір матеріальної шкоди, заподіяної потерпілій ОСОБА_10 , власниці житлового будинку АДРЕСА_2 внаслідок пожежі, яка мала місце 4 грудня 2014 року, складає 158 187 грн.( а.с.148-162 т.3)

Вартість знищеного 04.12.2014 р. пожежею майна потерпілої ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_8 за висновками товарознавчої експертизи від 27.01.2015 р. № 14 складає відповідно 1 320 грн. та 1 416 грн. (а.с. 131-143 т.2)

Згідно протоколу огляду трупа ОСОБА_9 від 04.12.2014 року з фототаблицями, на останньому наявні сліди дії високих температур: нашарування речовини чорного кольору, обгорілі волосяні покрови, прогорання та обгорання м`яких тканин голови та тіла. (а.с.69-72 т. 2)

Висновком судово-медичного експерта № 86 від 22 грудня 2014 року підтверджується що смерть ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала внаслідок отруєння окисом вуглецю: токсична концентрація карбоксигемоглобіну в крові 68%. Причина смерті підтверджується виявленням при дослідженні трупа світло-червоного кольору крові в порожнинах серця та великих судинах, наявності кіптяви в гортані та по ходу дихальних шляхів, набряком легень та головного мозку, повнокров`ям внутрішніх органів, а також відсутністю будь-яких травм та ознак захворювань. Виявлені ушкодження у вигляді прогорання м`яких тканин до кісток та м`язів, за копчення поверхонь, а також обгорання волосся на тілі, вказують, що вони виникли внаслідок дії полум`я і мають посмертне походження. Зважаючи на динаміку розвитку трупних явищ смерть ОСОБА_9 настала за 11 годин до моменту дослідження трупу в морзі (04 грудня 2014 року о 17 год 30 хв.), (а.с.51-52 т. 3).

Тобто смерть ОСОБА_9 настала близько 06 год. 30 хв. 04 грудня 2014 року.

В ході проведення слідчого експерименту 05 лютого 2015 року з участю потерпілої ОСОБА_8 остання показала час спільної вечері: її, обвинуваченого та ОСОБА_9 20.00, час, коли обвинувачений пішов з дому 21.00 година, час та обставини сварки ( 06 год. ранку 04.12.2014 року) та її втечі від ОСОБА_7 , місце розташування кімнат будинку, місце у кімнаті, де спав її син ОСОБА_9 , локалізацію пожежі, способи намагання проникнення її та ОСОБА_15 до будинку з метою врятувати дитину. (а.с. 111-123 т. 2)

Суд звертає увагу, що потерпіла ОСОБА_8 під час подій, що відбулися 03 та 04 грудня 2014 року перебувала у тверезому стані, що підтверджується висновком токсикологічної експертизи № 2540 від 12.12.2014 року, тому надані нею свідчення під час слідчого експерименту сумнівів не викликають. (а.с. 78 т. 3).

При проведенні слідчого експерименту 17 березня 2015 року, з участю захисника, підозрюваний ОСОБА_7 розповів та показав коли, де і як відбувалась сварка з потерпілою ОСОБА_8 , яким чином він здійснив підпал речей в будинку АДРЕСА_2 : а саме: що підпалив сірниками тканину на дивані, а потім одяг на вішалці в сінях, зазначивши що востаннє бачив малолітнього ОСОБА_9 в будинку 03 грудня 2014 року близько 21 години вечора, коли йшов за передачею. (а.с. 186-193 т. 3). Вказане зафіксовано і на відеозапису слідчого експерименту, переглянутого в судовому засіданні. (а.с. 195 т. 3)

Згідно висновку судово-медичного експерта за № 2541 від 05.12.2014 р. у зразку крові ОСОБА_7 , відібраного 04.12.2014 року, виявлений етиловий спирт у концентрації - 1.65 %, що відповідає алкогольному сп`янінню середнього ступеня (а.с. 76 т. 3)

Згідно висновку експерта № 191 від 09.12.2014 року у ОСОБА_7 не виявлено тілесних ушкоджень, які б могли виникнути від дії полум`я. (а.с. 54-55 т. 3)

За висновком експертизи № 1496 від 21.01.2015 на куртці, кросівках та брюках ОСОБА_7 слідів нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів не виявлено. (а.с. 101-105 т. 3)

Згідно висновку комісійної судово-психіатричної експертизи № 33 від 30.01.2017 року на момент скоєння інкримінованих йому злочинів ОСОБА_7 виявляв ознаки Емоційно нестійкого розладу особистості, пограничний тип, стан компенсації, не виявляв ознак будь-якого хворобливого розладу психічної діяльності, перебував в стані простого алкогольного сп`яніння, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_7 виявляє ознаки Емоційно нестійкого розладу особистості, пограничний тип, стан компенсації, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_7 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. Наявний у ОСОБА_7 . Емоційно нестійкий розлад особистості під час вчинення інкримінованих йому злочинів був у стані компенсації, не впливав на обрання ним поведінки. Зниження інтелектуального контролю над поведінкою зумовлено попереднім вживанням ним самим алкоголю. (а.с. 96-99 т. 5)

Вказане спростовує посилання ОСОБА_7 на те, що він був в особливому стані, викликаному вживанням алкоголю, фізичною втомою та сваркою з ОСОБА_8 , а тому не розумів своїх дій та їх наслідків.

З врахуванням зміни обвинувачення суд не надає оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам за попереднім обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Таким чином, досліджені докази в своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а покази потерпілої ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 узгоджуються як між собою, так із дослідженими письмовими доказами по справі і не суперечать ні їм, ні показам обвинуваченого.

Невизнання обвинуваченим вини у скоєнні злочину за п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України суд розцінює як обраний ним спосіб захисту.

