Справа №295/7997/17

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.07.2017 року м. Житомир
В клопотанні слідчий зазначив, що 19.06.2017 близько 23:45 год. на 6-му км. а/д Житомир-Могилів Подільський поблизу с.м.т. Гуйва Житомирського району, водій автомобіля «Шкода Октавія» р/н. НОМЕР_1 гр. ОСОБА_4 , рухаючись в напрямку м. Житомир не впорався з керуванням та виїхав на зустрічну смугу руху де здійснив зіткнення з автобусом «Лаз» р/н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , який рухався з м. Житомир в напрямку м. Бердичів.
Внаслідок ДТП водій автомобіля «Шкода Октавія» гр. ОСОБА_4 , отримав тілесні ушкодження та був доставлений до Військового шпиталю м. Житомир.
20.06.2017 о 00 год. 40 хв. в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди на автобусі «Лаз» р/н. НОМЕР_2 виявлено пошкодження характерні для ДТП, а тому слідчим Житомирського РВП Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області вилучено автобус «Лаз» р/н. НОМЕР_2 та поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Житомирського районного відділення поліції Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області.
Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 автобус «Лаз» р/н. НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 та перебуває в його користуванні.
Зазначений автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні і відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України, оскільки являється матеріальним об`єктом, який зберіг на собі сліди злочину і є знаряддям вчинення злочину.
Заслухавши слідчого, який підтримав клопотання, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Розгляд клопотання проведено за відсутності особи, у володінні якої перебуває майно, з урахуванням достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза їх зміни, переховування або знищення.
Згідно вимог ст. 107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Зі змісту ч. 2 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частина 3 статті 170 КПК України визначає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Нормами ч. 10 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, в тому числі і на рухоме майно.
Частина 11 ст. 170 КПК України визначає, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на автобус «Лаз» р/н НОМЕР_2 , що перебуває у власності та користування гр. ОСОБА_6 та тимчасово позбавити власника та користувача останнього можливості відчужувати, розпоряджатися та використовувати вищевказаний транспортний засіб.
Виконання ухвали та повідомлення власника транспортного засобу покласти на слідчого Житомирського РВП Житомирського ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 .
Ухвала підлягає негайному.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7 Перекупка