Справа № 495/2286/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2017 м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0003772 у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський Одеської області, громадянина України, не одруженого, утриманців не маючого, не працюючого, тимчасово проживаючого: АДРЕСА_1

раніше судимого:

-23.06.2016 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ст. 185 ч.3 КК України у виді 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

обвинуваченого у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч.3 ст. 185, ст. 289 ч.2 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 скоїв кримінальні правопорушення передбачені ст. 185 ч.2, ч.3, 289 ч.2 КК України, при наступних обставинах:

19.11.2016, приблизно о 02 годині 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 за попередньою змовою з двома невстановленими особами, матеріали відносно котрих виділені в окреме провадження № 0000657 від 17.03.2017, з корисливих мотивів та прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, шляхом пошкодження запірного пристрою водійської двері, проник до салону автомобілю ВАЗ -21063 д/н НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_6 , та знаходився біля будинку АДРЕСА_1 , звідки таємно, заволодів майном потерпілого ОСОБА_6 , а саме:

-автомагнітола «SUPRA» SCD-402U, sSCD 402002450, б/п, вартістю 450 гривень, з моторного відсіку автомобілю ВАЗ -21063 д/н НОМЕР_1 :

-аккумуляторна батарея 60 а, б/п, вартістю 750 гривень, чим обвинувачений ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_6 , збиток на суму 1200 гривень;

Після чого, з місця пригоди з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, заподіяв ОСОБА_6 матеріальний збиток на вищевказану суму.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна, (крадіжка) вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Далі в ніч з 28.12.2016 на 29.12.2016, точну дату та час не встановлено, обвинувачений ОСОБА_3 , за попередньою змовою з двома невстановленими особами, з корисливих мотивів та прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, шляхом пошкодження запірного пристрою воріт, проник до гаражу ДПДГ «Андрієвське» розташованому по АДРЕСА_2 , де таємно, незаконно заволодів майном потерпілого ОСОБА_7 , а саме:

-саморобний електрозварювальний апарат 400 гривень;

-візок до саморобного зварювального апарату 50 гривень;

-бензопила «Урал» з кікстартером, б/п 500 гривень;

-бухта стального канату, на барабані, діаметром 3.3 мм, довжиною 100 м. 10 грн. за 1 м - 1000 гривень;

-автомобільний акумулятор «SADA» 100 А, б/п 800 гривень;

-набір гайковий ключів з 9 по 22 12 одиниць, б/п 200 гривень;

-кабель ВВГ нг 3*6 довжиною 150 м, вартістю 40 гривень; за 1 м. сукупною вартістю 6000 гривень, чим обвинувачений ОСОБА_3 завдав збиток потерпілому ОСОБА_7 на суму 8950 гривень.

Таким чином, за сукупністю скоєного, обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України а саме крадіжка вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у приміщення.

Після чого, обвинувачений ОСОБА_3 , за попередньою змовою з двома невстановленими особами, з корисливих мотивів та прямим умислом направленим на незаконне заволодіння транспортним засобом, котрий також знаходився у гаражі ДПДГ «Андрієвське» розташованому по вул. Центральній, № 58 с. Андріївка Білгород-Дністровського району, а саме ВАЗ 21047 д/н НОМЕР_2 , що належить потерпілому ОСОБА_7 , вартістю 29000 гривень, погрузивши в нього викрадене майно що належить потерпілому ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, незаконно заволодівши вказаним транспортним засобом, з місця пригоди зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим обвинувачений ОСОБА_3 завдав збиток потерпілому ОСОБА_7 на вказані суми.

