ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:[1]
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 22 грудня 2016 року касаційні скарги засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2015 року й ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 03 лютого 2016 року щодо засудженого
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,
в силу ст. 89 КК України не судимого,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),
встановив:
У касаційних скаргах:
захисник ОСОБА_6 виклав вимогу про скасування судових рішень, постановлених щодо засудженого ОСОБА_5 , із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції. Вимогу мотивовано неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації дій ОСОБА_5 як відкрите викрадення чужого майна за епізодом із потерпілим ОСОБА_8 , оскільки потерпілими добровільно було передано майно, а засуджений не мав будь-якого наміру на застосування сили. Вказано на порушення прав ОСОБА_5 під час апеляційного розгляду кримінального провадження, оскільки останньому не було роз`яснено його прав, а суд обмежився лише формальним з`ясуванням того, чи надано було засудженому пам`ятку про права та обов`язки, у зв`язку з чим ОСОБА_5 , не знаючи своїх прав, своєчасно не заявив клопотання про допит свідків і потерпілих. Зазначено про безпідставне незастосування положень ст. 49 КК України через закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за епізодом із потерпілим ОСОБА_9 . Крім того, вказано на безпідставне засудження ОСОБА_5 за епізодами з потерпілими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , з якими ОСОБА_5 мав цивільно-правові відносини;
засуджений у своїй касаційній скарзі виклав вимогу про скасування судових рішень щодо нього із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, мотивування якої є ідентичним наведеному у касаційній скарзі його захисника ОСОБА_6 .
Вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2015 року ОСОБА_5 засуджено: за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк один рік, за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки, за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань йому остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк пятьроків. Стягнуто з ОСОБА_5 відшкодування на користь потерпілих: ОСОБА_9 18 000 грн матеріальної шкоди; ОСОБА_15 5000 грн матеріальної шкоди; ОСОБА_11 34 200 грн матеріальної шкоди; ОСОБА_16 24 000 грн матеріальної шкоди, 5000 грн моральної шкоди; ОСОБА_14 21 000 грн матеріальної шкоди, 4000 грн моральної шкоди; ОСОБА_10 53 700 грн матеріальної шкоди, 8000 грн моральної шкоди; ОСОБА_17 2060 грн матеріальної шкоди, 500 грн моральної шкоди; ОСОБА_18 150 458 грн матеріальної шкоди, 15 000 грн моральної шкоди; ОСОБА_19 83 400 грн матеріальної шкоди, 8000 грн моральної шкоди; ОСОБА_12 16 039 грн матеріальної шкоди, 3000 грн моральної шкоди, ОСОБА_20 64 000 грн матеріальної шкоди, 6000 грн моральної шкоди; ОСОБА_21 120 227,40 грн матеріальної шкоди, 15 000 грн моральної шкоди; ОСОБА_22 26 000 грн матеріальної шкоди. Вироком суду також вирішено долю речових доказів та питання процесуальних витрат.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочинів за таких обставин.

22 серпня 2008 року ОСОБА_5 шляхом обману ОСОБА_9 , що виразився у повідомленні неправдивої інформації про наявність у нього для продажу цементу та бажання укласти усну угоду купівлі-продажу, запропонував останньому 340 мішків цементу вартістю 47 грн за 1 мішок вагою 50 кг, загальною вагою 17 т, на загальну сумму 16 000 грн, за умови попередньої оплати потерпілим вартості цементу, маючи на меті ще в момент отримання цих коштів незаконно ними заволодіти. Потерпілий ОСОБА_9 , не усвідомлюючи дійсних намірів ОСОБА_5 та будучи введеним в оману, того ж дня у період із 11 год. 30 хв. до 12 год. 00 хв., перебуваючи поблизу буд. № 86 на вул. Селекційній у м. Хмельницькому, як попередню оплату вартості 340 мішків цементу передав ОСОБА_5 гроші в сумі 16 000 грн, якими засуджений заволодів шляхом обману.

Наприкінці серпня 2011 року, приблизно об 11 год. 00 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи у магазині на АДРЕСА_1 , запропонував ОСОБА_20 позичити йому гроші в сумі 5000 грн, маючи на меті ще в момент отримання цих коштів незаконно ними заволодіти. Потерпілий ОСОБА_20 , не усвідомлюючи дійсних намірів ОСОБА_5 та будучи введеним останнім в оману, в той же день передав ОСОБА_5 обумовлену суму, якою останній заволодів повторно, шляхом обману.
Надалі ОСОБА_5 , діючи з єдиним умислом щодо заволодіння шляхом обману майном ОСОБА_20 , у другій декаді грудня 2011 року, приблизно об 11 год. 00 хв., перебуваючи у магазині на АДРЕСА_2 , запропонував ОСОБА_20 позичити йому гроші в сумі 5000 грн, маючи на меті ще в момент отримання цих коштів незаконно заволодіти ними. Потерпілий ОСОБА_20 , не усвідомлюючи дійсних намірів ОСОБА_5 та будучи введеним останнім в оману, в той же день передав ОСОБА_5 обумовлену суму, якою останній заволодів повторно, шляхом обману.

ОСОБА_5 так само, діючи з єдиним умислом щодо заволодіння шляхом обману майном ОСОБА_20 , наприкінці січня 2012 року, приблизно о 10 год. 00 хв., зустрівся із ОСОБА_20 у м. Кам`янець-Подільському та повідомив останньому неправдиву інформацію про те, що в рахунок погашення попереднього боргу в сумі 10 000 грн може продати йому автомобіль вартістю 64 000 грн, за який потрібно буде заплатити лише 54 000 грн, оскільки як частину оплати вартості автомобіля буде враховано суму боргу. Потерпілий ОСОБА_20 , не усвідомлюючи дійсних намірів ОСОБА_5 та будучи введеним останнім в оману, наступного дня передав ОСОБА_5 гроші в сумі 14 000 грн, наприкінці березня 2012 року 24 000 грн, на початку квітня 2012 року 16 000 грн, якими заволодів повторно, шляхом обману.

На початку грудня 2011 року ОСОБА_5 шляхом обману потерпілої ОСОБА_19 , що виразився у повідомленні останній неправдивої інформації про можливість придбання для потерпілої автомобіля вартістю 83 400 грн через органи державної виконавчої служби України, хоча наміру придбавати автомобіль за її кошти не мав, вирішив заволодіти майном ОСОБА_19 . Потерпіла, не усвідомлюючи дійсних намірів ОСОБА_5 та будучи введеною в оману, 4 грудня 2011 року, приблизно о 18 год. 00 хв., перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_3 , передала ОСОБА_5 гроші в сумі 59 400 грн, а 5 грудня 2011 року поблизу будинку АДРЕСА_4 гроші в сумі 24 000 грн як оплату вартості автомобіля, якими ОСОБА_5 , діючи з єдиним умислом на заволодіння коштами потерпілої, заволодів повторно, шляхом обману.
У грудні 2011 року ОСОБА_5 шляхом обману, що виразився у повідомленні потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 неправдивої інформації про можливість придбання для потерпілих автомобіля вартістю 24 500 грн через реалізацію заставного майна банку, хоча наміру придбавати за їхні кошти автомобіль не мав, вирішив заволодіти майном останніх. Потерпілий ОСОБА_12 , не усвідомлюючи дійсних намірів ОСОБА_5 та будучи введеним останнім в оману, в період із 10 по 20 грудня 2011 року, перебуваючи на вул. Соборній, 8 у м. Хмельницькому, передав ОСОБА_5 гроші в сумі 1000 доларів США, що по курсу НБУ становило 7989,90 грн, як часткову попередню оплату вартості автомобіля, якими ОСОБА_5 заволодів повторно, шляхом обману. Діючи з єдиним умислом щодо заволодіння шляхом обману майном потерпілих, ОСОБА_5 у період із 11 по 16 січня 2012 року під приводом необхідності внесення попередньої оплати вартості автомобіля запропонував їм передати ще грошові кошти в сумі 850 грн, на що ті погодились. Цими коштами ОСОБА_5 заволодів повторно, шляхом обману.

4 березня 2012 року ОСОБА_5 , перебуваючи у м. Кам`янець-Подільському, запропонував ОСОБА_22 реалізувати йому на підставі усної угоди 25 т цементу вартістю 1040 грн за 1 т, загальною вартістю 26 000 грн, за умови оплати вартості цементу після його реалізації, маючи на меті ще в момент отримання цементу незаконно заволодіти ним та не виконувати взяті на себе зобов`язання оплатити надалі придбаний товар. Потерпілий ОСОБА_22 , не усвідомлюючи дійсних намірів ОСОБА_5 та будучи введеним останнім в оману, в той же день передав ОСОБА_5 обумовлену кількість цементу загальною вартістю 26 000 грн, яким останній заволодів повторно, шляхом обману, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

2 квітня 2012 року, приблизно з 12 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв., ОСОБА_5 шляхом обману, що виразився у повідомленні потерпілому ОСОБА_12 неправдивої інформації про необхідність передачі начальнику відділення банку для знищення картки при збільшенні кредитного ліміту на ній, отримав у ОСОБА_12 в приміщенні банку кредитну картку та, дізнавшись у дружини потерпілого ОСОБА_13 по телефону ПІН-код до згаданої картки і переконавши останню у тому, що ця інформація потрібна працівникам банку, того ж дня із банкомату повторно, таємно викрав, знявши з банківського рахунку потерпілого ОСОБА_12 , кошти в розмірі 7250 грн, чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

У липні 2012 року, в період із 14 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні магазину на території ринку у м. Камянець-Подільському, запропонував ОСОБА_23 продати йому велосипед вартістю 2300 грн за умови часткової попередньої оплати вартості велосипеда на суму 1000 грн та повної оплати вартості через 2 години, маючи на меті ще в момент отримання велосипеда незаконно ним заволодіти. Після цього ОСОБА_5 передав ОСОБА_23 гроші в сумі 1000 грн і залишив йому із власної ініціативи свій паспорт громадянина України. Потерпілий ОСОБА_23 , не усвідомлюючи дійсних намірів ОСОБА_5 та будучи введеним останнім в оману, тоді ж передав ОСОБА_5 велосипед вартістю 2300 грн, яким той заволодів повторно, шляхом обману, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 1300 грн.

У період із 1 квітня по 30 вересня 2013 року ОСОБА_5 , перебуваючи у м. Кам`янець-Подільському, попросив у ОСОБА_21 позичити йому гроші в сумі 38 700 грн, 5000 доларів США та 450 євро, маючи на меті ще в момент отримання коштів незаконно ними заволодіти шляхом обману, що виразився у повідомленні останній неправдивих відомостей про необхідність взяти у позику кошти та повернення коштів потерпілій через обумовлений між ними строк, хоча наміру виконувати зобов`язання щодо повернення коштів не мав. Потерпіла ОСОБА_21 , не усвідомлюючи дійсних намірів ОСОБА_5 та будучи введеною останнім в оману, передала гроші на обумовлену загальну суму 83 534,9 грн. Такими діями ОСОБА_5 спричинив потерпілій значну шкоду в зазначеному розмірі.

10 квітня 2013 року ОСОБА_5 , перебуваючи на просп. Грушевського у м. Кам`янець-Подільському, запропонував потерпілій ОСОБА_21 того ж дня посприяти у проведенні ремонту фургону малотоннажного вартістю 36 692,50 грн шляхом обміну власного мікроавтобуса із доплатою 3600 доларів США, маючи на меті ще в момент отримання автомобіля незаконно ним заволодіти. Потерпіла ОСОБА_21 , не усвідомлюючи дійсних намірів ОСОБА_5 та будучи введеною ним в оману, того ж дня передала йому фургон вартістю 36 692,50 грн, яким ОСОБА_5 заволодів повторно, шляхом обману, чим спричинив ОСОБА_21 матеріальну шкоду в зазначеному розмірі.

26 червня 2013 року ОСОБА_5 під час зустрічі із ОСОБА_10 у м. Кам`янець-Подільському попросив у останнього в позику гроші у сумі 4000 доларів США, маючи на меті ще в момент отримання коштів незаконно заволодіти ними. При цьому з метою введення в оману потерпілого ОСОБА_5 передав йому як заставу автомобіль марки «BMW», запевнивши, що цей автомобіль є його власністю, хоча згаданий транспортний засіб на той час був власністю ОСОБА_24 , котра не давала ОСОБА_5 дозволу на передачу цього автомобіля в заставу чи іншим чином ним розпоряджатись. ОСОБА_10 , не усвідомлюючи дійсних намірів ОСОБА_5 та будучи введеним останнім в оману, того ж дня у дворі буд. АДРЕСА_5 передав ОСОБА_5 гроші в сумі 4000 доларів США, що по курсу НБУ становило 31 972 грн, якими ОСОБА_5 заволодів повторно, шляхом обману, чим спричинив ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.
21 листопада 2013 року, в період із 17 год. 30 хв. до 18 год. 30 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу будинку № 93 на вул. Вокзальній у м. Камянець-Подільському, запропонував потерпілій ОСОБА_16 продати йому автомобіль марки «ГАЗ 33022», пообіцявши останній розрахуватися за цей транспортний засіб на протязі 2-х тижнів, маючи на меті ще в момент отримання автомобіля незаконно ним заволодіти. Потерпіла ОСОБА_16 , не усвідомлюючи дійсних намірів ОСОБА_5 та будучи введеною останнім в оману, того ж дня передала ОСОБА_5 свій автомобіль вартістю 24 000 грн, яким ОСОБА_5 заволодів повторно, шляхом обману, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.
4 березня 2014 року ОСОБА_5 , перебуваючи на території приватного підприємства на вул. Хмельницьке шосе, 36 у м. Камянець-Подільському, запропонував потерпілому ОСОБА_11 передати йому в оренду напівпричіп-контейнеровоз за умови оплати орендної плати в розмірі 3000 грн за 1 місяць оренди, маючи на меті ще в момент отримання напівпричепа незаконно ним заволодіти. Потерпілий ОСОБА_11 , не усвідомлюючи дійсних намірів ОСОБА_5 та будучи введеним останнім в оману, того ж дня передав ОСОБА_5 вказаний напівпричіп-контейнеровоз вартістю 20 000 грн, яким ОСОБА_5 заволодів повторно, шляхом обману.
6 березня 2014 року ОСОБА_5 , перебуваючи на території приватного підприємства за згаданою адресою, запропонував потерпілому ОСОБА_11 продати йому напівпричіп ОДАЗ 9370, маючи на меті ще в момент отримання напівпричепа незаконно ним заволодіти. Потерпілий ОСОБА_11 , не усвідомлюючи дійсних намірів ОСОБА_5 та будучи введеним останнім в оману, того ж дня передав ОСОБА_5 вказаний напівпричіп вартістю 12 000 грн, яким ОСОБА_5 заволодів повторно, шляхом обману.

7 березня 2014 року ОСОБА_5 , перебуваючи на території приватного підприємства за зазначеною адресою, запропонував потерпілому ОСОБА_11 позичити йому 2 т цементу, розфасованого у мішки вагою по 25 кг, вартістю 1100 грн за 1 т, загальною вартістю 2200 грн, маючи на меті ще в момент отримання напівпричепа незаконно ним заволодіти. Потерпілий ОСОБА_11 , не усвідомлюючи дійсних намірів ОСОБА_5 та будучи введеним останнім в оману, того ж дня передав ОСОБА_5 2 т цементу, яким ОСОБА_5 заволодів повторно, шляхом обману, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 34 200 грн.

У квітні 2014 року ОСОБА_5 , перебуваючи у м. Кам`янець-Подільському, запропонував потерпілому ОСОБА_14 продати його автомобіль марки «ВАЗ-21070», маючи намір у майбутньому заволодіти грошовими коштами, вирученими від продажу цього транспортного засобу. Потерпілий ОСОБА_14 , не усвідомлюючи дійсних намірів ОСОБА_5 та будучи введеним останнім в оману, дозволив ОСОБА_5 продати згаданий автомобіль. Однак після того, як ОСОБА_5 продав транспортний засіб, наприкінці квітня 2014 року, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_6 , він запропонував потерпілому ОСОБА_14 за гроші в сумі 21 000 грн, виручені від продажу згаданого автомобіля, придбати для останнього інший автомобіль, маючи на меті незаконно заволодіти цими коштами. Потерпілий ОСОБА_14 , не усвідомлюючи дійсних намірів ОСОБА_5 та будучи введеним останнім в оману, погодився із пропозицією ОСОБА_5 і тоді ж передав йому гроші в сумі 21 000 грн, якими останній заволодів повторно, шляхом обману, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду у вказаному розмірі.

29 квітня 2014 року, приблизно о 14 год. 00 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи у м. Кам`янець-Подільському, запропонував потерпілому ОСОБА_18 передати йому у тимчасове користування для перевезення вантажів фургон малотоннажний марки «Volkswagen LT 35», який є власністю потерпілого, маючи на меті незаконно заволодіти вказаним транспортним засобом у момент його отримання. Потерпілий ОСОБА_18 , не усвідомлюючи дійсних намірів ОСОБА_5 та будучи введеним останнім в оману, погодився із пропозицією і передав йому свій фургон вартістю 150 458,90 грн, яким ОСОБА_5 заволодів повторно, шляхом обману, чим спричинив потерпілому значної матеріальної шкоди.
8 травня 2014 року, приблизно о 19 год. 00 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_7 , попросив у ОСОБА_15 передати йому у тимчасове користування ноутбук, який є власністю потерпілої, пообіцявши повернути його через 2 години, маючи на меті ще в момент отримання ноутбука незаконно заволодіти ним. Потерпіла ОСОБА_15 , не усвідомлюючи дійсних намірів ОСОБА_5 та будучи введеною останнім в оману, передала ОСОБА_5 ноутбук вартістю 5000 грн, яким ОСОБА_5 заволодів повторно, шляхом обману, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду у вказаному розмірі.
29 травня 2014 року ОСОБА_5 зателефонував до ОСОБА_17 і попросив у неї передати йому у тимчасове користування планшет нібито для користування інтернетом, пообіцявши повернути його через 1 годину, маючи на меті ще в момент отримання планшета незаконно заволодіти ним. Потерпіла ОСОБА_17 , не усвідомлюючи дійсних намірів ОСОБА_5 та будучи введеною останнім в оману, того ж дня близько 18 год. 30 хв. передала через свого батька планшет, яким ОСОБА_5 заволодів повторно, шляхом обману, чим спричинив потерпілій ОСОБА_17 матеріальну шкоду на загальну суму 2060 грн.
11 червня 2014 року ОСОБА_5 вантажним автомобілем марки «MAN» приїхав на територію складського приміщення приватного підприємця ОСОБА_8 , що на АДРЕСА_8 , де вантажники ОСОБА_25 та ОСОБА_26 за вказівкою ОСОБА_5 , котрий пообіцяв розрахуватися за придбаний цемент, завантажили у згаданий транспортний засіб 140 мішків цементу вагою 50 кг кожний і вартістю 60 грн за 1 мішок цементу, на загальну суму 8400 грн. Однак після того, як цемент було завантажено, ОСОБА_5 стосовно потерпілого ОСОБА_25 , який попросив його розрахуватися, застосував насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, а саме умисно наніс удар рукою в плече потерпілого ОСОБА_25 , внаслідок чого останній впав на землю, після чого правою ногою умисно наніс удар в область правого стегна ОСОБА_25 . Після цього ОСОБА_5 , сівши у вказаний вантажний автомобіль, вивіз із території складського приміщення приватного підприємця ОСОБА_8 завантажений цемент, таким чином незаконно, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, повторно, відкрито викрав належний потерпілому ОСОБА_8 цемент загальною вартістю 8400 грн, чим спричинив останньому матеріальну шкоду у вказаному розмірі.
Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 03 лютого

2016 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_27 залишено без задоволення, а вирок суду від 28 жовтня 2015 року щодо засудженого ОСОБА_5 без зміни. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк тримання під вартою з 15 липня по 02 жовтня 2014 року включно, з 30 вересня по 27 жовтня 2015 року включно та з 28 жовтня 2015 року по 03 лютого 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, засудженого, який підтримав подану ним та його захисником касаційні скарги і просив їх задовольнити, думку прокурора, котрий не заперечував проти задоволення касаційних скарг засудженого та його захисника частково в частині зміни судових рішень із звільненням від призначеного покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, суд дійшов висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

У касаційних скаргах захисника порушується питання про перегляд судових рішень у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи й однобічністю та неповнотою досудового розслідування і судового слідства. Проте зазначені обставини були предметом розгляду судів першої та апеляційної інстанцій і їм дано належну оцінку.
Відповідно до ст. 433 КПК України ці обставини перегляду в касаційному порядку не підлягають. Згідно зі ст. 94 КПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, який постановив вирок.
Касаційний суд керується фактичними обставинами, установленими судом, на підставі яких висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_28 у крадіжці, вчиненій повторно, та у шахрайстві, вчиненому повторно, і такому, що завдало значної шкоди потерпілому, є обґрунтованим.
Об`єктивність оцінки зазначених у вироку доказів апеляційний суд перевірив за апеляційною скаргою захисникаОСОБА_27 , аналогічною за змістом касаційним скаргам засудженого і захисника ОСОБА_6 , зокрема й щодо відсутності вини у вчинених злочинах, що не знайшло свого підтвердження. Судом апеляційної інстанції не було виявлено порушень процесуального порядку збирання, дослідження та оцінки наведених у вироку доказів з боку суду першої інстанції.
Під час перевірки матеріалів кримінального провадження суд касаційної інстанції не встановив процесуальних порушень при збиранні, дослідженні й оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків суду щодо винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, та правильність кваліфікації його дій.

