Ухвала іменем україни 07 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
засудженої ОСОБА_6 ,
переглянула в судовому засіданні ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 27 липня 2016 року за касаційною скаргою першого заступника прокурора Чернігівської області щодо ОСОБА_6 .

Вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 30 березня 2016 року засуджено:
ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Чайкине Новгород-Сіверського району, Чернігівської області, громадянку України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , такої, що не має судимості,

за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1566,40 грн., та на користь ОСОБА_8 щомісячно по 609 грн. довічно грошового відшкодування шкоди.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 27 липня 2016 року зазначений вирок змінено, перекваліфіковано дії ОСОБА_6 з ч. 1 ст. 115 КК на ст. 118 КК та призначено покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винною та засуджено за те, що вона, 25 жовтня 2015 року, приблизно о 15.30 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у будинку по АДРЕСА_2 , під час сварки, яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, завдала одного удару кухонним ножем в область грудної клітини своєму співмешканцю ОСОБА_9 , в результаті чого спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини з ушкодженням лівої легені, перикарда та серця, що призвело до гострої крововтрати, від яких ОСОБА_9 помер на місці події.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. На обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на необґрунтовану перекваліфікацію дій засудженої ОСОБА_6 з ч. 1 ст. 115 на ст. 118 КК. Зазначає, що апеляційний суд дійшов протилежного висновку ніж суд першої інстанції та безпідставно мотивував своє рішення доказами, які не досліджував безпосередньо під час апеляційного перегляду справи. Вважає, що апеляційний суд не дотримався вимог статей 23, 94 КПК та ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам ст. 419 КПК.

На касаційну скаргу прокурора надійшли заперечення від захисника ОСОБА_10 , у яких він просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду без зміни.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи касаційної скарги та просив її задовольнити, пояснення засудженої ОСОБА_6 , яка просила скаргу прокурора залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зі змісту статей 370, 404 КПК випливає, що суд апеляційної інстанції зобов`язаний перевірити всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, в тому числі за необхідності і шляхом дослідження доказів.

За правилами ст. 23 зазначеного Кодексу суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Отже, у випадку незгоди апеляційного суду зі змістом певних доказів їх перевірка та оцінка здійснюються з урахуванням положень, закріплених в цій статті.
Відповідно до вимог ст. 419 вказаного Кодексу в своїй ухвалі суд апеляційної інстанції зобов`язаний навести докладні мотиви прийнятого рішення; при зміні судового рішення в ухвалі має бути зазначено, які статті закону порушено та в чому саме полягають ці порушення або необґрунтованість вироку.

Однак під час розгляду кримінального провадження апеляційний суд у повній мірі зазначених вимог закону не дотримався, а тому постановлена ним ухвала не може бути визнана законною і обґрунтованою.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_6 під час сварки з ОСОБА_9 , завдала останньому одного удару кухонним ножем в область грудної клітини, в результаті чого спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини з ушкодженням лівої легені, перикарда та серця, що призвело до гострої крововтрати, від яких ОСОБА_9 помер на місці події.

Зазначені дії судом першої інстанції кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України.

Апеляційний суд, переглянув вирок місцевого суду за апеляційною скаргою захисника, та дійшов висновку про те, що ОСОБА_6 знаходилася у стані необхідної оборони, оскільки існувала реальна загроза її життю, вона діяла з метою захисту свого життя, шляхом заподіяння шкоди ОСОБА_9 , який здійснив суспільно небезпечне посягання, для негайного відвернення та припинення цього посягання в зазначеній конкретній обстановці.

Проте висновки апеляційного суду щодо необхідності кваліфікувати дії ОСОБА_6 як вбивство при перевищенні меж необхідної оборони, є передчасними.
Апеляційний суд, переглянувши справу та перекваліфікувавши дії ОСОБА_6 на ст. 118 КК, усупереч положенням статей 23, 94, 404, 405 КПК безпосередньо не дослідивши докази, покладені в основу обвинувального вироку, не допитавши потерпілих, свідків, дав їм іншу правову оцінку, ніж суд першої інстанції.

Крім того, поклавши в основу свого рішення показання ОСОБА_6 апеляційний суд, на відміну від суду першої інстанції, не дав їм оцінки з урахуванням всіх доказів у справі.

В порушення приписів ст. 419 КПК суд не навів переконливих мотивів, з яких виходив при постановленні ухвали. Водночас в ухвалі не міститься жодних аргументів на спростування висловленої під час апеляційного провадження позиції сторони обвинувачення щодо законності вироку та неприйнятності наведених тверджень адвокатом ОСОБА_10 .
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 вказаного Кодексу і її не можна визнати законною, обґрунтованою й вмотивованою. Зазначене рішення постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Таким чином, висновок апеляційного суду про необхідність надання іншої юридичної оцінки діям засудженої є передчасним, а ухвала необґрунтованою та винесеною з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Тому на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, під час якого слід повно і всебічно перевірити всі доводи поданої апеляції з дослідженням обставин, встановлених під час кримінального провадження, відповідно до положень ч. 3 ст. 404 КПК, дати їм та висновкам суду першої інстанції належну оцінку щодо доведеності вини та правильності кваліфікації дій засудженої та постановити рішення, яке б відповідало вимогам статей 370, 419 КПК.

ОСОБА_6 взято під варту в порядку виконання вироку, який набрав законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Враховуючи, що рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, то ОСОБА_6 необхідно звільнити з-під варти.
Керуючись статтями 433436, 438 КПК, а також п. 6 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 27 липня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Звільнити ОСОБА_6 з-під варти в залі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3