Справа №583/2424/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/73/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28 жовтня 2016 року, яким

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м Охтирка Сумської області, українець, громадянин України, який працює переробщиком круп ФОП ОСОБА_8 , одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

з участю прокурора - ОСОБА_9

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , в якій прокурор просить скасувати вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28 жовтня 2016, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України, у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України, та невідповідністю призначеного судом додаткового покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Ухвалити новий вирок, який визнати винним та засудити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Згідно вироку, ОСОБА_7 29 липня 2015 року, близько 07 год. 35 хв., керуючи мотоциклом «Патріот Мото» НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Менжинського м. Охтирка в напрямку її перемикання із вулицею Гоголя, в районі розташування будинку №52 вулиці Менжинського, під час виконання маневру випередження велосипеда, який рухався попереду нього у попутному напрямку та об`їжджав деформації на проїзній частині під керуванням потерпілої ОСОБА_11 , не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, створивши небезпеку для дорожнього руху, порушив пункти 13.1 та 13.3 Правил дорожнього руху, внаслідок чого вчинив наїзд на велосипедистку ОСОБА_11 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_12 було заподіяно тілесне ушкодження, яке за ознакою небезпеки для життя кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження.

Допущене ОСОБА_7 порушення вимог пунктів п.13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави судові витрати за проведення експертиз в сумі 4194 грн. 30 коп.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь управління фінансів Охтирської міської ради 3596 грн. 58 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілої.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 45000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 6089 грн. 72 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Вимоги апеляційної скарги прокурор мотивує тим, що:

- судом безпідставно віднесено до обставин, що пом`якшують покарання, обставину щирого каяття обвинуваченого, котра є фактично відсутньою, оскільки, ОСОБА_7 під час досудового розслідування та під час всього судового засідання не визнавав вини в частині порушення ним Правил дорожнього руху, та лише після дослідження судом всіх письмових доказів та показань свідка та потерпілої у кримінальному провадженні, зрозумівши невідворотність покарання, з метою його пом`якшення визнав свою вину повністю;

- судом безпідставно застосовано в якості пом`якшуючої обставини факт часткового відшкодування завданої майнової шкоди, оскільки відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди з боку обвинуваченого відсутнє, а наявне в провадженні часткове відшкодування потерпілій майнової шкоди в цілому є надто незначним та суттєво не вплинуло на надання потерпілій допомоги при її лікуванні та реабілітації і у подальшому ОСОБА_7 фактично відмовився надавати потерпілій будь-яку матеріальну допомогу та вживати до цього будь-яких заходів та відмовився визнавати завдану внаслідок злочину потерпілій моральну шкоду та її відшкодовувати;

- звільняючи ОСОБА_7 від призначеного покарання, суд належним чином не врахував позицію потерпілої ОСОБА_12 , яка наполягала на призначенні обвинуваченому реальної міри покарання у вигляді позбавлення волі;

- суд зазначив, що ОСОБА_7 є особою молодого віку, перебуває на обліках у лікаря психіатра, але не перебуває на обліку у лікаря нарколога, одружений, має вагітну дружину, проте, вказані обставини жодним чином не характеризують винну особу з позитивної сторони та не здатні істотно зменшити суспільну небезпеку вчиненого злочину, а призначене судом додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік є занадто м`яким та не відповідає характеру порушення ПДР та тяжкості злочину та заподіяних внаслідок його вчинення наслідків.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Від ОСОБА_7 на апеляційну скаргу прокурора надійшли заперечення, в яких обвинувачений просить вирок Охтирського міськрайсуду відносно нього залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення. При цьому вказує на те, що вину він визнав, частково відшкодував завдану шкоду, проте, має скромний дохід, однак прикладає зусиль для відшкодування шкоди потерпілій. Просить врахувати, що він раніше не судимий, одружений, у нього вагітна дружина. Крім того, згідно висновку експерта вбачається, що і в діях велосипедиста є невідповідність вимогам пункту 10.1. ПДР України, які знаходяться в причинному зв`язку з ДТП.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, прокурора, який повністю підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, провівши судові дебати і вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються матеріалами, належним чином дослідженими судом та учасниками процесу не оспорюються.

Дії ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України кваліфіковано вірно.

