Справа № 646/3878/17
№ провадження 1-кп/646/496/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.07.17 м. Харків
Червонозаводский районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

При секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 002783 від 03.11.2016 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, розлученого, із середньою освітою, офіційно не працюючого, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше судимого 07.12.2011 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, строком на 2 роки; 19.06.2012р. Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, чт. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі ; 20.04.2015 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст.297 КК України до 5 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки.

у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 будучі неодноразово судимим за скоєння корисливих злочинів, скоїв злочин під час іспитового строку встановлений вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.04.2015 року при наступних обставинах.

Судом встановлено, що 03.11.2016 року близько 13 год. 30 хвилин, ОСОБА_4 знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , з корисливих мотивів, з метою незаконного самостійного збагачення, діючи повторно, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан будинку АДРЕСА_1 та з території вказаного домоволодіння, де зберігався металобрухт, взяв металеву вироби вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи № 1904 від 27.04.2017 року 192,50 грн. та перекинув вказане майно почергове через паркан на вулицю.

Після чого, перелізаючи через паркан, з метою подальшої реалізації викраденого майна, був помічений потерпілою ОСОБА_5 , яка викликала співробітників поліції. Тобто ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що він дійсно 03.11.2016 року близько 13 год. 30 хвилин, знаходячись за місцем свого мешкання, переліз через паркан будинку АДРЕСА_1 до сусідів та взяв металеву вироби перекинув вказане майно почергове через паркан на вулицю, після чого був затриманий співробітниками поліції через виклик сусідки. Злочин вчинив з корисливих мотивів.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України закінчений замах на таємне викрадене чужого майна ( крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинений повторно.

При призначенні покарання суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".

Злочин передбачений за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України відповідно до ст. 12 КК України, класифікується, як тяжкий злочин.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 , розлучений, не працюючий, раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується негативно, вчинив злочин під час іспитового строку, встановленого вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.04.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст.297 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки.

Обставиною, яка згідно зі ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття.

Обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання є рецидив.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину. Враховуючи дані про особу обвинуваченого та факт вчинення злочину в період іспитового строку, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ст. ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі. При призначенні остаточного покарання за правилами ст.71 КК України, суд враховує, що обвинувачений за місцем мешкання характеризується негативно, тому призначає остаточне шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Червонозаводським районним судом м. Харкова від 20.04.2015 року.

З метою забезпечення виконання вироку, суд вважає необхідним змінити обраний запобіжний захід відносно обвинуваченого у вигляді цілодобового домашнього арешту на тримання останнього під вартою до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати покласти на обвинуваченого.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370-371, 373-376 КПК України,

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 ( трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. ст.71,72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Червонозаводським районним судом м. Харкова від 20.04.2015 року та остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у вигляді 3 ( трьох) років 1 ( одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 18.07.2017 року.

Змінити обраний запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді цілодобового домашнього арешту на тримання останнього під вартою у Державній установі «Харківській установі виконання покарань № 27» до дня набрання вироком чинності.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертизи № 1904 від 27.04.2017 року у сумі 296,61 грн.

Речові докази: металева арматура, металеві кутки та труби, передані на відповідальне зберігання потерпілої ОСОБА_5 залишити у останньої.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники мають право отримати копію вироку.

Суддя ОСОБА_1