Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/5700/14-к
У Х В А Л А
Іменем України
05 вересня 2014 року м. Полтава
Слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянув клопотання в.о. прокурора Київського району міста Полтави ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до
громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ухта Республіки Комі, не одруженого, не працюючого, до затримання фактично проживав в АДРЕСА_1 ,
в порядку ст. 584 КПК України, -
В.о. прокурора Київського району м. Полтави ОСОБА_5 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , 1973 року народження.
В клопотанні вказував, що 27.07.2014 року в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України працівниками СКР Полтавського РВ УМВС України в Полтавській області затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , який розшукується УКР МВС РФ по Республіці Комі для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст.131 КК Російської Федерації (зґвалтування неповнолітньої вчинене групою осіб) та ч. 1 ст.338 КК Російської Федерації (дезертирство), кримінальна справа № 192906 від 11.07.1993, ОРС "Розшук" «І №1049/93-П від 09.08.1993.
Вказував, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживав в АДРЕСА_1 . Про затримання вказаної особи поінформовано ініціатора розшуку та консульський відділ посольства Російської Федерації в Україні.
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 30.07.2014 року стосовно ОСОБА_6 застосовано тимчасовий арешт відповідно до ст.583 КПК України терміном на 40 діб до надходження від компетентних органів Російської Федерації запиту про його видачу та поміщено в Полтавський СІЗО.
01.09.2014 року компетентні органи Російської Федерації відповідно до Конвенції про правову допомогу та правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам, 1993 року звернулись до Генеральної прокуратури України із запитом щодо екстрадиції (видачі) ОСОБА_6 для притягнення до кримінальної відповідальності за дезертирство.
Згідно українського законодавства дії ОСОБА_6 підпадають під кваліфікацію злочину, передбаченого ч. 1 ст.408 КК України, яка передбачає покарання у вигляді позбавлення волі більш на строк від 2 до 5 років і є екстрадиційним злочином.
02.09.2014 року Генеральною прокуратурою України доручено прокуратурі Полтавської області проведення екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_6 компетентним органам Російської Федерації та надано завірену копію запиту про екстрадицію.
Просив застосувати до громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі до Російської Федерації.
Заслухавши ОСОБА_6 , перевіривши надані матеріали клопотання, вислухавши думку прокурора, захисника, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 584 КПК України після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою, екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.
Основною умовою видачі /екстрадиції/ особи іншій держави є її тримання під вартою на підставі рішення суду.
Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Закон України „Про міжнародні договори України " від 29.06.2004, у ст.19 повторює цю норму Конституції і додатково визначає, що „чинні міжнародні договори України застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства ".
Правовідносини між Україною і Російською Федерацією щодо екстрадиції (видачі) осіб регулюються Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року, Додатковим протоколом до неї 1975 року та Другим додатковим протоколом до неї 1978 року, Конвенцією про правову допомогу та правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам від 22.01.1993 року та Протоколом до неї від 28.03.1997 року, які є чинними для обох держав.
Ст. 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, Конвенцією про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам, 1993 року зазначено, що Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених у Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання постанови про утримання під вартою. Видача здійснюється за діяння, які відповідно до законодавства Договірних Сторін є злочинами та за скоєння яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 1 року або більш тяжким покаранням.
Статтею 574 КПК України передбачено, що центральними органами щодо видачі (екстрадиції) підозрюваних, обвинувачених у кримінальному провадженні під час досудового розслідування є Генеральна прокуратура України.
Як встановлено, 01.09.2014 року компетентні органи Російської Федерації відповідно до Конвенції про правову допомогу та правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам, 1993 року звернулись до Генеральної прокуратури України із запитом щодо екстрадиції (видачі) ОСОБА_6 для притягнення до кримінальної відповідальності за дезертирство.
Згідно постанови слідчого військової прокуратури Воркутинського гарнізону про притягнення як обвинувачено від 04.11.1997 року, ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем по призову, 06.11.1992 року, з метою уникнення від проходження військової служби, самовільно залишив військову частину, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.338 КК РФ (дезертирство). Постановою судді Воркутинського гарнізонного військового суду Російської Федерації від 03.04.2014 ОСОБА_6 обрано запобіжний захід тримання під вартою. ОСОБА_6 є громадянином Російської Федерації, кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_6 знаходиться у провадженні військового слідчого відділу по Воркутинському гарнізону.
Згідно українського законодавства дії ОСОБА_6 підпадають під кваліфікацію злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, яка передбачає покарання у вигляді позбавлення волі більш на строк від 2 до 5 років і є екстрадиційним злочином.
02.09.2014 року Генеральною прокуратурою України доручено прокуратурі Полтавської області проведення екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_6 компетентним органам Російської Федерації та надано завірену копію запиту про екстрадицію.
На даний час прокуратурою Полтавської області проводиться зазначена екстрадиційна перевірка.
Запит російської Сторони оформлений відповідно до вимог Конвенції про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам, 1993 року.
Основною умовою видачі (екстрадиції) особи іншій держави є її тримання під вартою на підставі рішення суду.
При вирішенні клопотання слідчим суддею не вбачається підстав для обрання особі іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки ОСОБА_6 у встановленому законом порядку на реєстраційному обліку на території України не перебуває, не працює, не одружений, батьківство щодо неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у встановленому законом порядку не визнавалося, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.
На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам 1993 року, протоколом до неї від 28.03.1997 року, та ст. 584 КПК України, -

Застосувати до громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі до Російської Федерації.
Упродовж екстрадиційного арешту утримувати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Полтавському СІЗО.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, щодо якої застосовано екстрадиційний арешт, її захисником чи законним представником, прокурором шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя /підпис/ ОСОБА_1
Слідчий суддя ОСОБА_1
05.09.2014