Суд критично ставиться до показів обвинуваченого, що він не знав про перебування дитини в будинку на час підпалу, не мав умислу на позбавлення її життя та не усвідомлював можливість настання таких наслідків.

Так, підпалюючи речі і в першій кімнаті, і в сінях ОСОБА_7 збільшував ймовірність займання та більш швидкого розповсюдження полум`я. Крім того, він переконався, що речі почали тліти, при цьому жодних дій по гасінню полум`я та відвернення наслідків він не вчиняв, про що свідчить відсутність на ньому тілесних ушкоджень, які могли б бути викликані дією полум`я, а також те, що він відразу ж покинув будинок, достеменно знаючи, що єдина доросла людина ОСОБА_8 , яка б могла вжити заходів для гасіння пожежі, і в будинку і поблизу будинку відсутня. Обвинувачений достеменно знав, що малолітній ОСОБА_9 знаходиться в будинку, оскільки бачив його о 21-й годині напередодні і жодних розмов щодо того, що дитина буде ночувати у бабусі не було, що підтверджено як показами обвинуваченого, так і даними слідчих експериментів за участю обвинуваченого та потерпілої ОСОБА_8 .

Зважаючи на вік дитини, пізній час, темну пору доби, зимову пору року, обвинувачений розумів, що дитина спить вдома. При цьому він, усвідомлюючи, що малолітній ОСОБА_9 , перебуває в будинку, не вжив заходів для відвернення наслідків у вигляді смерті дитини, а саме: не загасив полум`я, не пішов до кімнати, де спав ОСОБА_9 не розбудив і не вивів його з будинку. Крім того, підпалюючи речі в першій кімнаті і в сінях, обвинувачений свідомо блокував можливість виходу ОСОБА_9 з будинку. Залишивши будинок, обвинувачений не намагався відвернути наслідки, покликавши сторонніх осіб на допомогу, навпаки, ліг спати в чужому городі, а потім намагався втекти. Таким чином, обвинувачений передбачав і свідомо допускав можливість загибелі малолітнього ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, тобто дії обвинуваченого свідчать про наявність у нього умислу щодо убивства малолітнього ОСОБА_9 .

Вказане, спростовує твердження сторони захисту про вчинення обвинуваченим вбивства через необережність.

Посилання сторони захисту на те, що диспозиція ч. 2 ст. 194 КК України передбачає наслідки у вигляді смерті людини, а отже кваліфікація дій обвинуваченого за п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України є незаконною, судом не враховуються, оскільки за ч. 2 ст. 194 КК України дії кваліфікуються, якщо смерть людині була заподіяна внаслідок необережності, оскільки умисел особи спрямовується лише на знищення майна. Якщо ж винний передбачав і бажав або свідомо допускав настання наслідків у вигляді смерті людини, його дії мають кваліфікуватися за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 194 КК України та відповідною частиною ст. 115 КК України.

Оцінивши досліджені докази, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 слід кваліфікувати за:

- ч. 2 ст. 194 КК України , оскільки він вчинив умисне знищення чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах , вчинене шляхом підпалу, що спричинило загибель людини;

- п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України так як він вчинив умисне вбивство малолітньої дитини , тобто умисно протиправно заподіяв смерть малолітньої дитини.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які є тяжким та особливо тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, за місцем реєстрації характеризується формально, стан здоров`я наявність травми кісток тазу та потребу в оперативному втручанні, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання згідно ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи особу обвинуваченого, ступінь тяжкості скоєних злочинів, обтяжуючу покарання обставину, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити в межах санкції ч. 2 ст. 194 КК України та ч. 2 ст. 115 КК України з застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та буде цілком відповідати тяжкості вчинених злочинів і особі обвинуваченого.

Суд також вважає, що заявлений цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 (а.с. 24 т. 1) про стягнення з обвинуваченого моральної та матеріальної шкоди у заявлених сумах підлягає задоволенню відповідно до ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, оскільки ОСОБА_10 була позбавлена належного їй житлового будинку, що підтверджується довідкою Добротівської сільської ради Кролевецького району від 09.09.2015 р. та витягом облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2011-2015 р.р. (а.с. 10-11 т. 4). Посилання обвинуваченого на те, що ОСОБА_10 не зареєструвала право власності на вказаний будинок судом не враховуються, оскільки право власності потерпілої на вказаний будинок ніким не оспорюється, як не оспорюється і обвинуваченим, що будинок був наданий їм з ОСОБА_8 для проживання саме ОСОБА_10 . Вина обвинуваченого у знищенні майна потерпілої ОСОБА_10 доведена зібраними у справі доказами, а розмір матеріальної шкоди на загальну суму 159 507 грн підтверджено відповідними висновками експертиз.

Враховуючи глибину душевних страждань позивачки, пов`язаних з втратою житлового будинку та іншого майна, суд вважає, що моральна шкода в розмірі 20 000 грн. є обґрунтованою.

Суд вважає доцільним до набрання вироком законної сили залишити раніше застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як не застосування запобіжного заходу або застосування більш м`якого заходу може не забезпечити запобігання ризику ухилення обвинуваченого від виконання рішення суду, оскільки останньому загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України слід зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення, починаючи з 04 грудня 2014 року з дня фактичного затримання по дату набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Підтвердження наявності речових доказів суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати по справі слід покласти на обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України та ч. 2 ст. 194 КК України, та призначити йому покарання:

- за п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років;

- за ч. 2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня затримання з 04 грудня 2014 року.

Зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 04.12.2014 року до набрання вироком законної сили відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати в рахунок відшкодування вартості проведених експертиз - 3 847 грн 61 к.

Цивільний позов ОСОБА_10 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 159 507 гривень матеріальної шкоди та 20 000 грн. моральної шкоди .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3