АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/973/16 Справа № 705/5182/15-к Категорія: ст. 459-467 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_7 та захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 вересня 2016 року, якою залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.05.2013 року, -

в с т а н о в и л а :
Засуджений ОСОБА_7 16.09.2015 року звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із клопотанням про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.05.2013 року.

У своєму клопотанні ОСОБА_7 вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. При ухвалену вироку не враховано тієї обставини, що на нього здійснено повторний напад з метою убивства ОСОБА_9 , не вивчено та не досліджено докази, що мають прямий причинний зв`язок та дають мотивацію послідуючим повторним нападницьким діям останнього.

Зазначає, що в грудні 2012 року ОСОБА_9 в своєму помешканні вчинив напад на нього з метою завдання тяжких тілесних ушкоджень, тому він звернувся за допомогою до правоохоронних органів. По факту було відкрито кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 за ст. 125 КК України, в якому він є потерпілим. Вказує, що слідчим Уманського МВ УМВС України у Черкаській області внаслідок відвертого нехтування об`єктивними та суб`єктивними обставинами, фактами, що мають пряме відношення до справи, суд було введено в оману та зроблено висновки, які не відповідають фактичному перебігу подій.

Вказує, що суд при ухвалені вироку мав би дослідити матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_9 .

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 вересня 2016 року залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.05.2013 року.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що доводи ОСОБА_7 та його захисника про наявність нововиявлених обставин не узгоджуються з положеннями ст. 459 КПК України та не можуть бути підставою для перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами.

Вказує, що згідно з ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 10.12.2013 р. судом апеляційної інстанції вже досліджувалися доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 про те, що потерпілий напав на нього, а він захищався, однак ці доводи не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції і вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.05.2013 року був залишений без змін.

Також законність вироку суду від 28.05.2013 року та ухвали Апеляційного суду Черкаської області від 10.12.2013 р. перевірялись Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, згідно з ухвалою якого від 09.02.2016 року вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.05.2013 р. та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 10.12.2013 р. щодо ОСОБА_7 залишено без змін.

Тому всі обставини, на які посилається засуджений як на нововиявлені, були відомі йому до постановлення вироку суду від 28.05.2013 р.

Не погодившись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі з доповненнями засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.09.2016 року та направити справу на новий судовий розгляд. Просить кваліфікувати дії прокурора ОСОБА_10 стосовно Кримінального кодексу України та притягнути до відповідальності. Також просить залучити до розгляду кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 за ст. 125 КК України та прослухати в судовому засіданні аудіозапис судових засідань 2013 р. та 2016 р.

Указує, що в оскаржуваній ухвалі не досліджено та не висвітлено жодного питання, які були заявлені ним та його захисником в судовому засіданні, а також прокурор не надав відповіді на поставлені йому питання.

Зазначає, що прокурор у кримінальному провадженні приховав від суду наявність кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 за ст. 125 КК України, в якому апелянт є потерпілим, зокрема на питання судді, чи мали місце в минулому будь-які конфлікти між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , прокурор відповів запереченням, чим свідомо ввів колегію суддів місцевого суду в оману.

Наявність кримінального провадження відносно ОСОБА_9 , вказує засуджений, свідчить про мотив і мету повторного нападу ОСОБА_9 на нього з метою помсти за попереднє звернення ОСОБА_7 до правоохоронних органів. Крім того, апелянт вказує, що неодноразово клопотав про ознайомлення з матеріалами справи за обвинуваченням ОСОБА_9 , однак не був ознайомлений з цим провадженням.

Захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.09.2016 р. та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України, і призначити йому відповідне покарання. В частині цивільного позову просить відмовити повністю.

Вказує, що під час розгляду справи судом першої інстанції не було взято до уваги факт існування кримінального провадження щодо потерпілого ОСОБА_9 , а також не було досліджено висновок експерта, яким встановлено, що засуджений ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження від потерпілого ОСОБА_9 , що вказує на те, що засуджений на час конфлікту перебував у стані необхідної оборони, тому його дії за ст. 115 КК України кваліфіковано не вірно.

Напад ОСОБА_9 з ножем на ОСОБА_7 , що мав місце в минулому, вказує на те, що ОСОБА_9 постійно застосовував предмети, заздалегідь призначені для завдання тілесних ушкоджень, особисто ініціюючи конфлікти з ОСОБА_7 .

Крім того, вирок суду не містить посилання на висновок експерта ОСОБА_11 № 776 від 22.12.2012 року, відповідно до якого ОСОБА_7 20.12.2012 року отримав легкі тілесні ушкодження, нанесені тупим предметом. Застосування зброї ОСОБА_9 було протиправним посяганням, і відповідно ОСОБА_7 мав право застосовувати силу для його припинення.

