АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/428/17 Справа № 205/2063/17-к Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2017 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська,
зареєстрованого та проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить визнати незаконними дії органу досудового розслідування в особі слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , які виразилися у незаконному позбавленні волі ОСОБА_6 , та протокол затримання ОСОБА_6 від 04 квітня 2017 року. Скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю, звільнивши ОСОБА_6 з-під варти в залі суду.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги, захисник зазначає, що затримання ОСОБА_6 не можна вважати законним, оскільки органом досудового розслідування не надано доказів того, що в день його фактичного затримання 04 квітня 2017 року його було затримано під час вчинення злочину або замаху на його вчинення, або безпосередньо після вчинення злочину. Зазначає, що з протоколу затримання взагалі не вбачається наявність очевидців (потерпілих), які б вказували на ОСОБА_6 , як на злочинця, а також наявність на ньому, його одязі чи місці події ознак, що свідчили б, що ОСОБА_6 щойно вчинив злочин.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2017 року задоволено клопотання слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та обрано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24.00 години 00 хвилин 02 червня 2017 року включно, з визначенням застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків у 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 112 000 грн.
Мотивуючи своє рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_6 має не зняту та не погашену судимість за вчинення злочину проти власності та знову вчинив аналогічний злочин у період іспитового строку, а отже, має схильність до вчинення злочинів проти власності та перебуваючи на свободі може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення аналогічного складу.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили задовольнити її, думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги та вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без зміни, пояснення слідчого, перевіривши матеріали за скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані, а доводи апеляційної скарги захисника не знайшли свого підтвердження.
Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.
Як вбачається з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення аналогічного складу, перебуваючи на свободі може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Посилання захисника на відсутність обґрунтованої підозри колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки відповідно до правової позиції ЄСПА у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" (п. 55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».
На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме, у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло.
05 квітня 2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
З фактичних обставин цього кримінального правопорушення вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме у тому, що 04 квітня 2017 року в період часу з 11 години 45 хвилин до 13 години 00 хвилин ОСОБА_6 вступив у злочинну змову з ОСОБА_9 , направлену на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи свій злочинний умисел разом з ОСОБА_9 , діючи узгоджено, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження замку вхідних дверей, проникли до квартири АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали чуже майно, яке належить потерпілій ОСОБА_10 , а саме: ноутбук марки HP Compaq, моделі NX9020, вартістю 2500 гривень; фотоапарат марки Panasonic Lumis, вартістю 600 гривень; грошові кошти в сумі 15 000 гривень; мобільний телефон марки Fly, моделі IQ 442 QUAD, IMEI-1: НОМЕР_1 , IMEI-2: НОМЕР_2 , вартістю 1000 гривень, всього на загальну суму 19 100 гривень.
З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 04 квітня 2017 року, в ході якого вилучено сліди пальців рук, фрагмент замку та сліди рукавиць; проколом огляду від 04 квітня 2017 року, в ході якого ОСОБА_9 добровільно видав ноутбук марки HP Compaq, моделі NX9020, мобільний телефон марки Fly, моделі IQ 442 QUAD, IMEI-1: НОМЕР_1 , IMEI-2: НОМЕР_2 , грошові кошти в сумі 10600 гривень та інші предмети, які мають відношення до вказаного кримінального провадження; протоколом огляду від 04 квітня 2017 року, в ході якого ОСОБА_6 добровільно видав фотоапарат марки Panasonic Lumis, інструменти (різні) та інші предмети, які мають відношення до вказаного кримінального провадження; протоколом огляду від 04 квітня 2017 року, в ході якого вилучено сліди пальців рук, візитки та банківські картки; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 04 квітня 2017 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом свідка ОСОБА_12 , протоколом допиту свідка ОСОБА_13 .
Що стосується доводів захисника підозрюваного про недостатню вагомість ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та відсутність підстав для застосування до нього виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачене покарання до шести років позбавлення волі, міцних соціальних зв`язків не має, оскільки неодружений, дітей та інших осіб на утриманні не має, крім того не працевлаштований, тобто не має постійного джерела прибутку, має не зняту та не погашену судимість за вчинення злочину проти власності та знову вчинив аналогічний злочин у період іспитового строку
Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи щодо відсутності будь-яких даних про наявність ризиків, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання ОСОБА_6 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбачений вказаною нормою закону.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.
При розгляді клопотання слідчим суддею з додержанням правової позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ у справі Харченко проти України, розглянуто можливість застосування щодо підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, розмір якої визначено вмотивовано з урахуванням дійсних обставин вчиненого правопорушення та положень ст. 182 КПК України.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу суду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, мотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, та в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2017 року застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді