Справа № 520/7652/15-к
Провадження № 1-кп/520/387/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.06.2015 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Енгельскенд, Шамкирського району, Азербайджан, азербайджанця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

28.03.2015 року приблизно о 04 годині 30 хвилин ОСОБА_5 вступивши у попередню змову з невстановленою особою, знаходячись біля будинку №25 по вул.. Чубаївській, в м.Одесі, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, шляхом ривка, відкрито викрав у ОСОБА_6 золотий ланцюжок вагою 17 грамів та золотий хрестик вагою 20 грамів, спричинивши ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 25350 гривень. Після чого, з місця скоєння злочину зникли, отримавши можливість розпорядитись зазначеним майном на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав, та пояснив, що дійсно 28.03.2015 року, знаходячись біля будинку по вул. Чубаївській, приблизно о 04 годині 30 хвилин, разом з малознайомим йому земляком, з яким вони познайомились в той день у барі і домовились про те, що він зірве з потерпілого золотий ланцюжок, зірвав з шиї потерпілого золотий ланцюжок, який віддав земляку. Він не бачив на ланцюжку хрестика, але допускає що хрестик міг бути на ланцюжку. Обвинувачений щиросердечно розкаявся у вчиненому злочину та просив його суворо не карати.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що дійсно 28.03.2015 року приблизно о 04 годині 30 хвилин ОСОБА_5 зірвав з його шиї золотий ланцюжок з хрестиком, після чого з місця скоєння злочину втік разом з невідомим йому хлопцем. Потерпілий пояснив, що йому відшкодовано матеріальну шкоду, але він наполягає на відшкодуванні також моральної шкоди в розмірі 10000 гривень та вважає можливим визначення покарання ОСОБА_5 на розсуд суду.

Встановивши, що показання обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_6 повністю відповідають фактичним обставинам скоєння кримінального правопорушення, вказаним в матеріалах кримінального провадження, з`ясувавши що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин і не оспорює їх, приймаючи до уваги відсутність сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, роз`яснивши йому що в цьому випадку він не зможе оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, суд, за клопотанням прокурора, на підставі ст.349 ч.3 КПК України, визнав недоцільним подальше дослідження обставин, які не оспорюються сторонами, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілого, дослідженням документів, а також матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_5 , окрім його зізнання в скоєнні зазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні, доведена сукупністю доказів: дослідженими судом документами досудового слідства, а саме:

- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення від 28.03.2015 року, згідно якого ОСОБА_6 повідомив про обставини скоєння злочину;

(а.с.44)

Аналіз досліджених судом доказів, які суд вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми для постановлення вироку, дозволяє суду дійти висновку про те, що своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_5 за кваліфікуючими ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб, скоїв злочин, передбачений ст. 186 ч.2 КК України.

При обранні міри покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість скоєного, обставини справи та особу обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченому.

Обставин, які у відповідності до ст. 67 КК України, обтяжують покарання не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують, у відповідності зі ст.66 КК України, покарання обвинуваченому, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Також, при призначенні покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що ОСОБА_5 має постійне місце реєстрації, та місце проживання, характеризується позитивно, раніше не судимий, частково відшкодував спричинену злочином шкоду, в зв`язку з чим потерпілий не наполягав на покаранні, пов`язаним з позбавленням обвинуваченого волі і вважав можливим призначення ОСОБА_5 покарання на розсуд суду.

В зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, та вважає можливим призначивши обвинуваченому покарання, застосувати до нього ст.75, 76 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом випробувального строку, визначеного судом, не скоїть нового злочину.

Суд вважає, що в наслідок скоєння обвинуваченим ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення, потерпілому ОСОБА_6 спричинені моральні страждання, пов`язані з втратою коштовностей, які є подарунком батьків і тому мають для нього крім матеріальної, ще родинну пам`ятну цінність, що привело до втрати вже склавшихся нормальних життєвих зв`язків через порушення стосунків з оточуючими людьми. В зв`язку з чим вважає, що вказаним злочином обвинуваченим потерпілому ОСОБА_6 завдана моральна шкода і його позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають повному задоволенню у вказаному потерпілим розмірі, як відповідному завданій шкоді.

Речі та предмети в якості речових доказів по кримінальному провадженню не визнавались, процесуальних витрат не має.

Суд вважає можливим до набрання чинності вироку застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, звільнивши його з під варти в залі суду..

На підставі встановленого, керуючись ст.ст. 370, 373-374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченому ст. 186 ч.2 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років.

Відповідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши йому випробувальний строк протягом трьох років.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: не виїзджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органам кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до набрання вироку законної сили, змінити на особисте зобов`язання, звільнивши ОСОБА_5 з під варти у залі суду.

Стянути з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_6 в якості моральної шкоди грошові кошти у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, через Київський районний суд м. Одеси.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1