Дата документу Справа № 323/60/17
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/794/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2017 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 25 січня 2017 року про залишення без задоволення клопотання про визначення кінцевої дати відбування покарання,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою суду залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про визначення кінцевої дати відбування ним покарання, яке засуджений відбуває в теперішній час.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою районного суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, засуджений просив її скасувати, вважаючи судове рішення незаконним і таким, що грубо порушує його законні права, та просив ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку засудженого, який в режимі відеоконференції наполягав на доводах і вимогах апеляційної скарги і свого клопотання, вивчивши правову позицію прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, вважаючи, що суд мав розглянути клопотання по суті, чого в дійсності не виконав; перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду повністю і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Залишаючи клопотання ОСОБА_7 без задоволення, районний суд виходив з того, що останній засуджений вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25.03.2016 року за ч.1 ст.121 КК до покарання у виді 5 років позбавлення волі. Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислено з 29.12.2015 року, зараховано, відповідно до положень ст. 72 КК, строк попереднього ув`язнення у строк покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, до набрання вироком законної сили.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 25.08.2016 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишено без задоволення, а вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25.03.2016 року відносно ОСОБА_7 - без змін. На підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 29.12.2015 року по 25.08.2016 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Таким чином, оскільки питання зарахування ОСОБА_7 у строк його покарання часу його тримання під вартою вже було вирішено, суд відмовив у задоволенні клопотання.

Проте з такими висновками суду і підставами для відмови в задоволенні клопотання ОСОБА_7 погодитись не можна, оскільки в своєму клопотанні засуджений взагалі не ставив питання про таке зарахування. Предметом клопотання засудженого було зовсім інше проблемне питання: питання визначення кінцевої дати строку відбування ним покарання, яке, на переконання ОСОБА_7 , виправною установою, де він відбуває таке покарання, було визначено невірно. ОСОБА_7 чітко зазначив, що на його переконання таким кінцевим терміном є 02.05.2020 року, а не 17.05.2020 року. При цьому засуджений у клопотанні вірно посилався на ст.ст. 537, 539 КПК у відповідності до яких має бути вирішено дане проблемне питання, адже саме відповідно до п.14 ч.1 ст.537 КПК під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Однак наведених обставин суд першої інстанції не врахував, даного питання не досліджував, оцінки йому не давав, взагалі залишивши його поза увагою, тим самим невірно визначився із предметом судового розгляду.

За таких обставин, апеляційний суд позбавлений можливості дати оцінку правильності висновку районного суду з порушених в клопотанні ОСОБА_7 питань, оскільки такий висновок взагалі відсутній, так як він не був предметом судового дослідження. У зв`язку із наведеним судова колегія дійшла висновку про необхідність скасування ухвали суду із призначенням нового судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 25 січня 2017 року про залишення без задоволення клопотання про визначення кінцевої дати відбування покарання скасувати.

Призначити новий судовий розгляд даного клопотання в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4