Справа № 301/1072/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" лютого 2017 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Іршава кримінальне провадження, що внесене 01 травня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000346, відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Червоноград, Львівської області, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою технічною освітою, не одруженого, не працюючого, громадянина України, раніше судимого вироком Іршавського районного суду від 02.04.2014 року за ст.119 ч.1 КК України на 3 (три) роки сім місяців чотирнадцять днів позбавлення волі, звільнений по відбуттю покарання,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.189 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в :
01 травня 2016 року близько 17.00 години ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до будинку АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом вільного доступу, через незамкнені вхідні двері вказаного будинку зайшов до приміщення будинку, де побачивши ОСОБА_6 , погрожуючи їй застосуванням фізичного насильства у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень, почав вимагати від останньої віддати йому грошові кошти в сумі 30 гривень, які, на переконання ОСОБА_3 , потерпіла йому заборгувала. Побоюючись у силу свого похилого віку за своє життя і здоров`я, ОСОБА_6 дані погрози фізичного насильства сприйняла як реальні, тому відразу вийшла з будинку на подвір`я. ОСОБА_3 наздогнав потерпілу на подвір`ї та продовжуючи свої вимоги, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар рукою затиснутою в кулак по голові ОСОБА_6 , яка від цього удару не втрималась на ногах та впала на землю. Після цього, ОСОБА_3 , не припиняючи свою вимогу віддати йому гроші у сумі 30 гривень, продовжив наносити удари руками по голові та обличчю потерпілої ОСОБА_6 , в результаті чого заподіяв потерпілій легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 21 дня.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та показав, що у п`ятницю 29 квітня 2016 року син потерпілої ОСОБА_7 попросив допомогти обробити голови і ноги телят. Взявши лампу для обпалювання у ОСОБА_8 , протягом п`яти годин він працював на подвір`ї потерпілої. ОСОБА_9 проживає з матір`ю потерпілою ОСОБА_6 , тому ця робота виконувалася ним в інтересах сім`ї потерпілої. По закінченню роботи потерпіла сказала прийти за грошима за виконану роботу в неділю. Він і раніше виконував на прохання потерпілої чи її сина ОСОБА_7 різні роботи по господарству, за що отримував відповідну плату. 01.05.2016 року він прийшов до потерпілої під вечір, приблизно о 18 годині і попросив розрахунку за виконану роботу. Він вже був випивший, оскільки було свято Великдень. Потерпіла сказала, що вона не дасть гроші, оскільки у неї їх нема. Він конкретної суми не називав, просив дати гроші, хоча б на цигарки, щоб не було, що він працював задарма. Оскільки потерпіла відмовилася розрахуватися з ним за виконану роботу, він обізвав її та сказав, щоб наступного разу вони шукали собі інших працівників, бо він більше не прийде до цих працювати, та вийшов з літньої кухні на подвір`я. Потерпіла зупинила його та сказала, щоб він зачекав поки приїде її син ОСОБА_10 , який розбереться з ним за те, що він обізвав потерпілу. Приблизно через 20 хвилин приїхав син потерпілої ОСОБА_11 разом з працівниками міліції, які посадили його в машину, відвезли від будинку потерпілої на деяку відстань, висадили з машини і просили не приходити більше до потерпілої. Потерпілій він не погрожував, не бив її, не бачив, що вона падала, ніяких тілесних ушкоджень не бачив на ній ні 01.05.2016 року, ні 02.05.2016 року, коли він знову прийшов до потерпілої додому, оскільки хотів поговорити з ОСОБА_7 про оплату за виконану роботу.
Він розкаявся у тому, що накричав на потерпілу та ображав її, вимагаючи віддати гроші за виконану ним роботу, однак, тілесних ушкоджень потерпілій не наносив. Вважав, що має понести покарання за вчинене ним діяння, однак, заперечував кваліфікацію своїх дій за ст.189 ч.3 КК України. Просив суворо його не карати.
Потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що обвинувачений за кілька днів до вчинення злочину працював у неї по господарству розкидав навіз, за що вона заплатила 30 грн. В п`ятницю перед Великоднем ОСОБА_12 допомагав сину ОСОБА_7 - обпалювати голови теляти. Не знає, чи були якісь домовленості про оплату роботи між обвинуваченим та її сином. Вона не домовлялася з обвинуваченим ні про роботу, ні про оплату, не казала йому прийти в неділю за грошима. Вважала, що ціна виконаної ОСОБА_13 роботи, хіба що, пригощення спиртним. В неділю на Великдень зранку до неї додому прийшов ОСОБА_12 та спитав, де ОСОБА_7 син потерпілої. Вона відповіла, що син спить. Обвинувачений пішов, однак, повернувся пізніше, п`яним і сказав, що потерпіла винна йому гроші за роботу, просив їх віддати. Потерпіла взяла свій мобільний телефон і вибігла на подвір`я, почала викликати по телефону свого сина ОСОБА_14 . ОСОБА_12 наздогнав потерпілу та вдарив її рукою по обличчю, від чого у неї розсіклася губа та вона впала на землю. Тоді ОСОБА_12 нагнувся над потерпілою та наніс їй біля десяти ударів в область голови. Коли обвинувачений перестав її бити, потерпіла спитала скільки вона винна. ОСОБА_12 відповів, що потерпіла винна за роботу 30 грн. Вона сказала, що у неї нема дома грошей, просила зачекати, поки вона позичить гроші у сусідки. Потерпіла пішла до сусідки ОСОБА_15 городом, однак, дома її не знайшла. Як вияснилося пізніше, сусідка в цей час, на прохання сина потерпілої - ОСОБА_10 , прийшла до потерпілої додому, щоб перевірити, що з нею сталося. ОСОБА_16 зустріла на подвір`ї потерпілої ОСОБА_3 , який сказав, що прийшов за грошима за виконану роботу. Пізніше приїхав син потерпілої ОСОБА_10 та працівники поліції, які складали якісь документи та затримали ОСОБА_3 . Заяву про вчинення злочину вона написала у той же день, а медичне освідчення проходила наступного дня. У судове засідання 16.02.2017 року не з`явилася, подала заяву, в якій просила подальший розгляд справи проводити за її відсутності, ніяких претензій до обвинуваченого не має, просила суворо ОСОБА_3 не карати (а.с.86,159).
Свідок ОСОБА_10 суду показав, що в неділю 01.05.2016 року на його мобільний телефон передзвонила його мати потерпіла ОСОБА_6 . Він з матір`ю поговорити не зміг, але чув, як потерпіла благала когось не бити та не вбивати її. Він, подумав, що то його брат ОСОБА_7 у нетверезому стані б`є матір та одразу виїхав до матері додому. По дорозі подзвонив сусідці потерпілої - ОСОБА_17 , розповів про телефонний дзвінок і просив піти подивитися, що там робиться. Він також викликав працівників поліції. Через деякий час йому передзвонила ОСОБА_16 та розповіла, що потерпілої нема дома, але там ОСОБА_12 , який просить заплатити за роботу. Щоб заспокоїти ОСОБА_3 , він передав ОСОБА_18 , щоб обвинувачений чекав і він скоро привезе гроші. Коли він приїхав до будинку матері, обвинуваченого там вже не було. Працівники міліції, які прибули на виклик, поїхали за ОСОБА_13 до нього додому. Зустрівши потерпілу він побачив, що вона побита, на обличчі та голові були сліди крові та побоїв. Свідку вона розповіла, що до неї прийшов ОСОБА_19 , який просив віддати гроші за роботу. Він також дізнався, що у переддень Великодня, в п`ятницю, ОСОБА_7 обпалював у себе на подвір`ї голови теляти, був при цьому присутній і ОСОБА_12 , однак, потерпіла не кликала його працювати і зарплату йому не обіцяла.
Свідок ОСОБА_20 суду показала, що в неділю, у перший день Великодня 2016 року, їй передзвонив син потерпілої ОСОБА_10 - та сказав, що у його матері щось сталося і просив піти подивитися. Не відключаючи мобільного телефону, вона пішла вулицею до потерпілої ОСОБА_6 , яка живе по сусідству, однак, її дома не було. Повертаючись додому, зустріла іншу сусідку ОСОБА_21 , яка повідомила, що ОСОБА_6 знаходиться дома у свідка. На подвір`ї власного будинку вона зустріла потерпілу ОСОБА_22 та обвинуваченого ОСОБА_3 , який казав потерпілій, що вона винна йому кошти 30 грн. Потерпіла запитала у свідка, чи не могла б вона позичити їй 30 грн., які вона повинна віддати ОСОБА_23 . Свідок відповіла, що грошей у неї не має та спитала у ОСОБА_3 , чи він не може зачекати з грошима поки закінчаться свята. Син потерпілої, який все ще залишався на телефонному зв`язку і чув цю розмову, просив передати ОСОБА_24 , що він вже їде і привезе гроші. Почувши це, ОСОБА_12 пішов додому. При обвинуваченому потерпіла не казала, що він їй погрожував чи бив її, а коли ОСОБА_12 пішов додому, потерпіла розповіла свідку, що той її побив на подвір`ї власного будинку. Свідок бачила на голові потерпілої невеличку подряпину і сліди крови, інших тілесних ушкоджень на потерпілій вона не бачила. Наступного дня ОСОБА_12 приходив додому до потерпілої, шукав її сина ОСОБА_7 . При цьому, ОСОБА_12 був сильно побитий. Свідок підтвердила, що ОСОБА_12 іноді працював у потерпілої по господарству. Останній раз бачила обвинуваченого працювати у ОСОБА_6 незадовго до Пасхи він розносив навіз.
Свідок ОСОБА_25 суду показала, що 01.05.2016 року в післяобідній час прийшла в гості до сусідки ОСОБА_20 , якій незабаром передзвонив син ОСОБА_6 ОСОБА_26 і просив піти подивитися, як там його мати. ОСОБА_16 пішла додому до ОСОБА_22 вулицею, а тим часом додому до ОСОБА_15 городом прийшли ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , сіли на лавицю біля свідка. Потерпіла розповіла, що ОСОБА_12 просить у неї гроші за роботу, за яку вона вже заплатила, а ОСОБА_12 почав стверджувати, що вона ще не давала грошей. При цьому, ніяких погроз чи образ з боку обвинуваченого не було, вони спокійно спілкувалися. Не бачила вона на потерпілій і тілесних ушкоджень. Обвинувачений був тверезий.
Свідок ОСОБА_7 суду показав, що є сином потерпілої, проживає разом з матір`ю, під час інциденту, що виник між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , дома не був. Коли повернувся додому, побачив, що матері нема дома, тому пішов її шукати до сусідки. У ОСОБА_15 він зустрів матір, іншу сусідку ОСОБА_21 , свого брата ОСОБА_26 та працівників поліції. ОСОБА_3 там не було. Тоді він дізнався, що ОСОБА_12 вимагав у матері гроші за роботу та побив її, на обличчі потерпілої зліва бачив сліди крові. Підтвердив, що ОСОБА_12 у п`ятницю перед ОСОБА_27 прийшов до нього додому допомагати обпалювати голови телят. Він ОСОБА_3 допомагати не кликав, але і від його допомоги не відмовлявся. ОСОБА_12 приніс лампу для обпалювання, оскільки лампа свідка не працювала. Обвинувачений палив голови, а свідок їх чистив. Про зарплату з ОСОБА_13 він не домовлявся наперед, а по закінченню роботи не розрахувався з ним, оскільки вважав, що робота була простою та грошової винагороди не вимагала. Думав розрахуватися з ОСОБА_13 , пригостивши його «магаричем». Оскільки у Великодню п`ятницю через піст вживати спиртне заборонено, тому коли ОСОБА_12 спитав про оплату за роботу, він відповів, що потім віддячить. При цьому він не уточнював ні дати, ні суми. Підтвердив, що обвинувачений і раніше приходив до них додому та допомагав по господарству, за що отримував зарплату. Гроші за роботу по господарству як ОСОБА_24 , так і іншим працівникам завжди платила потерпіла ОСОБА_22 , оскільки вона є хазяйкою домоволодіння.
Свідок ОСОБА_28 суду показав, що про обставини вчинення злочину йому нічого невідомо. Перед ОСОБА_27 син потерпілої ОСОБА_7 приходив до нього додому і просив лампу, для опалювання. Лампу він не дав, оскільки така не працювала.
Свідок ОСОБА_29 суду показав, що до нього додому приходив ОСОБА_12 і брав для роботи лампу для обпалювання. У кого обвинувачений працював, свідок не знає. Про обставини вчинення злочину йому нічого не відомо.
Заслухавши покази обвинуваченого, потерпілої та свідків, дослідивши письмові докази, на які посилалися сторони кримінального провадження, дослідивши повно та всебічно всі обставини кримінального провадження, оцінивши відповідно до ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності, суд приходить до наступного.
Згідно ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин події злочину, винуватості обвинуваченого у його вчиненні, форми вини, мотиву і мети його вчинення, виду і розміру завданої шкоди покладається на слідчого та прокурора.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні обставини справи, отримані у передбаченому законом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів і обставин, що мають значення для справи та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
ОСОБА_3 обвинувачується у вимаганні, тобто вимозі передати чуже майно, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи та його дії кваліфіковано за ч.3 ст. 189 КК України.
Суб`єктивна сторона вимагання характеризується прямим умислом. Вимагання - це корисливий злочин. При його вчиненні винний має за мету незаконно одержати чуже майно, право на нього або домогтися вчинення потерпілим інших дій майнового характеру.
З об`єктивної сторони вимагання характеризується двома взаємопов`язаними діями: 1) пред`явленням майнової вимоги; 2) погрозою застосування насильства, знищення або пошкодження майна, заподіяння іншої шкоди.
Пред`явлена майнова вимога утворює ознаку об`єктивної сторони цього злочину тільки за умови, що вона є завідомо протиправною. При вимаганні винна особа прагне заволодіти не належним їй майном чи правом на таке майно або бажає вчинення на її користь дій майнового характеру. Вимога задовольнити законні майнові претензії не утворює складу вимагання.
В ході судового слідства встановлено, що в п`ятницю, 29 квітня 2016 року, обвинувачений ОСОБА_3 протягом кількох годин працював на подвір`ї потерпілої разом з її сином ОСОБА_30 . Він і раніше виконував на прохання потерпілої чи її сина ОСОБА_7 різні роботи по господарству, за що отримував відповідну оплату. По закінченню роботи 29.04.2016 року, оплата з ОСОБА_3 за виконану роботу проведена не була. Господарі обіцяли розрахуватися згодом. 01.05.2016 року обвинувачений двічі приходив до ОСОБА_7 , якого не було вдома, тому звернувся до потерпілої і попросив провести з ним розрахунок саме за виконану 29.04.2016 року роботу.
Вказану обставину підтвердили в судовому засіданні як сама потерпіла ОСОБА_6 , так і свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_25 та ОСОБА_10 , які показали, що ОСОБА_3 , пред`являючи потерпілій вимогу про передачу коштів, указував саме на існуючий борг та на не проведення з ним розрахунків за виконану роботу.
Як потерпіла ОСОБА_6 , так і її син ОСОБА_7 підтвердили, що обвинувачений раніше неодноразово працював у них по господарству, за що отримував відповідну оплату. Не заперечували вони, що 29.04.2016 року ОСОБА_12 працював на їхньому подвір`ї обпалював голови телят лампою, яку сам з собою приніс. Про розмір і вид оплати домовленості між сторонами до проведення відповідної роботи не було. Однак, виконуючи роботу, обвинувачений правомірно міг розраховувати на оплату своєї праці.
