Справа № 156/727/16-к Провадження №11-кп/773/313/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст.286 КК України Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2017 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргоюзаступника прокурора області ОСОБА_9 на вирок Іваничівського районного суду Волинської області від 29 березня 2017 року,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , із середньою спеціальною освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого,

засуджено:
- за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого звільнено від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі, якщо він протягом іспитового строку один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього згідно ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В порядку ст. 100 КПК України вироком вирішено долю речових доказів.

ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що 12 серпня 2016 року близько 13 год. 20 хв. він, керуючи автомобілем марки «Чері», моделі «Амулет», р.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою «Ковель-Жовква» у напрямку м. Нововолинська в межах населеного пункту с. Литовеж, в порушення п.п. 2.3, 10.1, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України допустив неуважність та безпечність при керуванні транспортним засобом і здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка переходила проїжджу частинуу невстановленому місці з лівого на праве узбіччя, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта належать до середнього ступеня тяжкості.
Не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, прокурор оскаржує рішення суду у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Посилається на те, що застосовуючи до обвинуваченого покарання у виді обмеження волі, суд порушив положення ч. 3 ст. 61 КК України, оскільки вказане покарання не може бути застосоване до осіб, що досягли пенсійного віку. З огляду на наведене просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4250 гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляцію у повному обсязі, обвинуваченого та захисника, які заперечили апеляційну скаргу прокурора, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
В силу ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, стверджуються зібраними та перевіреними у судовому засіданні доказами, яким суд дав належну юридичну оцінку. Обставини, встановлені у вироку, ґрунтуються на об`єктивному, повному і всебічному дослідженні доказів, зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України є правильною та ніким з учасників судового провадження не оспорюється.
В силу вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На думку апеляційного суду, вказаних вимог закону при винесенні рішення судом першої інстанції дотримано не було.
Згідно ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до осіб, що досягли пенсійного віку.

У відповідності до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають чоловіки після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Положення рішення Конституційного Суду України від 26 листопада 2013 року № 11-рп/2013 регламентують, що право на пенсію за віком особа набуває не лише після досягнення загальновизначеного пенсійного віку чи пенсійного віку, встановленого спеціальним законодавством, а також у разі дострокового виходу на пенсію за певних обставин.

Таким чином, посилання, наведені в апеляційній скарзі прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, на думку суду апеляційної інстанції, заслуговують на увагу.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що хоча на момент ухвалення вироку ОСОБА_7 і не досяг 60 років, однак є пенсіонером.
З огляду на наведене, апеляційний суд погоджується з доводами прокурора про те, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання з порушенням вимог ч. 3 ст. 61 КК України, а тому відповідно до ст. 420 КПК України вирок в частині призначеного покарання підлягає скасуванню з постановленням нового вироку.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд апеляційної інстанції враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який належить до категорії невеликої тяжкості.

До пом`якшуючих покарання обставин апеляційний суд відноситьщире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове добровільне відшкодування заподіяної шкоди та надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину.
Апеляційним судом встановлено особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, вину визнав повністю, позитивно характеризується за місцем проживання.

Зазначена сукупність характеризуючих даних обвинуваченого і пом`якшуючих покарання обставин істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину та суспільну небезпечність його особи, і дають підстави для призначення йому основного покарання в межах санкції інкримінованої статті у виді мінімального розміру штрафу.

Додаткову міру покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами апеляційний суд не застосовує.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 420 КПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргузаступника прокурора області ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Іваничівського районного суду Волинської області від 29 березня 2017 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати та постановити новий вирок.
Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України
Призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України покарання у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий
Судді