АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №725/149/13-к Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження №11кп/790/101/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.81 КК України
УХВАЛА
Іменем України
28 березня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

засудженого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 10.05.2016р. стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні подання начальника арештного дому Жовтневської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№17) щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України засудженого ОСОБА_8 ..

Відмовляючи у задоволенні вищевказаного подання, суд першої інстанції вказав, що за час відбування покарання у Катеринівській ВК №46 ОСОБА_8 характеризувався задовільно, не ставав на шлях виправлення, що вбачається з характеристики від 17.11.2014р. (а.с.195 о.с.). З характеристик Жовтневської ВК№ 17 від 02.12.2015р. та 22.12.2015р. вбачається, що засуджений характеризувався посередньо, безвідповідально відносився до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, не вбачав суспільної необхідності у їх виконанні, не ставав на шлях виправлення (а.с.221, 228 о.с.). Разом з цим, з характеристики Жовтневської ВК №17 від 27.04.2016р. встановлено, що ОСОБА_8 характеризується позитивно, вину у вчиненому злочині визнав, та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (т.1 а.с.4-5), отримав два заохочення (т.1 а.с.6). Таким чином, менш ніж за пів року ставлення адміністрації Жовтневської ВК №17 до засудженого змінилось на зовсім протилежне, що на думку суду першої інстанції є непереконливим.

Крім того, засуджений ОСОБА_8 , станом на 10.05.2016р., має значну частину невідбутого покарання, а саме 01 рік 08 місяців 05 днів.

Наведені вище факти, за переконанням суду першої інстанції, не дають достатніх підстав дійти твердого переконання та висновку про те, що він за період відбування даного покарання, довів своє виправлення, як це зазначено в поданні адміністрації виправної колонії.

В поданій апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою подання про його умовно-дострокове звільнення задовольнити оскільки вважає, що висновки суду не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Вислухав доповідь головуючого, пояснення засудженого та його захисника, які підтримали вимоги апеляції, з`ясувавши позицію прокурора, який вважав ухвалу суду правомірною, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню з наведених підстав.

Положення ч.ч.2, 3 ст.81 КК України передбачають дві умови для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання: засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення; засуджений фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом.

Запровадження вищевказаного правового інституту, згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у згаданій Постанові Пленуму в п.13 матеріали про умовно-дострокове звільнення, мають міститися дані, які характеризують поведінку засудженого, його ставлення до праці та навчання за весь час відбування покарання. Одночасно з поданням до суду направляється особиста справа засудженого.

Як випливає з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 засуджений Первомайським районним судом м. Чернівці від 06.06.2013р. за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України і йому призначено - 6(шість) років позбавлення волі із конфіскацією майна (т.1 а.с.7-9).

З характеристики (т.1 а.с.4) випливає, що ОСОБА_8 до свого засудження раніше двічі судимий у 2001році за ст.206 КК України та у 2003 році за ст.ст.187 ч.3 та 309 ч.1 КК України і був звільнений 06.04.2011р., а до Жовтневської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№17) прибув 27.10.2015р.

Матеріали про умовно-дострокове звільнення, згідно п.13 раніше вказаної Постанови Пленуму №2 від 26.04.2002р., мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим дослідженню підлягають, окрім іншого, дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків тощо.

За час відбування покарання ОСОБА_8 мав два стягнення: одне у 2014р. інше у 2015р., далі не мав жодного стягнення та тричі заохочувався: один раз у 2015р. і двічі у 2016р. саме за сумлінну поведінку і ставлення до праці (т.1 а.с.6).

Крім того, з характеристики вбачається, що ОСОБА_8 під впливом заходів виховного характеру змінив свою поведінку на кращу, у зв`язку із захворюванням був переведений до Жовтневської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№17), приймає особисту участь у організації виховних заходів, які проводяться в установі тому згідно висновку він довів своє виправлення (т.1 а.с.4-5).

Згідно протоколу №16 від 27.04.2016р. спостережна комісія Балаклійської районної Державної адміністрації Харківської області разом з адміністрацією виправної колонії прийшли до висновку, що ОСОБА_8 довів своє виправлення і заслуговує умовно-дострокове звільнення (т.1 а.с.3).

На підставі вищевикладених обставин районний суд вказав, що не встановив, що цілі покарання стосовно ОСОБА_8 були досягнуті та виправлення засудженого настало раніше строку, визначеного вироком суду, з чим колегія суддів погодитись не може оскільки.

З довідки про заохочення та стягнення (т.1 а.с.6) чітко простежується процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування покарання: першій етап два стягнення, потім три заохочення і саме за сумлінне ставлення до праці.

Тож, розглядаючи матеріали щодо застосування умовно-дострокового звільнення суд зобов`язаний був звернути увагу на цю довідку заохочень та стягнень, а саме на дати застосування заохочень та стягнень, які в сукупності з вищенаведеними документами, на думку колегії суддів, свідчать про виправлення ОСОБА_8 , оскільки це ґрунтується на всебічному врахуванні даних про його поведінку за весь період відбування покарання.

Крім того, на час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_8 залишилось відбувати 9 місяців 18 днів, що виключає інший аргумент суду першої інстанції.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції всупереч вищевикладеним фактичним обставинам, які дають підстави для застосування до ОСОБА_8 положення ст.81 КК України не застосував закон, який підлягає застосуванню, то це згідно п.1 ч.1 ст.413 та п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 407, 413, 419, п.1 ч.1 ст.413, п.4 ч.1 ст.409 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу засудженого задовольнити.

Ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 10.05.2016р. стосовно ОСОБА_8 скасувати та ухвалити нову.

Подання начальника арештного дому Жовтневської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№17) щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України засудженого ОСОБА_8 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 умовно-достроково від призначеного покарання на невідбутий строк 9 місяців 18 днів, звільнивши його з під варти негайно.

Головуючий

Судді