На думку потерпілої ОСОБА_6 та її сина ОСОБА_7 , виконана ОСОБА_13 29.04.2016 року робота не була складною, тому не потребувала грошової винагороди, а розрахунок з ним міг бути проведений шляхом передачі «магарича» - пригощення спиртним та закускою. Однак, за виконану 29.04.2016 року роботу з обвинуваченим не було проведено оплати ні в грошовій, ні в натуральній формі. Дану обставину підтвердили в судовому засіданні як потерпіла ОСОБА_6 , так і її син ОСОБА_7 .
Так свідок ОСОБА_7 показав, що по закінченню роботи нічим не пригощав ОСОБА_3 за виконану роботу, оскільки 29.04.2016 року була Великодня П`ятниця - день великого поста, коли вживати спиртне заборонено. Він пообіцяв розрахуватися за роботу згодом - по закінченню поста.
З показів обвинуваченого ОСОБА_3 вбачається, що він прийшов в будинок ОСОБА_7 за отриманням відповідної оплати 01.05.2016 року у перший день Великодня, тобто після закінчення посту.
З показів свідка ОСОБА_7 також вбачається, що главою сім`ї є саме потерпіла ОСОБА_6 , тому саме вона завжди проводила оплату з працівниками за виконану ними по господарству роботу.
Отже, в судовому засіданні встановлено, що між обвинуваченим ОСОБА_3 з одного боку та потерпілою і її сином ОСОБА_7 з іншого боку існувало усне зобов`язання, що виникло на підставі, що передбачена чинним законодавством.
Згідно п.15 Постанови Пленуму ВСУ від 6 листопада 2009 року N 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», при розмежуванні вимагання і злочину, передбаченого статтею 355 КК (примушування до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов`язань), треба виходити з того, що при вимаганні винна особа керується корисливим умислом на заволодіння не належним їй майном чи правом на таке майно.
Якщо винна особа, застосовуючи відповідні погрози чи насильство, таким умислом не керується, а має на меті примусити потерпілого до виконання цивільно-правового зобов`язання, дії винного належить кваліфікувати за відповідною частиною статті 355 КК. При цьому слід мати на увазі, що відповідальність за цією статтею може наставати лише тоді, коли особу примушують до виконання (невиконання) існуючого зобов`язання, що виникло на підставах, передбачених чинним законодавством. Предметом такого зобов`язання можуть бути гроші, майно, послуги, результати творчості тощо.
Не є вимаганням (стаття 189 КК) примушування особи до оплати (вимоги оплати) наданих їй за угодою чи домовленістю послуг, наприклад: з перевезення особи чи майна, оплати переданого особі майна чи виконаних на її користь робіт тощо. Такі дії за наявності для того підстав мають кваліфікуватись як примушування до виконання цивільно-правового зобов`язання.
Отже, у судовому засіданні встановлено, що обвинувачений мав правомірні очікування на отримання оплати за виконану в інтересах сім`ї потерпілої роботу, тому пред`явлена ОСОБА_3 майнова вимога не була завідомо протиправною та його умисел був направлений не на протиправне заволодіння не належним йому майном.
Враховуючи наведене суд вважає, що в ході судового розгляду кваліфікація дій ОСОБА_3 за ч.3 ст. 189 КК України не знайшла свого підтвердження.
Під час судового розгляду прокурор в порядку ст. 338 КПК України не змінив обвинуваченнята не висунув додаткового обвинувачення.

Відповідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, однак, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_3 фактично визнав, що будучи у нетверезому стані, накричав на потерпілу, ображав її та погрожував їй, вимагаючи віддати гроші за виконану ним роботу.
Отже, вимога ОСОБА_3 була направлена на задоволення законної майнової претензії (отримання оплати своєї праці), однак, маючи право на пред`явлення вимоги про виконання певного зобов`язання, обвинувачений не вправі добиватися задоволення цієї вимоги насильницьким способом.

