Воловецький районний суд Закарпатської області
Провадження №1-кп/300/11/2016
Справа №300/1281/14-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.05.2017смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді: ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду смт. Воловець кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, згідно вимог ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст. 156, ч.3 ст. 302, ч.2 ст. 301, ч.2 ст. 300 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що починаючи з жовтня місяця 2009 року до кінця травня місяця 2013 року, по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 , умисно, з метою задоволення статевої пристрасті, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, займався розбещенням малолітніх та вчиняв розпусні дії щодо малолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Починаючи з жовтня місяця 2009 року до кінця травня місяця 2013 року ОСОБА_4 за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , неодноразово вчиняв розпусні дії щодо малолітнього ОСОБА_7 , шляхом демонстрування йому відеофільмів порнографічного характеру, відвертих цинічних розмов на сексуальні теми, оголення статевих органів, вчинення актів розпусти у його присутності, задоволенні статевої пристрасті неприродним способом за схилянням ОСОБА_7 до таких дій.

З лютого місяця 2012 року по грудень місяць 2012 року, обвинувачений ОСОБА_4 по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 , неодноразово вчиняв розпусні дії щодо малолітнього ОСОБА_6 , в присутності малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , які виражалися в демонструванні малолітньому фотографій порнографічного характеру, оголенні статевих органів, вчинення актів розпусти та схиляння малолітнього до цього.

Також, починаючи з лютого місяця 2012 року по грудень місяць 2012 року обвинувачений ОСОБА_4 по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 , неодноразово вчиняв розпусні дії щодо малолітнього ОСОБА_8 , в присутності малолітнього потерпілого ОСОБА_6 які здійснювалися шляхом демонстрування малолітньому відеофільмів порнографічного характеру та схиляння до розпусних дій.

Крім того, у період часу з лютого місяця 2011 року до кінця травня місяця 2013 року обвинувачений ОСОБА_4 по місцю свого проживання неодноразово вчиняв розпусні дії щодо малолітнього ОСОБА_9 , які здійснювалися шляхом демонстрування малолітньому відеофільмів порнографічного характеру, відвертих цинічних розмов на сексуальні теми, оголення статевих органів, вчинення актів розпусти у присутності малолітнього, задоволенні статевої пристрасті неприродним способом за участю малолітнього та схиляння до таких дій.

З цією ж метою, в період з лютого 2011 року до 29 травня 2013 року, по місцю проживання в АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 умисно обладнав кімнату своєї квартири персональним комп`ютером з доступом до мережі Інтернет, з метою використання його в розпусних діях, і використовував зазначене приміщення для розпусти, тобто безладних статевих зв`язків у яких брав участь сам із залученням малолітніх ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 .

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 відмовився давати свої покази щодо його обвинувачення, у відповідності до вимог ч.4 ст. 349 КПК України та ст. 63 Конституцї України.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні в присутності свого законного представника ОСОБА_11 показав, що познайомився з ОСОБА_4 в середині жовтня 2009 року і з цього часу на пропозицію ОСОБА_4 до травня 2013 року приходив до нього додому в АДРЕСА_1 , грати в комп`ютерні ігри безкоштовно. Потерпілий також підтвердив, що обвинувачений ОСОБА_4 у своїй квартирі неодноразово вчиняв щодо нього розпусні дії, демонстрував йому відеофільми порнографічного характеру, вів відверті цинічні розмови на сексуальні теми, оголяв статевий орган, задовольняв свою статеву пристрасть неприродним способом.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні в присутності свого законного представника ОСОБА_12 показав, що з лютого 2012 року до грудня 2012 року приходив зі своїм знайомим малолітнім ОСОБА_8 на квартиру до обвинуваченого ОСОБА_4 , де той дозволяв їм безкоштовно грати в комп`ютерні ігри. ОСОБА_4 вчиняв щодо них і в їх присутності розпусні дії, демонстрував їм порносайти та порнографічні фільми. Про дії ОСОБА_4 у 2013 році потерпілий розповів працівникам міліції у присутності свого законного представника ОСОБА_12 .

