Провадження № 11-кп/780/558/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 22 30.05.2017

УХВАЛА
Іменем України
30 травня 2017 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання: ОСОБА_5
з участю: прокурора: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 березня 2017 року, -

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 березня 2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, повернутий прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтовує тим, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 не містить формулювання обвинувачення відповідно до положень закону, оскільки наведені в ньому висновки не містять деталізації, не є конкретними та зрозумілими, а саме, з викладених в обвинувальному акті фактичних обставин вчиненого злочину не вбачається, який умисел мав обвинувачений коли заволодів вібропилою, яка належала ОСОБА_9 та мотиви винного у вчиненні злочину.

Крім цього, з обвинувального акту вбачається, що днем вчинення ОСОБА_8 злочину вказано 28.10.2016 року, проте, у витягу з кримінального провадження № 0004342 та протоколу про прийняття заяви потерпілого про вчинене кримінальне правопорушення зазначені зовсім інші дати, а саме 31.10.2016 року і 30.10.2016 року відповідно.

Відсутність конкретного формулювання обвинувачення, на думку суду порушує право обвинуваченого на захист та є суттєвим, а тому тягне за собою повернення обвинувального акту прокурору для усунення зазначених недоліків.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що на їх думку обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 відповідає вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КК України, оскільки містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому, в обвинувальному акті, всупереч доводам ухвали суду першої інстанції зазначено, що ОСОБА_8 умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння майном ОСОБА_10 , шляхом обману взяв у потерпілого належне останньому майно. Посилання суду на те, що наведені в обвинувальному акті висновки не містять деталізації, не є конкретними та зрозумілими, не є підставою для повернення обвинувального акту.

Крім цього, на думку прокурора, прийшовши до висновку про відсутність належно викладеного формулювання обвинувачення ОСОБА_8 , посилаючись на протиріччя в зазначенні дати вчинення злочину у різних документах кримінального провадження, суд вдався до аналізу та формування певних висновків без проведення обов`язкової для цього стадії судового розгляду, фактично оцінив обставини, які підлягають доказуванню, що є грубим порушенням норм КПК України.

В зв`язку з цим апелянт просить ухвалу суду скасувати, а обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 повернути до суду першої інстанції для виконання вимог ст. ст. 314, 315 КПК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник обвинуваченого зазначає, що апеляційна скарга прокурора є необґрунтованою, а ухвала суду про повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_8 прокурору, законною. На думку захисника, обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні дійсно не відповідає вказаним в ухвалі вимогам КПК України та як наслідок, обвинувачення є неконкретним, незрозумілим, що ускладнює захист обвинуваченого та порушує його права, а саме знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують. В зв`язку з цим, захисник просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, яка апеляційну скаргу прокурора підтримала та просила її задовольнити;

захисника, який проти апеляційної скарги прокурора заперечував;

вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вмотивованим є рішення, в якому наведенні належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Ч.2 ст. 291 КПК України визначено перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд у підготовчому судовому засіданні виніс ухвалу про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України з посиланням на те, що обвинувальний акт не містить сформульованого обвинувачення.

Такий висновок суду першої інстанції на думку колегії суддів є законним і обґрунтованим.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
До того ж, відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Як встановлено колегією суддів, матеріали кримінального провадження, містять обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 , який не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення відповідно до положень закону, що позбавляє можливості обвинуваченого належним чином захищатись від висунутого йому обвинувачення.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 березня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, повернутий прокурору для усунення недоліків є законною, а підстави для її зміни чи скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів;-

у х в а л и л а :
Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 березня 2017 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, повернутий прокурору залишити без змін.

СУДДІ /підпис/ ОСОБА_2
/підпис/ ОСОБА_3
/підпис/ ОСОБА_4