Провадження №1-кс/712/4236/17
Справа № 712/9275/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про накладення арешту на майно
02 серпня 2017 року Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , керівника ТОВ «РОЯЛ-ЛОТО» ОСОБА_5 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси винесене у кримінальному провадженні № 0006022 від 21 липня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України, старшим слідчим СВ Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області підполковником поліції ОСОБА_6 та погоджене прокурором Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , клопотання про накладення арешту,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий Черкаського відділу поліції ГУ НП в Черкаській області підполковник поліції ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, посилаючись на те, що Слідчим відділом Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0006022 від 21.07.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.203-2 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що 21.07.2017 року до Черкаського відділу поліції надійшло повідомлення про те, що 21.07.2017 року близько 13.10 год. в приміщені будинку АДРЕСА_1 невстановлені особи займаються гральним бізнесом (ЄО 38273 від 21.07.2017 року).
В ході здійснення досудового розслідування по вказаному факту 21.07.2017 року в приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 здійснено огляд місця події, в ході якого виявлено та вилучено двадцять шість системних блоки, серійні номера яких: YКХМ038817, YКХМ042485; YКХМ041993; YКХМ038882; YКХМ042791; YКХМ042324; YКХМ042223; YКХМ042762; YКХМ042247; YКХМ042449; YКХМ041805; YКХМ041239; YКХМ041822; YКХМ041846; YК9В053414; YКХМ046073; YКХМ042311; YР1G322175; YР1G322197; YР1G32201; СZС82317FD; СZС8236734; СZС8125Y2Y; СZС8203НYL; б/н чорного кольору, б/н сірого кольору з вставкою чорного кольору, комп`ютерна клавіатура, комп`ютерна миша, копія договору доручення № 1730/02 від 12.11.2016 року з копією додатків № 1/382 від 16.12.2016 року
21.07.2017 року вилучені предмети оглянуто та постановою старшого слідчого визнані речовими доказами по кримінальному провадженню.
Таким чином, вказані речі в силу вимог ст. 167 КПК України є тимчасово вилученим майном.

Враховуючи те, що виявлені та вилучені речі містять інформацію, яка являється доказом здійснення діяльності, пов`язаної з організацією, проведенням та наданням можливості доступу до азартних ігор у казино, на гральних автоматах, комп`ютерних стимуляторах, інтерактивних закладах, в електронному (віртуальному) казино незалежно від місця розташування сервера виникла необхідність в накладенні арешту тимчасово вилученого майна.
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 клопотанняпідтримали, в подальшому до судового засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Керівник ТОВ «РОЯЛ-ЛОТО» ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на те, що вказане клопотання є необґрунтованим та безпідставним, таким, що не відповідає вимогам п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, у зв`язку з тим, що до нього не додані документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, відсутні ризики, передбачені ч. і ст. 179 КПК України, вилучене майно не відноситься до майна перелік якого зазначений в ч. 4 ст. 170 КПК України, не додані документи, які підтверджують повідомлення про підозру або пред`явлене обвинувачення, тому відсутні правові підстави для накладення арешту, а також закінчився процесуальний строк в межах якого таке клопотання могло бути розглянуте.

Заслухавши пояснення керівника ТОВ «РОЯЛ-ЛОТО» ОСОБА_5 , дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, суддя слідчий приходить до наступного.

Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.
Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Пунктами 1 та 2 частини 2 статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Статтею 173 КПК України, передбачено, що Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Не допускається арешт майна/коштів банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, а також майна/коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Аналізуючи вищевказані норми, суддя слідчий вважає, що у клопотанні слідчому необхідно відмовити, оскільки нормами ст. 171 КПК України чітко визначено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, зокрема, підстави і мету відповідно до положень 179 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Натомість до матеріалів клопотання додано лише витяг з кримінального провадження № 0006022. Всі інші документи, додані до клопотання стосуються іншого кримінального провадження № 0006023, а тому не можуть бути належними доказами в обґрунтування даного клопотання.

Таким чином, слідчим не доведено необхідність накладення арешту на вилучені речі відповідно до вимог ст..ст.170-173 КПК України, а тому клопотання не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст.131, 170-171, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
Старшому слідчому СВ Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_6 в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_7