Справа № 743/610/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/322/2017
Категорія - ч.3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 11 жовтня 2015 року за № 0000446 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2016 року, щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мохначі Ріпкинського району Чернігівської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, пенсіонера, інваліда ІІІ групи, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 31.05.2016 року за ч. 1 ст. 125 КК України до 60 годин громадських робіт, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України

в с т а н о в и л а :

Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2016 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання, з іспитовим строком 1 рік та покладенням на нього обов`язків, відповідно до ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На ухвалу та вирок суду прокурор, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2016 року, якою закрито кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_7 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які полягали у неправильному застосуванні вимог КПК України а саме призначенні занадто м`якого покарання ОСОБА_9 .

Прокурор просить ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 ч.1 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі; ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 3-х років позбавлення волі.

У апеляційній скарзі відносно вироку суду щодо ОСОБА_9 , прокурор не оспорюючи кваліфікації дій, доведеності вини, зазначає про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок м`якості, а також у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. А саме, суд першої інстанції, в порушення ч.1 ст. 75 КК України, ст. 419 КПК України, в судовому рішенні не зазначив мотиви призначення покарання з випробуванням. Також не в повній мірі враховано особу обвинуваченого, категорія злочину, що є тяжким, кваліфікуючу ознаку вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, а тому призначене покарання не є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.

В своїх запереченнях адвокат ОСОБА_8 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора повністю та залишити без змін ухвалу Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 23 грудня 2016 року та вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2016 року, оскільки подана апеляційна скарга є формальною та не містить жодного змістовного доводу щодо можливих не перевірених або необґрунтованих, судом першої інстанції, обставин.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 3 жовтня 2015 р., близько 11 год. 30 хв., ОСОБА_9 , за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , відносно якого ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 23.12.2016 року кримінальне провадження закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення на підставі п. 7 ч.1 ст. 284 КК України, перебуваючи в с. Мохначі Ріпкинського району Чернігівської області, діючи з корисливих мотивів та з єдиним умислом на таємне викрадення майна, шляхом розбиття віконного скла будинку, проникли всередину будинку АДРЕСА_1 , звідки таємно викрали 4 залізні кутники, загальною вартістю, згідно довідки ФОП ОСОБА_11 , станом на 3 жовтня 2015 р., 533 грн. 60 коп., спричинивши ОСОБА_12 майнову шкоду на вказану суму.

Дії ОСОБА_9 , які виразилися в таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням до житла, що вчинене за попередньою змовою групою осіб, підлягають кваліфікації за ч.3 ст. 185 КК України.

В засіданні апеляційного суду прокурор частково підтримав скаргу сторони обвинувачення і наголосив, що просить скасувати вирок і повернути справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, оскільки вважає, що в ній може бути постановлений тільки один вирок відносно двох обвинувачених. Ухвалу суду відносно ОСОБА_7 він вважає за необхідне також скасувати і в подальшому розглянути справу в одному провадженні відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідача, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, позицію адвокатів та обвинувачених, які наполягали на необґрунтованості доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого від відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_9 вказаних вимог закону дотримався. Зокрема, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, сприяння у розкритті злочину, щире каяття, відшкодування завданих збитків, відсутність обтяжуючих покарання обставин. А також те, що ОСОБА_9 фактично позитивно характеризується по місцю проживання, до злочину, за який засуджений, раніше судимий не був, не притягувався до адміністративної відповідальності, перебуває у лікаря нарколога на обліку, у лікаря психіатра не перебуває, є інвалідом 3 групи, відшкодував завдану потерпілому матеріальну та моральну шкоду в сумі, набагато більшій, ніж заподіяна шкода, визнав свою вину в повному обсязі.

За таких обставин, суд хоча і призначив покарання в мінімальних межах, проте саме в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України.

Апеляційний суд не може врахувати як обставину, що впливає на тяжкість покарання твердження апеляційної скарги про те, що вчинений ОСОБА_9 злочин має додаткові кваліфікуючі ознаки такі як вчинення за попередньою змовою групою осіб, адже вона вже є кваліфікуючою ознакою і не може повторно враховуватись при призначенні покарання.

В апеляційній скарзі не наведено, а прокурором в судовому засіданні не підтверджено, чому покарання тільки у виді позбавлення волі може сприяти виправленню і перевихованню ОСОБА_9 .

Колегією суддів апеляційного суду враховано також відносно невелика вартість викраденого майна і з урахуванням усіх наведених обставин, колегія суддів вважає, що покарання, призначене судом першої інстанції а також умови звільнення від нього є справедливим і достатнім для виправлення і перевиховання засудженого.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства і з урахуванням наведеного дійшла висновку про відсутність підстав для скасування вироку і постановлення нового вироку з призначенням більш суворого покарання.

Щодо скасування вироку і повернення справи на новий судовий розгляд для повторного розгляду відносно двох обвинувачених, то апеляційний суд не вбачає для цього підстав, оскільки свою думку відносно ОСОБА_7 наводить в іншому судовому рішенні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 407, 409, 413,420, КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну прокурора, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції скаргу - залишити без задоволення.

Вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 26 грудня 2016 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4