Таким чином, за сукупністю скоєного, обвинувачений ОСОБА_3 за попередньою змовою групою осіб, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 289 КК України а саме незаконне заволодіння транспортним засобом.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінальних правопорушень, оскільки вони ніким не оспорюються та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 в ході досудовому слідства та судового розгляду свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст. 185, ст. 289 ч.2 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Судом обвинуваченому ОСОБА_3 було роз`яснено зміст ст. 349 ч. 3 КПК України про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.2, ч.3 ст.185, ст. 289 ч.2 КК України визнав повністю, і показав суду, що дійсно 19.11.2016, він з корисливих мотивів та прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, шляхом пошкодження запірного пристрою водійської двері, проник до салону автомобілю ВАЗ -21063 д/н НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_6 , звідки таємно викрав майно потерпілого, а саме: автомагнітолу «SUPRA» SCD-402U,з моторного відсіку автомобілю ВАЗ -21063, аккумуляторну батарею 60 а, чим завдав збиток на суму 1200 гривень. Після чого, він з місця пригоди з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд. Далі, він в ніч з 28.12.2016 на 29.12.2016, шляхом пошкодження запірного пристрою воріт, проник до гаражу ДПДГ «Андрієвське» розташованому по АДРЕСА_2 , де таємно, незаконно заволодів майном потерпілого ОСОБА_7 , а саме: саморобним електрозварювальним апаратом, візком до саморобного зварювального аппарату, бензопилою «Урал» з кікстартером, б/п, бухтою стального канату, на барабані, діаметром 3.3 мм, довжиною 100 м., автомобільним акумулятором, набором гайкових ключів з 9 по 22 12 одиниць, б/п, кабелем ВВГ нг 3*6 довжиною 150 м, за 1 м., чим він завдав збиток потерпілому ОСОБА_7 на суму 8950 гривень. Далі, він з корисливих мотивів та прямим умислом направленим на незаконне заволодіння транспортним засобом, котрий також знаходився у гаражі ДПДГ «Андрієвське» розташованому по вул. Центральній, № 58 с. Андріївка Білгород-Дністровського району, а саме ВАЗ 21047 д/н НОМЕР_2 , що належить потерпілому ОСОБА_7 , вартістю 29000 гривень, погрузивши в нього викрадене майно що належить потерпілому ОСОБА_7 , незаконно заволодів вказаним транспортним засобом, з місця пригоди зник, та розпорядився ним на власний розсуд, чим він завдав збиток потерпілому ОСОБА_7 на вказані суми. У скоєному розкаявся, просив його суворо не карати.

Стосовно призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд приходить до наступного:

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 07.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Оцінюючи докази у сукупності суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії:

- за ст. 185 ч.2 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб;

-за ст. 185 ч.3 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднана з проникненням у приміщення;

-за ст. 289 ч.2 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінальних правопорушень, тяжкість скоєного, а також дані характеризуючи особу обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується посередньо, на утриманні не має неповнолітніх дітей, працює за трудовим договором, раніше притягався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, щиро розкаявся у скоєному. Згідно ухвали від 31.03.2017 року було доручено Білгород-Дністровському міськрайонному відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації скласти досудову доповідь, згідно якої досудова доповідь була складена щодо обвинуваченого ОСОБА_3 на підставах передбачених ч.4 ст.314-1 КПК, представником персоналу органу пробації в тому числі й з урахуванням відомостей, отриманих від регіонального представництва уповноваженого підрозділу органів Національної поліції. Зазначені органи, здійснюючи покладені на них законами повноваження, з метою формування соціально-психологічної характеристики обвинуваченого та інформації про вплив криміногенних факторів на його поведінку зібрали відомості, що характеризують обвинуваченого ОСОБА_3 , його поведінку в повсякденному житті, як до, так і після вчинення кримінального правопорушення, середовище, в якому він проживає, коло осіб, з якими спілкується. Ці відомості були узагальнені та подані у суд у формі досудової доповіді, згідно якої на думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів з метою виправлення та запобіганню вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
Суд вважає, що зазначені обставини свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_3 не має бажання ставати на шлях виправлення, тим самим скоюючи в послідуючому кримінальні правопорушення.

Враховуючи пом`якшуючі обставини, те, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у скоєному, раніше притягався до кримінальної відповідальності за місцем мешкання характеризується посередньо, суд прийшов до переконання, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Відповідно до ст. 71 ч.1 КК Украины суд вважає необхідним до покарання, призначеного за новим вироком частково приєднати обвинуваченому ОСОБА_3 не відбуту частину покарання за попереднім вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.06.2016 року у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 на стадії досудового розслідування обирався, а саме тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.2, ч.3, 289 ч.2 КК України і на підставі санкцій даних статей призначити йому покарання:

- за ст.185 ч.2 КК України у виді 2(двох) років позбавлення волі;

-за ст. 185 ч.3 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

-за ст. 289 ч.2 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

Відповідно до ст. 70 ч.1 КК України визначити покарання ОСОБА_3 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим і остаточно призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 ч.1 КК України до покарання, призначеного за новим вироком частково приєднати обвинуваченому ОСОБА_3 не відбуту частину покарання за попереднім вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.06.2016 року у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі та остаточно йому призначити покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно засудженого ОСОБА_3 залишити без змін.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 відраховувати з моменту взяття його під варту, тобто з 02.01.2017 року.
На підставі ст.72 ч.5 КК України в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 02.01.2017 року на день набрання чинності вироку суду, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1