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні в режимі відеоконференції в присутності законного представника ОСОБА_13 показав, що у березні 2012 року, коли йому було 13 років, його знайомий ОСОБА_14 запросив його в гості до ОСОБА_4 пограти в комп`ютерні ігри безкоштовно. Коли обвинувачений ОСОБА_4 виходив з квартири, то замикав її на ключ, щоб ніхто не вийшов. В кінці березня 2012 року він прийшов до ОСОБА_4 , щоб пограти в комп`ютерні ігри, але обвинувачений почав приставати до нього, вчиняти розпусні дії, ввімкнув на комп`ютері порносайти, а потім порнофільми, які потерпілий не хотів переглядати. Через певний час він знову навідався з ОСОБА_14 до обвинуваченого, який вчиняв щодо них обох розпусні дії, демонстрував на комп`ютері порнографічні фільми. Розпусні дії щодо нього обвинувачений вчиняв в період з березня 2012 року до грудня 2012 року, після чого потерпілий розповів про все своїй матері.

Потерпілий ОСОБА_9 допитаний в судовому засіданні в присутності свого законного представника ОСОБА_15 пояснив суду, що відвідував квартиту ОСОБА_4 у період з 2010р. по 2011 рік, щоб пограти в комп`ютерні ігри. Потерпілий підтвердив, що обвинувачений ОСОБА_4 часто чіплявся до нього, схиляв до розпусних дії з ним, під час яких ОСОБА_4 задовольняв свою статеву пристрасть неприродним способом. Це відбувалося також в присутності та за участю потерпілого ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_16 . При цьому обвинувачений демонстрував йому порнографічні фільми, схиляв до статевих актів неприродним способом, на що отримував відмову потерпілого.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_17 в суді пояснив, що приблизно в травні місяці 2013 року його товариш ОСОБА_7 запропонував йому піти до свого знайомого ОСОБА_18 , який проживає в м. Сваляві та має компютер і інтернет, щоб пограти в онлайнігри по інтернету безкоштовно. Від такої пропозиції він не відмовився. Свідок підтвердив, що близько двадцяти разів приходив до ОСОБА_4 , який в їх присутності демонстрував на комп`ютері порнографічні фільми, демонстрував їм порносайти та схиляв до розпусних дій.

Суд об`єктивно та всебічно дослідивши обставини справи, давши зібраним доказам належну оцінку визнав, що винуватість ОСОБА_4 у кримінальних правопорушеннях доведена і його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 156 КК України, як вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи, за ч.3 ст. 302 КК України, як створення та утримання місць розпусти, а також звідництво для розпусти, вчинені із залученням неповнолітнього.

Крім викривальних показів потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , а також свідка ОСОБА_17 щодо злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_4 , його винуватість у кримінальних правопорушеннях доведена іншими доказами, які досліджені під час судового розгляду.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показав, що знайомий з обвинуваченим чотири роки, з 2011 року. Заходив до обвинуваченого ОСОБА_4 пограти в комп`ютерні ігри. Свідок підтвердив, що до обвинуваченого також приходили малолітні ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , яким було близько 13-14 років, він демонстрував їм порнографічні фільми, схиляв малолітніх до статевих актів неприродним способом, вони відмовлялися від цього, вчиняв щодо них розпусні дії. Коли вони відмовлялися, погрожував, що не дозволить їм грати в комп`ютерні ігри.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_4 взяти до уваги заяву неповнолітнього ОСОБА_6 , що під час досудового слідства на нього чинився тиск працівниками Свалявського відділу поліції дати неправдиві покази проти ОСОБА_4 суд відхиляє як такі, що не відповідають дійсності.

Починаючи з часу внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.06.2013 року за заявою ОСОБА_12 - законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_6 ніяких заяв щодо незаконного впливу на нього не поступало.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_6 з?явився без свого законного представника ОСОБА_12 та подав заяву без її відома. Суд не виключає, що заява ОСОБА_6 написана під впливом обвинуваченого ОСОБА_4 з метою в черговий раз затягувати судовий розгляд та уникнути відповідальності по даному епізоду.

В усіх судових засіданнях потерпілий ОСОБА_6 допитаний за участю свого законного представника ОСОБА_12 . Заяв щодо якого-небуть незаконного впливу працівниками поліції від неї не поступало.

Беручи до уваги зазначене, суд приходить до висновку, що заява написана ОСОБА_6 під впливом обвинуваченого ОСОБА_4 , а тому не може бути взята до уваги.

Вже на даний час неповнолітні потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_19 та ОСОБА_8 та їх законні представники повідомлялись судом, щодо участі в судових дебатах, рекомендованим поштовим відправленням.

