Справа № 573/834/17
Номер провадження 1-кс/573/219/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(повний текст)
25 квітня 2017 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

слідчої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

слідчого: ОСОБА_4 ,

підозрюваного: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля клопотання старшого слідчого Білопільського відділення поліції Сумського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 , погоджене начальником Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Роднікове, Старобешівського району, Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , освіта середня, не працюючого, не одруженого, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не інваліда, раніше не судимого,
підозрюваного за ч. 2 ст. 260 КК України,
ВСТАНОВИВ:
25 квітня 2017 року старший слідчий СВ Білопільського відділення поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням, погодженим начальником Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання вмотивоване тим, що наприкінці жовтня 2015 року ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, перебуваючи в м. Комсольське Донецької області, вступив до незаконного воєнізованого формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки». Ознайомившись із встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного військового формування, дав свою згоду на їх дотримання та виконання, тим самим, підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному незаконному воєнізованому формуванні та виконання його цілей і завдань.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, у період з кінця жовтня по кінець грудня 2015 року ОСОБА_5 перебував у складі непередбаченого законами України воєнізованого формування, носив камуфльований одяг, мав при собі автоматичну вогнепальну зброю карабін «СКС» калібру 7,62 мм та набої до нього, систематично виконував накази, які отримував від своїх керівників з числа незаконного воєнізованого формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки» та перевозив на вантажному автомобілі бойові припаси, набої, одяг та продукти харчування на бази та контрольні пункти пропуску бойовиків.

16 січня 2017 року за вказаним фактом СВ Білопільського ВП Сумського РВП ГУНП в Сумській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000027, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України та розпочато досудове розслідування.

13 березня 2017 року кваліфікацію кримінального правопорушення змінено з ч. 2 ст. 260 КК України на ч. 1 ст. 260 КК України та повідомлено про підозру у вчиненні вказаного злочину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

24 квітня 2017 року кваліфікацію кримінального правопорушення змінено з ч. 1 ст. 260 КК України на ч. 2 ст. 260 КК України. Того ж дня ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.

В ході досудового розслідування вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами.

Слідчий також вказує, що ОСОБА_5 є особою, яка приймала участь у діяльності незаконного збройного формування, яке на даний час є діючим, а інші його члени в тому числі і ті, з якими підозрюваний підтримував зв`язки, ведуть озброєну боротьбу, направлену на повалення державної влади в Україні та порушення її територіальної цілісності, а також вчиняють інші протиправні діяння, а тому є підстави вважати, що перебуваючи на свободі, підозрюваний може підтримувати зв`язки з іншими членами незаконних збройних формувань, повідомляючи їм відомості, які стали йому відомі в ході слідчих дій по даному провадженню, а також інші важливі відомості як то місця дислокації сил антитерористичної операції, їх чисельність, склад, озброєння, що може створювати перешкоди для подальшої боротьби з вказаним незаконним збройним формуванням та притягненням всіх його членів до кримінальної відповідальності, що є кінцевою метою даного кримінального провадження.

Застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, так як передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої. На даний час існують передбачені ст. 177 КПК України ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду і незаконного впливу на свідків, продовження протиправної діяльності, направленої на повалення державної влади в Україні та порушення її територіальної цілісності. На існування вказаних ризиків вказує те, що ОСОБА_5 ніде не працює, не навчається, не одружений, на утриманні дітей не має, за місцем фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , після приїзду з території Донецької області проживає не тривалий час, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного на території Білопільського району, здатних забезпечити його правомірну поведінку.

З огляду на викладене вище, а також зважаючи на те, що ч. 5 ст. 176 КПК України забороняє застосування до особи, яка підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, слідчий вважає, що інші запобіжні заходи, не пов`язані з позбавленням волі, не забезпечать належної поведінки підозрюваного та не нададуть можливості уникнути вказаних вище ризиків, у зв`язку з чим просить застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримали.

Свою вину у вчиненні інкримінованого злочину ОСОБА_5 визнав частково, просив відмовити слідчому в задоволенні клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного, ОСОБА_6 в обґрунтування своїх заперечень суду зазначила, що у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 відсутні і «розумна підозра» як з точки зору фактичних підстав для підозри, так і з точки зору правової кваліфікації діяння, інкримінованого підзахисному, і докази. А наявні в матеріалах кримінального провадження фотознімки з мережі «Інтернет» не можуть бути допустимими доказами, оскільки здобуті з порушенням вимог КПК України. Слідством не встановлено, де і в який час ці фотознімки зроблені і чи саме ОСОБА_5 відображений на них. Вказала, що орган досудового розслідування не надав доказів про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме намагань переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, продовжити злочинну діяльність.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною 5 ст. 176 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 29 Конституції України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини, ніхто не може бути позбавлений свободи інакше як за вмотивованим рішенням суду і на підставах та в порядку, встановлених законом.