Також, зазначає апелянт, посилання місцевого суду у вироку на те, що засуджений не довів, що він не мав можливості іншим шляхом уникнути конфлікту з потерпілим, є порушенням, оскільки обвинувачений взагалі не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а навпаки, відповідно до ст. 17 КПК України сторона обвинувачення має доводити винуватість особи поза розумним сумнівом.

Оскільки ОСОБА_9 неодноразово здійснював напади на ОСОБА_7 , використовуючи різні предмети для завдання тілесних ушкоджень, це свідчить про реальну загрозу життю ОСОБА_7 і наявність необхідних умов для захисту.

Застосування ножа ОСОБА_7 суд не має оцінювати критично, оскільки відповідно до абз. 2 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 26.04.2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону» застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів є правомірним, незалежно від того, якої тяжкості шкода заподіяна тому, хто посягає, якщо воно здійснено для захисту озброєної особи.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 подані ними апеляційні скарги підтримали з мотивів, які в них наведені, узгодивши свою позицію щодо відмінностей у прохальних частинах своїх скарги. Визначили, що вони просять апеляційний суд скасувати ухвалу місцевого суду і призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

Прокурор заперечив проти апеляційних скарг, просив відмовити у їй задоволенні.

Заслухавши доповідача, учасників судового засідання, вивчивши матеріли кримінальної провадження та оцінивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 459 КПК України 2012 року, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Нововиявленими обставинами визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;

5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Обставини, передбачені пунктами 2 і 3 частини другої цієї статті, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, а при неможливості ухвалення вироку - підтверджені матеріалами розслідування.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами у разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час здійснення провадження, не допускається.

Аналізуючи доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вбачає, що апелянти у якості основного свого аргументу посилаються на те, що, ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_7 . Уманським міськрайонним судом Черкаської області не враховано наявність кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 за ст. 125 КК України, що свідчить про те, що ОСОБА_7 діяв у стані необхідної оборони. Вказане провадження засуджений просив дослідити в судовому засіданні як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів не визнала це необхідним, оскільки наявність будь-яких попередніх кримінальних проваджень, предметом розгляду в яких був конфлікт між засудженим і загиблим потерпілим у цьому провадженні, не може впливати на аспекти самого провадження, а також не може виступати й нововиявленими обставинами.

Про це провадження було відомо судам всіх інстанцій, які розглядали справу щодо ОСОБА_7 по суті. Зокрема, про ці аспекти прямо указується в ухвалі ВССУ від 09 лютого 2016 року (Т-4, а.с. 156), де вказано, що обставини конфлікту між засудженим і потерпілим, який мав місце 10 грудня 2012 року, не впливають на розгляд кримінального провадження.

Тому колегія суддів вбачає, що подана засудженим заява не містить посилань на нововиявлені обставини, тобто не містить посилань на обставини, які існували на час розгляду справи судом, однак не були відомі суду з певних причин, оскільки про кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 суду було відомо.

Ключовою ознакою нововиявленої обставини, яка може бути підставою для перегляду чинного судового рішення, відповідно до змісту п. 5 ч. 2 ст. 459 КПК України 2012 року, є те, що ця обставина не була відома суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення. Всі перелічені в заяві засудженого доводи являються доводами щодо намагання засудженого повторно оскаржити чинний вирок суду щодо нього по суті в частині правильності кваліфікації його дій, а саме щодо встановлення стану необхідної оборони в його діях, й не мають відношення до нововиявлених обставин.

Зміст доводів засудженого зводиться до його бажання спонукати суд повторно й по-іншому оцінити існуючі в його кримінальному провадженні докази, що є неможливим в порядку перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами за правилами глави 34 КПК України 2012 року.

За змістом положень цієї глави КПК України, суд не має права повторно переоцінювати наявні у кримінальній справі докази, а також не має права давати оцінку певним з точки зору заявника порушенням норм матеріального і процесуального закону, які були допущені в ході досудового слідства чи судового розгляду справи, оскільки таке право виключно належить лише суду вищої інстанції, який має право переглядати судове рішення в порядку його оскарження по суті.

Крім того, колегія суддів бере до уваги, що дії з боку прокурора, про які в своїй заяві вказує засуджений ОСОБА_7 , не підтверджені вироком суду, що набрав законної сили, чи матеріалами розслідування. Втім, відповідно до ч. 3 ст. 459 КПК України, лише вироком суду або, принаймні, матеріалами розслідування, має бути підтверджений будь-який факт зловживання слідчого, прокурора, суду під час кримінального провадження, для того, щоб такий факт міг бути прийнятий судом у якості нововиявленої обставини.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 вересня 2016 року є законною та обґрунтованою, і не вбачає підстав для її скасування чи зміни.

Враховуючи указане вище, та керуючись ст. ст. 404, 407, 459-463, 467 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 вересня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції шляхом подання безпосередньо до цього суду касаційної скарги протягом трьох місяців з часу її постановлення. Для особи, яка тримається під вартою, цей строк рахується з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий :

Судді :