Від них надійшли письмові заяви судове засіданння провести без їх участі, в тому числі і законного представника потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_12 ( а.с. 108 т.8) в яких вони просять взяти до уваги покази, які давались раніше в судових засіданнях.

Суд критично оцінює заперечення захисника обвинуваченого ОСОБА_4 щодо допустимості доказів відносно неповнолітніх потерпілих в частині суб?єктивної сторони вчиненого правопорушення. Звертає увагу на те, що суб?єктивна сторона кримінального правопорушення за ч.2 ст. 156 КК України вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи передбачає ставлення винного щодо віку потерпілої особи може бути як умисним, так і необережним, доказів щодо сумлінної помилки обвинуваченого ОСОБА_4 щодо віку потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_19 як обвинуваченим ОСОБА_4 так і його захисником ОСОБА_5 не подано.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується сукупністю доказів, зібраних у справі при провадженні досудового слідства, які досліджені та перевірені судом, зокрема згідно висновку мистецтвознавчої експертизи №09/04-124 від 05.07.2013 року, проведеної щодо вилучених у обвинуваченого ОСОБА_4 29 травня 2013 року під час обшуку в його квартирі дисків DVD та CD формату в кількості 50 штук, на дисках № 26 та 51 додатку є відео файли (фільми), які містять ознаки порнографічного характеру.

З досліджених судом відео файлів суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_4 у своїй квартирі, за адресою АДРЕСА_1 27 квітня 2013 року, 12 травня 2013 року, 14 травня 2013 року розбещував неповнолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , демонстрував їм відео порнографічного характеру, задовольняв свою статеву пристрасть неприродним способом.

У відповідності до вимог ст. 89 КПК України, суд оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов обгрунтованого висновку визнати їх належними та допустимими. Таким доказом слід вважати і ухвалу слідчого судді Апеляційного суду Закарпатської області від 04.04.2013 року про проведення негласних слідчих ( розшукових ) дій. Дана ухвала була винесена на підставі клопотання начальника ВКМСД Свалявського РВ УМВС України в Закарпатській області ст. лейтенанта ОСОБА_20 щодо внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 302, ст. 304 КК України, які відносяться до категорії тяжких злочинів.

Згідно повідомлення Апеляційного суду Закарпатської області від 06.07.2016 року (а.с. 171 т.7) ухвала слідчого судді від 04.04.2013 року якою надавася дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій щодо ОСОБА_4 є розсекреченою (а.с. 183 т.7).

В ухвалі також зазначено, що враховуючи те, що відомості про особу, яка вчинила злочин не відомі та отримати їх в інший спосіб неможливо, тому був наданий дозвіл на проведення оперативно-розшукового заходу - негласного проникнення в помешкання ОСОБА_4 з метою встановлення спеціальних технічних засобів для спостереження за поведінкою ОСОБА_4 та особами з якими він контактує.

Під час дослідження в судовому засіданні шляхом перегляду змісту диску №26 судом встановлено, що відео файли були створені (записані) 27.02.2004 року, тобто до вчинення злочинів щодо малолітніх, суд також визнає неналежним доказ диск №51, оскільки згідно з протоколом обшуку від 29.05.2013 року у обвинуваченого було вилучено тільки 50 дисків DVD та CD формату (а.с.170-173, т.1). Під час дослідження протоколу обшуку, на сторінці 172 виявлено виправлення кількості вилучених дисків з 50 на 54.

З постанови про призначення мистецтвознавчої експертизи від 01.07.2013 року ( а.с.129-130, т.2 ) вбачається, що для дослідження експертам було надано диски DVD та CD формату, які вилучені в квартирі обвинуваченого, в кількості 50 штук.

Суд вважає взяти до уваги клопотання прокурора визнати флеш накопичувач, який був вилучений у обвинуваченого під час обшуку 29.05.2013 р., неналежним доказом, а також жорсткий диск Samsung , який в судовому засіданні не вдалося відтворити.

В судовому засіданні досліджено вміст компакт-диска DVD-R із записом оперативно-технічних заходів, зокрема відео контролю особи ОСОБА_4 , який здійснювався на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду Закарпатської області від 04.04.2013 року.

Також на законних підставах було відмовлено обвинуваченому ОСОБА_4 та його захиснику у витребуванні оперативно-розшукової справи №2300513 від 25.03.2013 року для її огляду в судовому засіданні.

