ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/3482/16-к
Провадження № 1-кп/210/285/17

"04" квітня 2017 р. м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого: ОСОБА_4 ,
обвинувачених: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13
захисників: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
ОСОБА_16 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000734 від 30.07.2015 року, за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч.3 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 191 ч.3, 366 ч.2 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 191 ч.3, 358 ч.2 КК України, ОСОБА_11 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч.3 КК України, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
31.03.2017 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000734 від 30.07.2015 року, за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч.3 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 191 ч.3, 366 ч.2 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 191 ч.3, 358 ч.2 КК України, ОСОБА_11 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч.3 КК України, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування, а також при складенні обвинувального акту, дотримані всі вимоги, передбаченні КПК України, підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні.
Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (кожен окремо) не заперечували проти призначення обвинувального акту до судового розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_10 заперечував щодо призначення даного обвинувального акту до судового розгляду, посилаючись на те, що органом досудового розслідування не виконано у повному обсязі ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу про повернення обвинувального акту для проведення додаткового досудового слідства та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області, щодо виявлених недоліків в обвинувальному акті.
Захисники ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 (кожен окремо) у вирішенні питання щодо призначення даного обвинувального акту до судового розгляду, поклались на розсуд суду.
Представник потерпілого ОСОБА_4 також не заперечував щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду.
У підготовчому судовому засіданні 04 квітня 2017 року захисник ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_16 звернувся з клопотанням щодо скасування арешту майна що належить ОСОБА_12 , який був накладений 22 липня 2011 року постановою слідчого з ОВС відділу розслідування злочинів вчинених організованими злочинними групами та злочинними організаціями СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_17 .
Адвокат ОСОБА_16 у судовому засіданні підтримав вказане клопотання та просив суд його задовольнити.
ОСОБА_12 підтримав клопотання свого захисника та просив його задовольнити.
Прокурор не заперечував щодо вказаного клопотання про скасування арешту майна ОСОБА_12 .
Представник потерпілого ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - ОСОБА_4 заперечував проти задоволення вказаного клопотання, оскільки, до початку розгляду даного обвинувального акту по суті, планує заявити цивільний позов.
Крім того, у підготовчому судовому засіданні, захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_14 надав суду клопотання свого підзахисного щодо скасування арешту майна що належить ОСОБА_5 , який був накладений 23 травня 2011 року постановою слідчого з ОВС відділу розслідування злочинів вчинених організованими злочинними групами та злочинними організаціями СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_17 .
Адвокат ОСОБА_14 у судовому засіданні підтримав вказане клопотання та просив суд його задовольнити.
ОСОБА_5 підтримав своє клопотання та просив його задовольнити.
Прокурор заперечував щодо задоволення вказаного клопотання про скасування арешту майна ОСОБА_5 .
Представник потерпілого ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - ОСОБА_4 також заперечував проти задоволення вказаного клопотання.
Заслухавши думку сторін та учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього додатки, суд приходить до наступних висновків.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно положень ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

Так, відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.
Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього додатки, суд вважає, що прокурором та слідчим, при складанні та затвердженні як обвинувального акту, так і додатків до нього, у тому числі й реєстру, були допущені порушення вимог ст.ст. 109 та 291 КПК України, виходячи з наступного.

Вивченням обвинувального акту судом встановлено, що слідчим та прокурором в порушення вимог ст. 291 КПК України у даному обвинувальному акті двічі зазначено фактичні обставини кримінальних правопорушень, а саме, щодо загальновстановлених під час досудового розслідування обставин вчинення кримінальних правопорушень усіма обвинуваченими, після чого, зазначено фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (щодо кожного окремо). Також, двічі зазначено правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, а саме, після викладення загальних фактичних обставин кримінальних правопорушень усіма обвинуваченими та після викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, щодо кожного обвинуваченого окремо.

У даному обвинувальному акті, в порушення вимог ч. 2 ст. 291 КПК України, слідчим та прокурором зазначено, що фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченими (кожним окремо) є формулюванням обвинувачення.

Крім того, з обвинувального акту вбачається, що при його складанні слідчим та прокурором не було дотримано вимог ст. 291 ч. 2 п. 5 КПК України, оскільки обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , не містить належним чином сформульованого обвинувачення. При цьому, в ньому відображено сутність повідомлення про підозру, а саме фактичні обставини, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, які не різняться між собою жодним абзацом щодо вчинення обвинуваченими (кожним окремо) різними складами кримінальних правопорушень (не говорячи про орфографічні і граматичні помилки допущені при його складанні), та наявна вказівка на те, що своїми умисними діями, ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.191 КК України, ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.191 КК України, ОСОБА_7 скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.191, ч.2 ст.366 КК України, ОСОБА_8 скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.191, ч.2 ст.358 КК України, ОСОБА_9 скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.191, ч.2 ст.358 КК України, ОСОБА_10 скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч.3 ст.191, ч.2 ст.358 КК України, ОСОБА_11 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.191 КК України, ОСОБА_12 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст.198 КК України, ОСОБА_13 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст.198 КК України.

