Справа № 743/958/17
Провадження №1-кп/743/75/17
УХВАЛА
01 серпня 2017 року смт. Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Ріпки кримінальне провадження № 0000391, про обвинувачення ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а саме у заподіянні ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення.

Під час досудового слідства ухвалою слідчого судді від 11.06.2017 року ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09.08.2017 року.

На стадії судового розгляду прокурор заявила клопотання про продовження раніше обраного обвинуваченому запобіжного заходу з тих підстав, що ризики передбачені ст.177 КПК України не відпали, зокрема ОСОБА_6 може переховуватись від суду; може незаконно впливати на потерпілого та свідків; може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом створення штучних доказів та вчинення інших дій.

Захисник заявив клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт з тих підстав, що наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України матеріалами справи не підтверджується і прокурором не доведена, а обставини, які були приводом для обрання ОСОБА_6 найбільш суворого із запобіжних заходів, стали можливими внаслідок невиконання посадовими особами органу досудового слідства вимог КПК України.

Потерпілий ОСОБА_4 заявив клопотання про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу з тих підстав, що він не має претензій матеріального і майнового характеру до обвинуваченого та вважає що останньому можливо призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Обвинувачений в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив задовольнити клопотання потерпілого і захисника, зазначивши, що він не переховувася від органу досудового слідства і не має наміру переховуватись від суду, а тимчасова відсутність його за місцем проживання була обумовлена необхідністю виїзду до Російської Федерації, а також перебуванням на тимчасових заробітках поза межами смт.Добрянка.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідка захисту ОСОБА_7 , покази якого можуть мати значення для вирішення заявлених клопотань, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а клопотання захисника і потерпілого необхідно відхилити.

У відповідності до ч.3 ст.331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку, з дня надходження до суду обвинувального акту. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

В судовому засіданні встановлено, що підставою для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стала підозра у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та переховування від органу досудового слідства.

Як слідує з пояснень сторони захисту, виїзд ОСОБА_6 за межі України у період з серпня 2016 року по листопад 2016 року, був обумовлений необхідністю догляду за матірю, яка на той час проживала в Російській Федерації. Тривала відсутність обвинуваченого за місцем реєстрації і проживання в смт.Добрянка з осені 2016 року і до моменту затримання у травні 2017 року, була обумовлена також поважними причинами, а саме необхідністю забезпечувати себе і родину засобами до існування.

В той же час, показання свідка ОСОБА_7 спростовують твердження ОСОБА_6 про те, що останній саме через цю особу передавав зароблені гроші для своєї родини.

Крім того, ОСОБА_7 пояснив, що тривале місце перебування ОСОБА_6 знаходилось у зоні покриття базових станцій операторів звязку Лайф і МТС, отже твердження обвинуваченого про неможливість повідомити родині про місце свого перебування, суд вважає надуманими.

Таким чином, суд вважає, що частина ризиків, наведених прокурором, знайшла своє підтвердження, зокрема, ризик переховування ОСОБА_6 від суду.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, не має постійного місця роботи, тривалий час переховувався від органу досудового слідства, двічі відбував покарання за вчинення умисних тяжких злочинів, зареєстрований в населеному пункті, який розташований в безпосередній близькості від державного кордону України, запобіжний захід обраний щодо нього на стадії досудового розслідування, необхідно продовжити.

З цих же підстав в задоволенні клопотань захисника і потерпілого необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.31-33, 331, 372 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити до 60 днів, а саме до 30.09.2017 року, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Уч-Урал Алакульського району Талди-Курганської області Республіки Казахстан, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України, раніше не судимого, з подальшим утриманням у Чернігівському СІЗО.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 , про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу з утримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

В задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_8 , про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу з утримання під вартою на інший, більш мякий запобіжний захід - відмовити.

Копію ухвали вручити заінтересованим особам.

Копію ухвали до відома та виконання направити начальнику Чернігівського СІЗО.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1