Бродівський районний суд Львівської області
Справа № 439/135/17

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2017 року м.Броди

Бродівський районний суд Львівської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , представника служби у справах дітей Бродівської РДА ОСОБА_7 , представника ювенальної провенції Бродівського ВП Золочівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Броди кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0000878 від 19.12.2016 р. про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України,учня ІІІ курсу Олеського професійного ліцею, не одруженого, раніше судимого,

31.03.2016 року Бродівським районним судом Львівської області по ст.ст. 185 ч.2,190 ч.2 КК України на один рік один місяць позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,104 КК України звільнений від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком один рік,

13.12.2016 року Бродівським районним судом Львівської області по ст.ст.185 ч.2,71 КК України на один рік три місяці позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, суд,-

в с т а н о в и в:
Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 , будучи 31.03.2016 року засудженим вироком Бродівського районного суду Львівської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України на один рік один місяць позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік та в подальшому засудженим вироком Бродівського районного суду Львівської області від 13.12.2016 за ч. 2 ст. 185, ст.71 КК України на один рік три місяці позбавлення волі, на шлях виправлення не став та знову вчинив новий корисливий злочин.

Так, 16 грудня 2016 року приблизно об 11 год. неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 по місцю проживання ОСОБА_5 , скориставшись відсутністю останньої у кімнаті, в якій він перебував, керуючись корисливими спонуканнями, переслідуючи мету особистого збагачення, шляхом вільного доступу, повторно вчинив крадіжку мобільного телефону марки «Samsung» моделі «SGН-В130», вартістю 170 гривень, в комплекті із сім картою оператора мобільного зв`язку «МТС-Україна» вартістю 25 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 195 гривень.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_6 своїми умисними діями, що виразились в таємному викраденні чужого майна, повторно, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

В судовому засіданні допитаний обвинувачений неповнолітній ОСОБА_6 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та надав показання, про те, що він 16 грудня 2016 року приблизно об 11 год. зайшов до свого знайомого ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 . Коли потерпіла ОСОБА_5 вийшла в іншу кімнату він вчинив крадіжку мобільного телефону марки «Samsung» моделі «SGН-В130», який лежав на тумбочці в кімнаті у якій він перебував. В даний час телефон повернутий потерпілій. Шкодує, що вчинив неправомірно. Просить суворо не карати.

Крім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 його вина у таємному викраденні чужого майна, повторно, доводиться дослідженими в судовому засіданні наступними доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні показала, що 16 грудня 2016 року у неї в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 перебував ОСОБА_6 . Через деякий час по його приходу, зайшов її син ОСОБА_10 і повідомив, що не може додзвонитися на її телефон. Всі разом, в тому числі ОСОБА_6 , шукали телефон, але не знайшли. Через деякий час телефон їй принесли працівники поліції, однак на даний час він є неробочий;

- протоколом огляду місця події від 21.12.2016 р. та фото таблицею до нього, з якого видно, що під час огляду місця події неповнолітній ОСОБА_6 добровільно видав мобільний телефон марки «Самсунг», моделі «SGH-B130, IMEI № 1: НОМЕР_1 (а.с.43-44);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.01.2017 р. та фото таблицями до нього, з якого вбачається, що ОСОБА_6 показав та на місці розказав, яким чином вчиняв крадіжку мобільного телефону марки «Самсунг», моделі «SGH-B130, з квартири потерпілої ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 (а.с.37-42);

- висновком експерта №9/640 від 16.01.2017 р., відповідно до якого ринкова вартість представленого на дослідження мобільного телефону торгової марки «Самсунг», моделі «SGH-B130» IMEI № 1: НОМЕР_1 станом на 16.12.2016 р. становила 170 грн.;

- довідкою виданою ПП ОСОБА_11 про те, що вартість бувшого у використанні стартового пакету, оператора мобільного зв`язку «МТС Україна», станом на 16.12.2016р. становила 25 грн.;

- представник служби у справах дітей Бродівської РДА в судовому засіданні показала, що вчиненню злочинів неповнолітнім ОСОБА_6 сприяло незадовільне матеріальне забезпечення неповнолітнього, так як являється сиротою, позбавлений батьківського піклування, а опікун ОСОБА_12 не раціонально використовує кошти, які отримує як матеріальну допомогу. Проведеним обстеженням житлово-побутових умов встановлено, що він проживає з опікуном ОСОБА_12 , яка недостатньо займалася його вихованням, що привело до втрати контролю над неповнолітнім. Неповнолітній ОСОБА_6 навчається у Олеському професійному ліцеї на третьому курсі, однак з`ясовано, що він часто не відвідує занять без поважних причин, тому знаходиться на постійному контролі у класного керівника, однак не прислухається до його вказівок та порад. Вважає, що з врахуванням того, що він вчинив злочин будучи неповнолітнім, то вважає за доцільне призначити мінімальну міру покарання;

- представник ювенальної провенції Бродівського ВП Золочівського ВП ГУ НП у Львівській області в судовому засіданні показала, що після постановлення вироку від 31.03.2016 р. неповнолітній ОСОБА_6 був поставлений на облік і з ним постійно проводилися бесіди профілактичного характеру щодо недопущення вчинення кримінальних правопорушень у майбутньому. Позитивних результатів такі бесіди не дали, при тому, що ОСОБА_6 постійно наголошував, що розуміє важливість ведення правильного способу життя, обіцяв не вчиняти неправомірних дій, однак будучи на іспитовому строку, знову вчинив кримінальне правопорушення за яке був засуджений та під час вступу вироку в законну силу знову скоїв кримінальне правопорушення. Враховуючи особу неповнолітнього вважає за доцільне признати мінімальне покарання, передбачене санкцією статті, за якою інкриміноване вчинене ним кримінальне правопорушення.

Суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_6 своїми умисними діями, що виразились в таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно, вчинив злочин, який вірно кваліфіковано по ст.185 ч.2 КК України.

При призначенні неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості; особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив злочин у неповнолітньому віці при не відбутому покаранні за попереднім вироком, навчається, за місцем навчання характеризується негативно, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває та думку потерпілої, яка просить суворо не карати, однак має претензії матеріального характеру. А також суд враховує умови проживання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , який є сиротою, виховувався бабою, а після її смерті призначеним опікуном, яка не в достатній мірі приділялася увагу вихованню та контролю за його поведінкою.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає вчинення злочину неповнолітнім, визнання вини та його щире каяття у вчиненні крадіжки та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає.

Виходячи з вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що для виправлення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів достатнім буде призначення покарання, передбаченого санкцією ст.185 ч.2 КК України у виді позбавлення волі.

Крім цього оскільки обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення після постановлення вироку Бродівського районного суду Львівської області від 13.12.2016 р., то при призначенні остаточного покарання слід застосувати положення ст.71 КК України та до призначеного покарання йому слід частково приєднати не відбуте покарання за попереднім вироком.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд,-

з а с у д и в :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді одного року чотири місяці позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України частково приєднати не відбуте покарання за вироком Бродівського районного суду Львівської області від 13 грудня 2016 року у виді двох місяців позбавлення волі, остаточно визначивши засудженому покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання засудженому рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази, а саме: мобільний телефон марки «Samsung» моделі «SGН-В130» (IMEI № 1: НОМЕР_1 ), який переданий на зберігання власнику ОСОБА_5 - залишити в її розпорядженні.

Стягнути із засудженого ОСОБА_6 в користь держави 351.84 грн. за проведення товарознавчої експертизи.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Бродівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1