Ухвала
іменем україни
7 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою заступника прокурора Запорізької області на вирок Апеляційного суду Запорізької області від 20 квітня 2016 року.

Вироком Гуляйпільського районного суду Запорізької області від

26 лютого 2016 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку с. Тасаткуль Целіноградської області Республіки Казахстан, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судиму, останнього разу 04 грудня 2015 року цим же судом за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі, яку на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці.

Вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від

4 грудня 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік ухвалено виконувати самостійно.
Вироком Апеляційного суду Запорізької області від 20 квітня 2016року цей вирок у частині призначеного ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання скасовано і постановлено новий, яким засудженій за згаданим законом по епізоду від 28.10.2015 року призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, з урахуванням покарання за вироком Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 4 грудня 2015 року, призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України по епізодам від 08.12.2015 та 09.12.2015 року призначено покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом частково приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці.
Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винною та засуджено за те, що вона 28 жовтня 2015 року приблизно о 21.00 год., знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, повторно, таємно з господарчої будівлі на території домоволодіння АДРЕСА_2 викрала належне потерпілої ОСОБА_7 майно на загальну суму 820 грн. 50 коп.
Крім того, 08 грудня і 09 грудня 2015 рр. вона кожного разу приблизно 06.00 год., повторно, таємно викрала з господарчої будівлі на території домоволодіння АДРЕСА_1 належне потерпілій ОСОБА_8 майно кожного разу на 216 грн.

У касаційних скарзі прокурор просить вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції через істотні порушення цим судом вимог кримінального процесуального закону при виготовленні та проголошенні вироку. Зокрема, зазначає, що оскаржуваний вирок у порушення вимог статей 375-376 КПК України не було проголошено у судовому засіданні, (суд обмежився проголошенням фактично резолютивної частини).

Заслухавши доповідача, думку прокурора на підтримку касаційної скарги прокурора у повному обсязі, перевіривши матеріали провадження і доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статей 371, 376 КПК України суд ухвалює вирок іменем України безпосередньо після закінчення судового розгляду у нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд, який проголошується прилюдно негайно після виходу суду з нарадчої кімнати.
Як свідчать дані технічного запису перебігу судового розгляду цього кримінального провадження у апеляційному суді, після виходу з нарадчої кімнати судом було проголошено тільки вступну та резолютивну частину вироку, яким засудженій ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185, ст.ст. 70, 71, КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці.
Проте, діючим кримінальним процесуальним кодексом не передбачено проголошення вступної та резолютивної частини вироку, а тому при оголошенні вироку апеляційним судом порушені вимоги ст. 376 КПК України.
У зв`язку з наведеним вирок апеляційного суду стосовно ОСОБА_6 , не можна вважати законним, а тому він підлягає скасуваннючерез недотримання апеляційним судом вимогкримінального процесуального закону.

При новому розгляді апеляційному суду слід усунути зазначені недоліки , і постановити законне й обґрунтоване рішення.
Керуючись статтями 434, 436 КПК України, п. 6 розділу ХП «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України від

02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій та статус суддів», колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу заступника прокурора Запорізької області задовольнити.

Вирок Апеляційного суду Запорізької області від 20 квітня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3