В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 274/4282/16-к
Провадження № 1-кп/0274/375/16
м. Бердичів
20.12.2016 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бердичева кримінальне провадження № 274/4282/16-к по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Бердичева, Житомирської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, військовослужбовця ійськової частини польова пошта НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.
за ч. 4 ст. 407 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ;
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В с т а н о в и в :
15 серпня 2014 року, наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 №2 від 15 серпня 2014 року, солдата військової служби за контрактом ОСОБА_3 , який прибув для подальшого проходження військової служби з військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення, та останній вважається таким, що з 15 серпня 2015 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.
У зв`язку із затвердженням Верховною Радою України Указів Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/214 від 17 березня 2014 року, №454/2014 від 06 травня 2014 року, № 607/2014 від 21 липня 2014 року, №15/2015 від 14 січня 2015 року, в Україні розпочато мобілізацію та оголошено особливий період, тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби збройних Сил України, старший солдат ОСОБА_3 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України, законів України, сумлінно й чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, та зобов`язує додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, наказів командирів.
Однак, солдат ОСОБА_3 під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів, вирішив стати на злочинний шлях.
Реалізуючи задумане, 16 березня 2015 року військовослужбовець військової частини - польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст. ст. 11, 12, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу відповідних командирів і начальників та без поважних причин, в умовах особливого періоду не з`явився на службу до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , обов`язки за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, органи державної влади або правоохоронні органи, в тому числі органи військового управління, про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від неї та його причини, не повідомляв та проводив час на власний розсуд до 03 липня 2016 року.
03 липня 2016 року о 23 год. 10 хв. ОСОБА_6 затримано співробітниками Державної прикордонної служби України на пункті пропуску Нові Яриловичі.
Кримінальна відповідальність за вчинення злочину, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнається винуватим, передбачена ст. 407 ч. 4 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину визнав повністю та показав, що з 2011 року служив у Збройних силах України за контрактом. З часу як в країні розпочалась антитерористична операція, він продовжував службу та неофіційно був охоронцем командира військової частини, перебуваючи постійно із ним. Рахувався на посаді оператора - радіотелефоніста. Постійно перебуваючи біля командира, він знаходився в Херсонській області, Луганській області. На його очах гинули люди. В силу свого психічного стану, релігійних поглядів, він був проти війни та загибелі людей. До цього часу він серйозно займався спортом, тому з грудня 2013 року перед командуванням почав ставити питання щодо дострокового розірвання контракту, оскільки військова служба заважала в зайнятті спортом. Він виступав в збірній України, мав високі результати, а перебування на військовій службі не давало можливості в розвитку його досягнень. З огляду на все, в березні 2015 року, будучи військовослужбовцем, під час офіційної відпустки, він виїхав за кордон та навчався в духовній семінарії. 03.07.2016 року його затримали на кордоні. У вчиненому розкаюється.
Крім визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні злочину стверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, відповідно до витягу з наказу командира військової частини польова пошта В НОМЕР_3 № 2 від 15.08.2014 року ОСОБА_3 призначено та зараховано до особового складу частини, на всі види забезпечення і призначено на посаду - оператора-радіотелефоніста обчислювального відділення першого обчислювального взводу батареї звукометричної розвідки військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , НОМЕР_4 (а.п.24).
Згідно довідки командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 ОСОБА_7 від 26.03.2015 рок, військовослужбовець військової служби за контрактом солдат ОСОБА_3 відсутній на службі без поважних причин з 16.03.2015 року більше 10 днів. (а.п. 11).
Про відсутність військовослужбовця ОСОБА_3 на службі з 16.03.2015 року без поважних причин свідчить акт проведення службового розслідування відносно військовослужбовця ОСОБА_3 ( а.п.12).
З витягу наказу командира військової частини польова пошта В НОМЕР_3 № 47 від 17.03.2015 року вбачається, що на підставі доповіді командира батареї звукометричної розвідки старшого лейтенанта ОСОБА_8 призначено службове розслідування по факту відсутності на службі без поважних причин військовослужбовця військової служби за контрактом солдата ОСОБА_3 ( а.п.13).
Відповідно до рапорту командира батареї звукометричної розвідки ОСОБА_8 , 16.03.2015 року під час ранкового шикування підрозділу виявлено відсутність солдата ОСОБА_3 (а.п.23).
Відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 № 49 від 25.03.2015 року, військовослужбовцю військової служби за контрактом солдату ОСОБА_3 за невихід на службу без поважних причин, оголошено сувору догану (а.п. 28).
За клопотанням прокурора, проти задоволення якого не заперечили інші учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.
Оцінюючи докази в їх сукупності, суд знаходить вину обвинуваченого ОСОБА_3 в незявленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовця (крім строкової служби), в умовах особистого періоду, крім воєнного стану доведеною та кваліфікує його дії за ст. 407 ч.4 КК України.
Обираючи вид і міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винуватого, обставини, що помякшують та обтяжують покарання.
Суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочиномі, ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, вину у вчиненні злочину визнав повністю.
Обставинами, що відповідно до ст.66 ч.1п.1 КК України, помякшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 суд не встановив.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про призначення покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі.
В той же час, враховуючи обставини справи, тяжкість злочину, особу винуватого, його молодий вік, те що він одружений та дружина є вагітною, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
На думку суду саме призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Процесуальні витрати в провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 369- 371, 373, 374 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 ч.4 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 3 ( три) роки.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 залишити без змін, раніше обраний - у виді застави.
На підставі ст.75, ст.76 ч.1 п.2 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 ( один) рік в не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обовязки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
У строк відбуття покарання ОСОБА_3 зарахувати час його перебування під вартою в період з 03.07.2016 року по 06.07.2016 року з розрахунку 1 день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі.
Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: