Справа № 214/4811/15-к
1-кп/214/60/17
У Х В А Л А
18 січня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
представник неповнолітнього ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
провівши відкрите судове засідання в м. Кривому Розі по об`єднаному кримінальному провадженню (№ 0000008 від 02.01.2015 року, №0000195 від 18.01.2015 року) відносно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_10 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та ОСОБА_9 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Головуючим суддею на обговорення учасників судового провадження було поставлене питання про доцільність продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки судове провадження не завершено до спливу строку тримання обвинуваченого під вартою.
Прокурор в судовому засіданні просив про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ще на два місяці, оскільки існують ризики, визначені ст. 177 КПК України, що дають достатні підстав вважати, що останній може переховуватися від суду, впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_8 заперечував проти клопотання прокурора та просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_4 підтримав свого підзахисного та просив змінити запобіжний захід останньому на домашній арешт, посилаючись на те, що прокурором не доведено достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені кримінально-процесуальним законом. Крім того просив врахувати, що обвинувачений ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, а також вже два роки утримується під вартою.
Захисники обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожен окремо, підтримали позицію захисника ОСОБА_4 та просили суд змінити міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 на домашній арешт.
Обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , кожен окремо, підтримали позицію обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_4 з приводу зміни обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу на домашній арешт.
Представник неповнолітнього ОСОБА_7 підтримав позицію обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_4 з приводу зміни обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу на домашній арешт.
Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження терміну тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою та відмові в задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Ухвалою суду від 24 листопада 2016 року продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, строком на два місяці, тобто до 22 січня 2017 року.
Однак, враховуючи стадію судового розгляду даного кримінального провадження, суд приходить до висновку, що воно не буде завершено до спливу строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, визначеного ухвалою суду від 24 листопада 2016 року.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, який він вчинив у період випробувального терміну, внаслідок якого була спричинена шкода потерпілим, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.
З урахуванням вищевикладеного, а також того, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, маються всі підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання спробам обвинуваченого ОСОБА_8 переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав та доцільність продовження терміну тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою строком на два місяці, оскільки продовжують існувати ризики передбачені ст.177 КПК України, а судове провадження не завершено до його спливу, та не вбачає підстав для зміни останньому запобіжного заходу на більш м`який.
Приймаючи вказане вище рішення, судом враховані обставини зазначені обвинуваченим ОСОБА_8 та його захисником адвокатом ОСОБА_4 , а саме те, що обвинувачений ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, також строк тримання останнього під вартою, однак зазначені обставини не виключають наявність зазначених прокурором та встановлених судом ризиків.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176 178, 183, 184, 194, 331, 371, 372 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити.
В задоволенні клопотаннь обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу - відмовити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, строком на два місяці, тобто до 18 березня 2017 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_1