В силу ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Також слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно прийняти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Частиною 1 статті 194 КПК України визначено, що слідчий суддя вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається із клопотання та доданих до нього матеріалів пред`явлена ОСОБА_5 підозра за ч. 2 ст. 260 КК України має місце та підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних, зокрема, протоколом допиту останнього, з якого вбачається, що наприкінці жовтня 2016 року, перебуваючи в м. Комсомольськ Донецької області, підозрюваний написав письмову заяву у місцевому військоматі та вступив до лав армії так званої самопроголошеної «Донецької народної республіки» та на посаді водія-ремонтника до кінця грудня 2016 року на вантажному автомобілі підвозив бойовикам продукти харчування, одяг, а також ящики зі снарядами до установки «Град». Протоколами допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , згідно з якими ОСОБА_5 , перебуваючи на території Донецької області, в 2016 році служив у лавах армії так званої «ДНР». Відомостями, отриманими в ході проведення опитування в режимі відеоконференції ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які проживають на території тимчасово окупованої Донецької області та особисто знайомі з підозрюваним, володіють відомостями щодо активної участі останнього в лавах армії так званої самопроголошеної «ДНР», а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Стосовно доводів захисника підозрюваного про те, що вказані докази не є належними і допустимими суд зазначає, що перевірка доказів на відповідність вимогам КПК є обов`язком суду під час розгляду справи по суті.

З огляду на викладене вище суд вважає, що підозра про ймовірну причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України на думку суду є обґрунтованою.

Вирішуючи клопотання, суд враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, так як передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років з конфіскацією майна або без такої, ніде не працює, не навчається, офіційно не одружений, на утриманні дітей не має, в АДРЕСА_2 після приїзду з території Донецької області проживає нетривалий час, що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного на території Білопільського району, здатних забезпечити його правомірну поведінку.

На даний час існують передбачені ст. 177 КПК України ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду і незаконного впливу на свідків, продовження кримінального правопорушення зважаючи на те, що останній є уродженцем та зареєстрований на території Донецької області, яка є тимчасово окупованою, де фактично проживав із жовтня по грудень 2016 року та проходив військову службу у так званій самопроголошеній «ДНР», а відтак, може в будь-який час виїхати на тимчасово окуповану територію Донецької області, де має міцні соціальні зв`язки. Перебуваючи на волі, підозрюваний може підтримувати зв`язки з іншими членами незаконних збройних формувань та повідомляти останнім відомості, що стали відомі йому в ході слідчих дій по даному провадженню, а також інші важливі відомості щодо місця дислокації сил антитерористичної операції, їх чисельність, склад, озброєння, тощо, що може створювати перешкоди для подальшої боротьби з вказаним незаконним збройним формуванням та притягненням всіх його членів до кримінальної відповідальності, що є кінцевою метою даного кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях від 26 липня 2001 року у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/97, від 26 червня 1991 року «Летельє проти Франції» №12369/86 зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Окрім того, суд погодився, що обґрунтована підозра утому, що особа вчинила тяжкий злочин, може на початку слугувати підставою для взяття її під варту. Крім того, необхідність забезпечення належного здійснення провадження, зокрема, отримання доказів від свідків є належною підставою для первинного взяття під варту (рішення від15 вересня 2009 року у справі «Ямрозі проти Польщі» №6093/04, рішення від 10 лютого 2011 року у справі «Плєшков проти України» №37789/05).

Тобто із зазначеної практики Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений у ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Разом із цим суд також відмічає, що відповідно до ч. 5 статті 176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 Кримінального кодексу України.

Суд вважає, що клопотання слідчого та додані до нього матеріали містять достатньо даних на підтвердження існування заявлених ризиків.

З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 29 Конституції України, ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Білопільського відділення поліції Сумського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 , погоджене начальником Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 23 червня 2017 року включно.

Виконання даної ухвали покласти на Білопільський ВП Сумського РВП ГУНП в Сумській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя:

Справа № 573/834/17

Номер провадження 1-кс/573/219/17

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(вступна і резолютивна частина)
25 квітня 2017 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

слідчої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

слідчого: ОСОБА_4 ,

підозрюваного: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля клопотання старшого слідчого Білопільського відділення поліції Сумського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 , погоджене начальником Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Роднікове, Старобешівського району, Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , освіта середня, не працюючого, не одруженого, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не інваліда, раніше не судимого,
підозрюваного за ч. 2 ст. 260 КК України,
УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Білопільського відділення поліції Сумського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 , погоджене начальником Білопільського відділу Конотопської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 23 червня 2017 року включно.

Виконання даної ухвали покласти на Білопільський ВП Сумського РВП ГУНП в Сумській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали буде проголошений 27 квітня 2017 року о 08 годині 30 хвилин.

Слідчий суддя: