В И Р О К
іменем України
Справа №377/823/16-к
Провадження №1-кп/377/5/17
30 січня 2017 року Славутицький міський суд Київської області у складі судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю:
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, освіта вища, не зайнятого, не одруженого, що має місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , судимого Славутицьким міським судом Київської області 25.10.2016 р. по ст. 185 ч. 1 КК України до 6 місяців арешту, -
у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України, -
ОСОБА_5 повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за наступних обставин.
26 листопада 2016 року близько 16 години ОСОБА_5 , маючи судимість за крадіжку чужого майна, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , побачив на столі в одній з кімнат ноутбук «Lenovo G560E» вартістю 3850 грн., який належить ОСОБА_6 і вирішив його викрасти.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливим мотивом та метою, ОСОБА_5 таємно, шляхом вільного доступу, повторно викрав ноутбук «Lenovo G560E» вартістю 3850 грн., яким розпорядився на свій розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на вказану суму.
Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
У судовому засіданні ОСОБА_5 визнав себе винуватим повністю.
Разом з тим суду показав, що з ОСОБА_7 вони спільно прожили близько півтора року. 26 листопада 2016 року під час сварки, яка виникла між ними, вона забрала його мобільний телефон і вийшла з квартири. Тоді він забрав її ноутбук, а пізніше сказав, що поверне його тільки після того, як вона поверне йому мобільний телефон, який до цього часу знаходиться у неї. Ноутбук він залишив у свого знайомого на ім`я ОСОБА_8 під заклад 100 гривень, які отримав від нього у позику. Потім він повернув йому гроші і забрав назад ноутбук. Наступного дня він вирішив повернути ноутбук ОСОБА_7 і пішов до неї, однак її вдома не було. Щоб не носитися з ним, він залишив ноутбук у знайомої сусідки ОСОБА_9 , у якої його пізніше вилучила поліція. Ноутбук він забрав у ОСОБА_7 не для того, щоб отримати вигоду, а як гарантію повернення нею його мобільного телефону.
Вислухавши показання обвинуваченого, потерпілої, свідків, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку про його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину.
Так, потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що дійсно зустрічалася з ОСОБА_10 близько півроку, після чого відносини з ним припинила через постійні необґрунтовані ревнощі з його сторони. 26 листопада 2016 року ОСОБА_11 прийшов до неї для з`ясування стосунків і вона його впустила у квартиру. Близько двох годин вони з`ясовували стосунки і коли він почав вести себе агресивно, то вона вибігла з квартири і перебувала у під`їзді будинку та чекала, коли він залишить її квартиру. Помітила як ОСОБА_11 направився до квартири своєї знайомої сусідки на ім`я ОСОБА_12 . При цьому він щось тримав у руках перед собою, але вона не побачила що саме, оскільки він був повернутий спиною до неї. Після цього вона повернулася у квартиру і замкнула вхідні двері. Відразу помітила, що немає її ноутбука, який на момент приходу ОСОБА_13 стояв на столі у кімнаті. Цей ноутбук їй подарували на день народження батьки кілька років тому. Спочатку подумала, що він міг його заховати в квартирі і обшукала всю квартиру, однак не знайшла. Через деякий час ОСОБА_11 знову прийшов до дверей квартири і просив його впустити. На її питання про місцезнаходження ноутбука він стверджував, що не забирав його, а заховав у її квартирі. Тоді вона йому сказала, що якщо він не поверне ноутбук, то вона заявить у поліцію. Він його не повернув і тому вона наступного дня пішла в поліцію і написала заяву про крадіжку, а також повідомила про це своїм батькам. Мобільний телефон у Горного вона не забирала, а він сам його залишив у квартирі, можливо забув чи залишив навмисно і за ним не приходив. Тому він до цього часу знаходиться у її квартирі. Претензій до ОСОБА_13 вона не має, оскільки ноутбук їй повернули.
Свідок ОСОБА_14 суду показав, що дочці ОСОБА_6 на день народження вони подарували ноутбук п`ять років назад. Минулого року, більш точного часу не пам`ятає, вона йому зателефонувала і попросила повідомити у поліцію про те, що ОСОБА_11 вкрав у неї ноутбук. Він виконав це прохання, прийшов до відділку поліції і повідомив про крадіжку ОСОБА_11 ноутбука у ОСОБА_7 . Про детальні обставини цієї події йому нічого не відомо. З ОСОБА_11 його дочка деякий час підтримувала стосунки, але він був дуже ревнивий і через це вона припинила зв`язок з ним.
Свідок ОСОБА_15 суду показала, що у листопаді 2016 року її приятель ОСОБА_11 приніс до неї додому ноутбук, який хотів віддати її сусідці ОСОБА_16 , але її в той час вдома не було. Щоб не носитися з ним він попросив дозволу залишити його тимчасово у неї, на що вона погодилась. Цей ноутбук наступного дня у неї вилучила поліція.
Свідок ОСОБА_17 суду показав, що ввечері 26 листопада 2016 року неподалік магазину «Союз» в м. Славутичі його зустрів наглядно знайомий чоловік, як з`ясувалося ОСОБА_11 . Він запропонував купити у нього ноутбук, який з його слів належить йому самому. Ноутбук був у нього при собі. Він його відкрив і подивився, але щоб перевірити його на працездатність необхідно було більше часу. Тому він запропонував ОСОБА_13 такі умови. Він дає йому 150 гривень завдатку, бере у нього ноутбук, перевіряє вдома його стан і тоді вони домовляються про ціну купівлі. Горний погодився. Він забрав ноутбук, дав ОСОБА_13 свій номер мобільного телефону і вони розійшлися. Наступного дня ОСОБА_11 зателефонував йому і сказав, що забирає ноутбук назад. Вони зустрілися і він віддав йому ноутбук, а Горний повернув йому 150 гривень.