З висновку мистецтвознавчої експертизи № 09/26-126 від 08.07.2013 року, вбачається, що на жорсткому диску Samsung, model: HD503HI, ємністю 500Gb, вилученому під час обшуку 29.05.2013 року в квартирі обвинуваченого ОСОБА_4 , виявлено графічні файли, які містять ознаки порнографічного характеру, сцен насильства та жорстокості не виявлено (а.с. 147-150, т.2).

Ця обставина підтверджує показання потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_21 про те, що під час перебування у квартирі обвинуваченого ОСОБА_4 той демонстрував їм відеофільми порнографічного характеру за допомогою комп`ютера.

Таким чином суд визнав, що винуватість ОСОБА_4 у злочинах передбачених ч.2 ст. 156 та ч.3 ст. 302 КК України доведена належними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Суд також відхиляє твердження обвинуваченого ОСОБА_4 , що він вчиняв свої дії щодо потерпілих, коли вони вже не були малолітніми, що підтверджується відомостями внесених повідомлень (заяв) до ЄРДР. Встановлено, що такі відомості внесено 16.03.2013 року - за ч.3 ст.302 КК України ( а.с. 27 т.1) ; 29.05.2013 року за ч.2 ст. 156 КК України щодо потерпілого ОСОБА_9 ; 13.06.2013 року за заявою ОСОБА_12 щодо потерпілого ОСОБА_6 (а.с. 28 т.1); 14.06.2013 року за заявою ОСОБА_22 щодо потерпілого ОСОБА_8 ; 18.06.2013 року за ч.2 ст.301 КК України заявою ОСОБА_11 (а.с. 29 т.1), а також 26.06.2013 року за ч.2 ст.300 КК України (а.с. 30 т.1) і за такою правовою кваліфікацією проводилось досудове слідство.

Станом на 12.05.2013 р.потерпілому ОСОБА_7 виповнилось 15 років. Однак, розпусні дії щодо нього обвинувачений ОСОБА_4 здійснював починаючи з 2009 року, тобто коли він ще перебував у малолітньому віці. Отже, дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст. 156 КК України є вірними і знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

При цьому суд бере до уваги показання потерпілих, свідка, речові докази, які містять відомості про злочини.

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено також обвинувачення у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 301 КК України, тобто розповсюдження серед неповнолітніх творів порнографічного характеру та у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 300 КК України, розповсюдження серед неповнолітніх творів, що пропагують культ насильства і жорстокості.

Зокрема ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення в тому, що він, переслідуючи мету розповсюдження творів, що пропагують культ насильства і жорстокості, а також творів порнографічного характеру, у травні 2012 року в приміщенні своєї квартири, діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, надав для перегляду неповнолітньому ОСОБА_7 три компакт-диски, два з яких два DVD формату й один CD формату, на одному з яких містяться відео файли з ознаками порнографічного характеру, а на іншому розміщений відео файл, що містить сцени насильства та жорстокості.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 стверджував, що диски для перегляду надав йому обвинувачений ОСОБА_4 .

Досліджуючи в судовому засіданні речові докази три диски, два DVD формату і один CD формату, суд встановив, що вони були створені: DVD №1 29.02.2013 року, DVD №3 01.02.2013 року та CD №3 11.06.2013 року.

Згідно з протоколом огляду місця події від 19.06.2013 року, проведеного в кабінеті слідчого Свалявського РВ УМВС України в Закарпатській області, мати потерпілого ОСОБА_7 - ОСОБА_11 у кабінеті слідчого надала три комп`ютерні диски, заявивши, що їх потерпілому ОСОБА_7 надав для перегляду обвинувачений ОСОБА_4 .

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_4 був затриманий 29 травня 2013 року за підозрою у злочині передбаченому ч.3 ст. 302 КК України (а.с.186, т.1). Враховуючи цю обставину, створити один з компакт-дисків обвинувачений ОСОБА_4 не міг, оскільки вже знаходився під вартою.

Ця обставина ставить під сумнів правдивість показань потерпілого ОСОБА_7 , його представника ОСОБА_11 , та обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення у злочинах передбачених ч.2 статті 301, ч.2 статті 300 КК України, оскільки повністю виключається створення обвинуваченим одного з дисків і не виключається створення інших двох компакт-дисків іншими особами.