Дії засудженого ОСОБА_28 за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України за встановлених судом фактичних обставин кваліфіковано правильно.
Доводи касаційних скарг щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації дій ОСОБА_5 за епізодом щодо потерпілого ОСОБА_8 не як шахрайство, а як відкрите викрадення майна є безпідставними. Так, при початковій досягнутій домовленості і надалі при добровільній передачі майна, але за умови одночасного розрахунку за завантажені мішки цементу у ОСОБА_5 виник умисел на утримання чужого майна одразу після пропозиції від вантажників розрахуватись, у зв`язку з чим він і заподіяв одному із вантажників тілесні ушкодження, що не є небезпечними для життя і здоров`я, тобто вчинив відкрите викрадення майна.

Дії засудженого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України за таких встановлених фактичних обставин провадження кваліфіковано правильно.

Апеляційний суд своє рішення відповідно до ст. 419 КПК України належним чином мотивував і суд касаційної інстанції не знаходить підстав з ним не погодитись.
Суд також погоджується із твердженнями касаційних скарг про закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, задовольнивши в цій частині скарги частково із звільненням від призначеного покарання. Епізод щодо потерпілого ОСОБА_9 , вчинений ОСОБА_5 у серпні 2008 року, кваліфіковано судом за ч. 1 ст. 190 КК України, за що і був засуджений останній за цією статтею до покарання у виді обмеження волі на строк один рік. Згідно зі ст. 12 КК України вказаний злочин належить до злочинів середньої тяжкості, а відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України строки давності за цим злочином закінчилися через три роки з дня його вчинення. При цьому матеріали провадження не містять даних, які свідчать про ухилення ОСОБА_5 від слідства і суду або про вчинення ним нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину. Отже, на час постановлення вироку передбачений законом строк притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України минув, оскільки закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не є реабілітуючою підставою, у зв`язку з чим необхідна згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності, а за відсутності такої згоди суд вправі звільнити лише від покарання на підставі ч. 5 ст. 74 КК України. При цьому вказане звільнення від призначеного покарання не впливає на розмір остаточного покарання, визначеного за сукупністю злочинів шляхом часткового складання, оскільки не є зменшенням обсягу обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Безпідставні й посилання у касаційних скаргах на порушення прав на захист ОСОБА_5 у суді апеляційної інстанції лише через вручення пам`ятки про права та обов`язки, але при цьому за відсутності роз`яснення судом їх змісту, так як саме такого вказаного обов`язку на колегію суддів апеляційного суду процесуальним законом не покладено, тим більше пам`ятки про права та обовязки отримав як ОСОБА_5 , так і його захисник, які брали участь у судовому засіданні, про що вони підтвердили перед початком судового засідання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою до скасування судових рішень, судом не встановлено, однак вирок суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають зміні, враховуючи неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Керуючись статтями 376, 433, 434, 436 КПК України, суд

постановив:

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_5 і його захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 03 лютого 2016 року щодо засудженого ОСОБА_5 змінити.

Звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання за ч. 1 ст. 190 КК України на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_5 вважати засудженим до покарання у виді позбавлення волі, визначеного судом першої інстанції: за ч. 2 ст. 190 КК України на строк три роки; за ч. 2 ст. 185 КК України на строк два роки, за ч. 2 ст. 186 КК України на строк чотири роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань остаточно ОСОБА_5 визначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
У решті судові рішення щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження за касаційною скаргою № 5-2521км16 Категорія: ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185,
ч. 2 ст. 186 КК України
Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_29
Доповідач в суді апеляційної інстанції: ОСОБА_30
Доповідач в касаційній інстанції: ОСОБА_1