Зокрема, без зазначення фактичних обставин вчинення конкретного кримінального правопорушення, а саме, всіх елементів складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона), слідчим зазначено, що окрім кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.366 КК України. Аналогічно, в обвинувальному акті зазначено щодо обвинувачених (кожного окремо): ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Суд вважає, що в обвинувальному акті від 17 березня 2017 року фактично викладена підозра про вчинення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч.3 КК України, ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 191 ч.3, 366 ч.2 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 191 ч.3, 358 ч.2 КК України, ОСОБА_11 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч.3 КК України, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України. Такі відомості, відповідно до положень ст. 277 КПК України, становлять зміст повідомлення про підозру, а тому, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (кожен окремо), за цим процесуальним рішенням, мають статус підозрюваних, а не обвинувачених.

Вказане порушення в подальшому є перешкодою для ухвалення будь-якого судового рішення, та може послугувати підставою для скасування вироку суду.

Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. За змістом положень ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт і є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Всупереч вказаній нормі кримінального процесуального закону, обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 не містить формулювання обвинувачення, яке інкримінується їм і від якого вони будуть захищатись у суді, тому обвинувальний акт слід доповнити формулюванням обвинувачення. У даному обвинувальному акті викладені лише загально встановлені фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими та правова кваліфікація кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність. При цьому, суд зауважує, що повідомлення про підозру, так само як і виклад фактичних обставин не може одночасно вважатись й формулюванням обвинувачення.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є зокрема охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час формулювання обвинувачення. Пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним і містити дані про час, місце та інші обставини вчинення злочину, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення. Дані положення випливають із п.(а) ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Неналежний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення без зазначення всіх складових, передбачених ч. 1 ст. 91 КПК України, які підлягають доказуванню, нелогічного та неконкретного обвинувачення без врахування об`єктивно встановлених обставин, порушує право обвинуваченого на захист, та є перешкодою для повного та всебічного судового розгляду кримінального провадження, про що також констатується і в рішеннях Європейського суду з прав людини «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року, рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії» №9783/82 (п. 79), на які правильно послався і суд першої інстанції.

З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд приходить до висновку про наявність обставин, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а тому доводи прокурора, обвинувачених та представника потерпілого про відповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, не відповідають міжнародним правовим актам, а також національному кримінальному процесуальному Закону України.

Крім того, вказівки в обвинувальному акті про те, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (кожен окремо) вчинили кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 191 ч.3, 366 ч.2, 358 ч.2, 198 КК України, є безпідставним, оскільки обвинувачення висунуте не було у встановленому законом порядку та не міститься в самому обвинувальному акті. Більш того, така вказівка в обвинувальному акті є порушенням принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини як засади кримінального провадження, передбаченої ст. 17 КПК України, яка випливає зі ст.ст. 62, 129 п. 3 Конституції України, п. 2 ст. 11 Загальної декларації прав людини Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, п. 2 ст. 14 Міжнародного акту про громадські та політичні права Генеральної Асамблеї ООН від 18 грудня 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, за змістом яких кожна особа вважається невинуватою у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Суд звертає увагу прокурора на те, що у розділі «ІІ. Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення» реєстру матеріалів досудового розслідування, у п.п. 203, 204, 205, 206, 207, 208, 209, 210, 211 зазначені процесуальні рішення щодо затвердження обвинувальних актів відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (кожного окремо), які не відповідають дійсності, оскільки, фактично прокурором затверджено один обвинувальний акт щодо всіх дев`яти обвинувачених, а не кожного окремо. Тобто, слідчий недостатньо розуміє вимоги ст.109 КПК України, щодо складання реєстру матеріалів досудового розслідування.

Крім того, розділ «ІІІ. Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані в ході досудового розслідування» реєстру матеріалів досудового розслідування, взагалі не містить відомостей про строки застосування всіх десяти заходів забезпечення, які зазначені у вказаному розділі, що є порушенням вимог кримінально-процесуального законодавство та в подальшому є перешкодою для ухвалення будь-якого судового рішення.

Такі порушення вимог КПК України, на думку суду, є істотними недоліками, та такими, що можуть при судовому розгляді кримінального провадження по суті призвести до суттєвого порушення права на захист, спричинити порушення кримінального процесуального закону та завадити ухваленню обґрунтованого і вмотивованого судового рішення, і в даному випадку, перешкоджають суду призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Що стосується заявлених клопотань адвокатів ОСОБА_16 та ОСОБА_14 (кожного окремо), суд вважає, що вони є передчасними та не знаходить підстав для їх задоволення, тому у задоволенні вказаних клопотань, слід відмовити.

За наслідками підготовчого судового засідання, суд приходить до висновку про те, що на пі підставі вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314 ч. 3 п. 3, 369-372, 376 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_16 від 04.04.2017 року щодо скасування арешту майна що належить ОСОБА_12 залишити без задоволення.
Клопотання адвоката ОСОБА_14 від 04.04.2017 року щодо скасування арешту майна що належить ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні 0000734 від 30.07.2015 року, за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 191 ч.3, 366 ч.2, 358 ч.2, 198 КК України, повернути прокурору Відділу прокуратури Дніпропетровської області раднику юстиції ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя: ОСОБА_1