Дослідивши речові докази три диски, два DVD формату і один CD формату, надані матір`ю потерпілого ОСОБА_7 , оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, які є в матеріалах справи суд визнав, що доводи сторони обвинувачення про те, що ці компакт диски, які містять відео файли з ознаками порнографічного характеру, а також відео файл, що містить сцени насильства та жорстокості, належали обвинуваченому ОСОБА_4 і розповсюджені ним для перегляду потерпілому ОСОБА_7 ґрунтуються на припущеннях.

Сторона обвинувачення не довела належними і допустимими доказами, що зазначені компакт-диски саме обвинувачений ОСОБА_4 передав для перегляду потерпілому ОСОБА_7 , вчинивши таким чином злочини передбачені ч.2 ст. 301, ч.2 ст. 300 КК України.

Суд, з дотриманням вимог ст. 94 КПК України оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженню всіх обставин кримінального правопорушення, керуючись законом дав оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв?язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч.3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч.3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

У відповідності до вимог з п.2 ч.1 ст. 373 КПК України у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, ухвалюється виправдувальний вирок.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 підлягає виправданню в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст. 301, ч.2 ст. 300 КК України за недоведеністю вчинення кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за злочини передбачені ч.2 ст. 156, ч.3 ст. 302 КК України суд, відповідно до ч.3 ст. 65 КК України враховує, що обвинуваченим вчинено злочини, які згідно з ч.4 ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, а також особу винуватого та обставини які обтяжують і пом`якшують покарання.

Пом`якшуючих вину обставин суд не знаходить.

Вирішуючи питання про покарання суд бере до уваги особу обвинуваченого, його негативну характеристику по місцю проживання, раніше обвинувачений притягувався до кримінальної відповідальності, а саме вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 24 квітня 2007 року ОСОБА_4 було притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів передбачених ч.1 ст. 156, ч.2 ст. 301 КК України до двох років позбавлення волі. Постановою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 23 липня 2008 року ОСОБА_4 було звільнено від відбуття покарання умовно-достроково на невідбутий строк три місяці 27 днів.

Вищезазначені обставини свідчать про те, що після відбуття покарання ОСОБА_4 продовжив свою злочинну діяльність, а призначене йому покарання не досягло мети, визначеної в ч.2 ст. 50 КК України.

Згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, оскільки менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення обвинуваченого та для попередження вчинення ним нових злочинів.

Призначаючи покарання суд враховує стан здоров`я обвинуваченого, однак вважає, що наявні у нього захворювання не перешкоджають відбуванню покарання, і не є підставою для пом`якшення покарання.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 2739 грн. 72 коп. підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави на підставі ч.1 ст. 126 КПК України .

Речові докази: чотири пластикові картки «Приватбанк», дві картки мобільного зв`язку «Лайф», три картки мобільного зв`язку «Київстар», п`ять карток мобільного зв`язку МТС, п`ять металевих ключів необхідно повернути обвинуваченому ОСОБА_4 ; системний блок від комп`ютера «Gresso», 56 (п`ятдесят шість компактдисків) формату DVD-R та CD-R, жорсткий диск «Hitachi HDD 500 Gb», один компакт диск формату CD-R Verbatim необхідно знищити.

Цивільні позови не заявлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.

Керуючись статтями 369, 371, 374, 376 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 156, ч.3 ст. 302 КК України і призначити йому покарання: за ч.2 ст. 156 КК України - у вигляді восьми років позбавлення волі; за ч.3 ст. 302 КК України у вигляді - семи років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді восьми років позбавлення волі.

ОСОБА_4 за ч.2 ст. 301, ч.2 ст. 300 КК України виправдати за недоведеністю вчинення кримінальних правопорушень.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання, строк протягом якого він знаходився під вартою починаючи з часу затримання, зокрема з 29 травня 2013 року до 17 квітня 2015 року та з 21.05.2015 року до 01.12.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 2 739 (дві тисячі сімсот тридцять дев`ять) гривень 72 копійки стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази: чотири пластикові картки «Приватбанк», дві картки мобільного зв`язку «Лайф», три картки мобільного зв`язку «Київстар», п`ять карток мобільного зв`язку МТС, п`ять металевих ключів - повернути обвинуваченому ОСОБА_4 ; системний блок від комп`ютера «Gresso», 56 (п`ятдесят шість компакт дисків) формату DVD-R та CD-R, жорсткий диск «Hitachi HDD 500 Gb», один компакт диск формату CD-R Verbatim - знищити.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області в 30-денний термін з часу його проголошення, а ОСОБА_4 - з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий

Суддя ОСОБА_1