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 в ході примушування потерпілої до виконання зобов`язання наніс їй один удар рукою затиснутою в кулак по голові, від чого ОСОБА_6 впала на землю. Після чого, ОСОБА_3 наніс потерпілій не менше п`яти ударів по голові та обличчю, заподіявши їй легкі тілесні ушкодження, у тому числі, з короткочасним розладом здоров`я.
Тобто, ОСОБА_3 під час примушуванні до виконання цивільно-правових зобов`язань вчинив насильство, що є небезпечним для життя чи здоров`я особи.

Не зважаючи на те, що обвинувачений заперечував нанесення потерпілій тілесних ушкоджень, дана обставина підтверджується у судовому засіданні як показами потерпілої та свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , які після інциденту бачили на потерпілій сліди побоїв, так і протоколом усної заяви про вчинення кримінального правопорушення від 01.05.2016 року (а.с.87), протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 04.05.2016 року (а.с.95-101), а також висновком експерта №197 від 06.05.2016 року (а.с.106-108).
Відповідно до висновку експерта №197 від 06.05.2016 року, у ОСОБА_6 виявлені синець шкірних покровів лобної ділянки зліва на межі волосистої частини голови, на площині його садно, синець шкірних покровів лобного відростка зліва, припухлість тьмяно-потиличної ділянки справа, садно крила носа зліва, садно шкірних покровів спинки носа, садна шкірних покривів лобного горба справа та зліва, синець шкірних покривів та облямівки нижньої губи зліва. При консультативному обстеженні діагностовано черепно-лицеву травму; забій м`яких тканин тім`яної ділянки справа, скроневої ділянки зліва, в ділянці шиї; струс головного мозку. Вказані тілесні ушкодження могли бути спричинені в терміни зазначені в обставинах справи, від дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею за ударним механізмом спричинення чи ударі об такі, і такими могли бути затиснуті в кулак руки сторонньої особи. Потерпілій ОСОБА_6 було спричинено не менше 5 ударів. На час спричинення тілесних ушкоджень потерпіла могла знаходитися як у вертикальному чи близькому до нього, так і в горизонтальному чи близькому до нього положенні тіла. Особа, що завдавала ОСОБА_6 тілесні ушкодження, могла знаходитися напроти потерпілої. За ступенем тяжкості тілесні ушкодження у вигляді синців, саднин та забою м`яких тканин тіла кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше як 6 днів. Діагнозтований клінічно струс головного мозку за ступенем тяжкості слід кваліфікувати як легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 21 дня.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена у примушуванні особи до виконання цивільно-правових зобов`язань, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я та його дії слід кваліфікувати за ч.3 ст. 355 КК України.
Санкція ст. 355 ч.3 КК України є менш суворою ніж санкція ст. 189 ч.3 КК України, тому зміна судом правової кваліфікації кримінального правопорушення покращує становище обвинуваченого.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання винного.
Те, що ОСОБА_3 частково визнав свою вину, за місцем проживання характеризується позитивно, потерпіла претензій матеріального характеру до нього не має та просила суворо його не карати (а.с.86), суд враховує, як обставини, що пом`якшують його покарання.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, є вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Враховуючи особу винного, зокрема, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності і має непогашену судимість, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання в сукупності, суд вважає можливим виправлення та перевиховання ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства.
На думку суду, призначення ОСОБА_3 покарання відповідно до ст. 75 КК України з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, визначених ч. 1 ст. 76 КК України, буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а застосування більш тяжкого покарання до обвинуваченого є недоцільним.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 під час досудового розслідування не обирався.
Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Керуючись ст. ст. 94, 337, 368-370, 374, 392 КПК України,

з а с у д и в :
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 355 КК України.
Призначити ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 355 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього на підставі ч.1 ст. 76 КК України обов`язки:періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його проголошення, а потерпілою у той же строк з дня отримання його копії, до апеляційного суду Закарпатської області через Іршавський районний суд.
Копія вироку суду після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати потерпілій.
Захисник має право отримати копію вироку в суді.
Головуюча : ОСОБА_1