Відповідно до вимог ст.ст. 50,65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Відповідно до положень ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у тому числі і позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, наслідки, які настали, у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілій, особу обвинуваченого, який працює, раніше не судимий, на обліку у наркологічному диспансерному відділенні не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-психіатра, позитивно характеризується за місцем роботи і проживання. До обставин, що пом`якшують покарання, судом віднесено щире каяття обвинуваченого, який свою вину визнав та просив вибачення у потерпілої, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування завданої шкоди. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

З врахуванням вказаних обставин, суд прийшов до висновку, з яким погоджується колегія суддів, про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, в межах санкції ч.2 ст.286 КК України, у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження також вбачається, що ОСОБА_7 будучи тверезим, злочин вчинив з необережності, після скоєння ДТП надав допомогу потерпілій, а також те, що вчиненню ОСОБА_7 злочину сприяла і поведінка самої потерпілої, яка порушила п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо транспортною пригодою.

Саме в сукупності всіх встановлених обставин, а також того, що обвинувачений має молодий вік, одружений, його дружина вагітна, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування основного покарання у виді позбавлення волі, з застосуванням положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного звільнення судом обвинуваченого ОСОБА_7 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням і вважає їх необгрунтованими, виходячи з наступного.

Під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що вину у вчиненні вказаного злочину він визнавав з самого початку, зауважував лише на тому, що в діях потерпілої також були порушення Правил дорожнього руху, що знаходилося в причинному зв`язку з ДТП і що обґрунтовано було враховано судом першої інстанції.

Крім того, обвинувачений пояснив, що на даний час він офіційно працевлаштований, отримує мінімальну заробітну плату і щомісячно вживає заходів щодо відшкодування потерпілій завданої шкоди, у нього скрутне матеріальне становище, він намагався отримати кредит, однак йому відмовили у цьому, його дружина на останніх місяцях вагітності, тому на відшкодування потерпілій заподіяної шкоди поки що він сплачує щомісячно 500 грн., але у зв`язку з збільшенням розміру мінімальної заробітної плати вказана сума буде збільшена. При цьому ОСОБА_7 зазначав, що після набрання вироком законної сили він має намір продати належний йому мотоцикл і гроші після його продажу будуть спрямовані на відшкодування завданої потерпілій ОСОБА_12 шкоди. На сьогоднішній день сплачена ним потерпілій шкода становить 5000 грн., до постановлення вироку він сплатив 3500 грн. і після постановлення вироку - 1500 грн.

Будучи належним чином повідомленою, потерпіла ОСОБА_12 до апеляційного суду не з`явилась, проте, в телефонному режимі повідомила, що приїхати не зможе через стан здоров`я та вік, пояснила, що апеляційну скаргу на вирок не подавала, оскільки згодна з рішенням суду, на призначенні ОСОБА_7 покарання, пов`язаного з позбавлення волі не наполягає, а в суді першої інстанції про це казала під впливом емоцій. Крім того, на її думку позбавлення волі обвинуваченого ОСОБА_7 ускладнить отримання нею від останнього відшкодування шкоди. На даний час він сплатив їй 5000 грн.

За таких обставин, саме з врахуванням інтересу потерпілої ОСОБА_12 щодо відшкодування завданої їй ОСОБА_7 шкоди, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку суду в частині звільнення останнього від відбування покарання з іспитовим строком, про що зазначається в апеляційній скарзі прокурора, оскільки лише за таких умов,

з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, буде досягнуто вирішення як суспільного інтересу так і інтересу потерпілої.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора щодо м`якості призначеного ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік, то на думку колегії суддів зазначені обставини в цілому не впливають на правильність висновків суду, оскільки судом при винесенні вироку було враховано всі дані щодо особи обвинуваченого та те, що даний злочин вчинено з необережності при наявності частини вини самої потерпілої, за таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги в цій частині. Крім цього, як вбачається з пояснень обвинуваченого він має намір реалізувати свій транспортний засіб (мотоцикл) з метою відшкодування заподіяної шкоди потерпілій.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає вирок суду відносно ОСОБА_7 законним і обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачається, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404,405,407,409,418,419 КПК України,

колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно: суддя ОСОБА_2