Стороною обвинувачення суду також надано:
-протокол огляду предметів від 06.12.2016 р., за змістом якого було оглянуто: 1) ноутбук «Lenovo Ipad G560 E-1» чорного кольору без зовнішніх пошкоджень; 2) товарний чек від 11.10.2011 р. на поіменований товар із зазначенням загальної суми; 3) гарантійний талон № 2011-5 СПД ОСОБА_18 ; 4) керівництво з техніки безпеки та загальної інформації у вигляді книжки до ноутбуку «Lenovo»;
-звіт ФОП суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_19 про товарознавчу експертизу майна по кримінальному провадженню від 29.11.2016 р., згідно якого вартість ноутбука «Lenovo G560 E» становить 3850 грн.;
-постанову про визнання речовими доказами ноутбука «Lenovo G560 E», керівництва з техніки безпеки та загальної інформації, товарного чеку від 11.10.2011 р. та гарантійного талона № 2011-5 та передачу їх на зберігання потерпілій ОСОБА_6 ;
-розписку ОСОБА_6 про отримання на зберігання вказаних речових доказів.
Оцінивши в сукупності та взаємозв`язку показання потерпілої, свідків, досліджені письмові докази, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_5 винуватий у вчиненні інкримінованого злочину.
Версія обвинуваченого про те, що ноутбуком він заволодів не для вигоди, а з метою отримання гарантії повернення йому мобільного телефону, яким заволоділа потерпіла, підтвердження доказами не знайшла і була спростована в судовому засіданні наведеними показаннями потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та іншими доказами, наданими стороною обвинувачення, які свідчать про наявність у ОСОБА_5 умислу саме на крадіжку ноутбука, а не тимчасове заволодіння ним з метою гарантування повернення його мобільного телефона.
Тому показання обвинуваченого про відсутність у нього умислу на крадіжку та спробу повернення ноутбука суд вважає лише способом захисту від пред`явленого обвинувачення з метою мінімізації відповідальності.
Показання свідка ОСОБА_15 дані зі слів обвинуваченого ОСОБА_5 і самі по собі не виправдовують його у вчиненні крадіжки.
Призначаючи обвинуваченому покарання відповідно до загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного, обставину, що пом`якшує покарання.
Так, вчинений злочин класифікується як злочин середньої тяжкості, обвинувачений раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, має судимість за умисний злочин, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом F 10.1 за класифікацією ВООЗ, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра, не зайнятий суспільно корисною діяльністю, за місцем проживання характеризується формально позитивно.
Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до статті 66 КК України, суд враховує добровільне відшкодування завданих збитків.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до статті 67 КК України, відсутні.
Беручи до уваги ступінь тяжкості злочину, особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, має судимість, не займається суспільно корисною діяльністю, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, враховуючи його поведінку під час судового розгляду, яка не свідчить про усвідомлення своєї вини та розкаяння, незважаючи на наявність обставини, що пом`якшує покарання та позицію потерпілої, яка просить призначити мінімальне покарання, суд вважає неможливим призначення покарання більш м`якого ніж позбавлення волі в межах строку, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України.
Відповідно до частини 1 статті 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
З копії вироку від 25 жовтня 2016 року та копії ухвали від 2 грудня 2016 року у справі № 377/700/16-к з`ясовано, що ОСОБА_5 було призначено покарання у виді арешту на строк шість місяців, який обчислюється з моменту затримання в порядку виконання вироку. ОСОБА_5 був затриманий в порядку виконання вироку 29 листопада 2016 року і по день ухвалення вироку 30 січня 2017 року відбув 63 дні арешту. Невідбута частина покарання за вказаним вироком становить 119 днів (182-63=119).
Згідно правил статті 72 КК України при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків одному дню позбавлення волі відповідає, зокрема, один день арешту.
Також згідно правил цієї статті зарахування судом строку попереднього ув`язнення, до якого, зокрема, включається перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження, у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно ухвали від 2 грудня 2016 року для забезпечення участі у судовому розгляді цієї справи ОСОБА_5 перебував у Чернігівському СІЗО з 2 грудня 2016 року по 30 січня 2017 року, що становить 59 днів. Строк зарахування попереднього ув`язнення становитиме 118 днів (59х2=118).
За правилами статті 100 КПК України речові докази необхідно залишити у володінні потерпілої.
Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили немає, беручи до уваги, що він при відбуванні покарання у виді арешту перебуває на підставі ухвали від 2 грудня 2016 року в установі попереднього ув`язнення в порядку тимчасового залишення в СІЗО до закінчення судового розгляду, тобто до набрання законної сили цим вироком.
Керуючись ст. 100, 368-371, 373-374 КПК України, -
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України і призначити за цей злочин покарання у виді позбавлення волі строком два роки.
На підставі частини 1 статті 71 КК України до цього покарання повністю приєднати 119 днів невідбутого покарання за вироком Славутицького міського суду Київської області від 25 жовтня 2016 року по справі № 377/700/16-к і за сукупністю вироків призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком два роки і сто дев`ятнадцять днів.
Строк відбування покарання обчислювати з 30 січня 2017 року, зарахувавши до нього 59 днів перебування у Чернігівському слідчому ізоляторі на підставі ухвали Славутицького міського суду Київської області від 2 грудня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що становитиме 118 днів.
Речові докази:
-ноутбук «Lenovo G560 E», керівництво з техніки безпеки та загальної інформації, товарний чек від 11.10.2011 р. та гарантійний талон № 2011-5 залишити у володінні потерпілої ОСОБА_6 ..
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з дня вручення копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_20