336/1423/17-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2017 року
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 ,з участю слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_2 про арешт майна при проведенні досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000930 від 09.03.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15,ч.1 ст.115 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

10.03.2017 р.слідчий СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 ,за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 ,звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна,вилученого під час обшуку ОСОБА_4 .
В обґрунтування клопотання зазначив, що 09.03.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000930 внесено відомості по ч.2 ст.15,ч.1 ст.115 КК України за повідомленням про те,що 09.03.2017 р.бригада ШМД-1 до 5 МКЛ доставлений ОСОБА_5 ,1983 р.н.,який мешкає за адресою АДРЕСА_1 із діагнозом проникаюче поранення грудної клітини з пошкодженням перикарду(серцевої перегородки).
09.03.2017 р.в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні вищевказаного злочину затримано ОСОБА_4 ,під час обшуку якого було виявлено та вилучено:
-складний ніж
-куртку чорного кольору
-спортивні штани чорного кольору
-спортивний рюкзак
-пару шкарпеток
-труси
-два зарядних пристрої
-фотоапарат «Casio»
-фотоапарат «Skana»
-мобільний телефон «Nokia 5800»із сім-картою оператора мобільного зв*язку «МТС».
З посиланням на те,що зазначене майно є тимчасово вилученим відповідно до ст.167 КПК України,має істотне значення для проведення досудового розслідування,оскільки може зберігати на собі сліди скоєного злочину,бути знаряддям його вчинення,необхідне для проведення відповідних судових експертиз у кримінальному провадженні,слідчий ставить питання про арешт вказаного вище майна з підстав,передбачених ст.170-172 КПК України.
При розгляді клопотання в суді слідчий підтримав вимоги клопотання,просить про його задоволення.
Вивчивши матеріали клопотання,слідчий суддя знаходить, що клопотання не підлягає задоволенню,виходячи з наступного.
З матеріалів клопотання встановлено,що на теперішній час у провадженні слідчого відділення Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження, внесене 09.03.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000930 по ч.2 ст.15,ч.1 ст.115 КК України за повідомленням про те,що 09.03.2017 р.бригада ШМД-1 до 5 МКЛ доставлений ОСОБА_5 ,1983 р.н.,який мешкає за адресою АДРЕСА_1 із діагнозом проникаюче поранення грудної клітини з пошкодженням перикарду(серцевої перегородки).
Як вбачається із складеного слідчим ОСОБА_6 протоколу затримання особи,підозрюваної у вчиненні злочину,09.03.2017 р.в 17.20 год.після вчинення злочину був затриманий ОСОБА_4 ,1987 р.н.,під час обшуку якого виявлено та вилучено перелічене у клопотанні майно.
Як встановлено ст.167 КПК України,тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернений.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи для забезпечення цивільного позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст. 170 цього Кодексу.
Обов`язок доведення необхідності застосування цього засобу забезпечення та цілі накладення арешту на майно перед слідчим суддею покладено на прокурора, слідчого.
Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна повинно мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.
З матеріалів клопотання встановлено,що зазначені вище підстави на час його розгляду відсутні,оскільки речі,про арешт яких ведеться мова у клопотанні, не мають тих ознак, за наявності хоча б однієї з яких, на відповідне майно може накладатись арешт в порядку ч.1 ст. 170 КПК України.
Вилучені під час обшуку затриманого ОСОБА_4 матеріальні об*єкти,у разі визнання їх речовими доказами в розумінні ст.98 КПК України,долучаються до кримінального провадження в поряду,передбаченому Інструкцією про порядок вилучення,обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду від 27 серпня 2010 р. № 51/401/649/471/23/125.
Крім того, метою застосування арешту майна в порядку ст.170 КПК України є позбавлення підозрюваного,обвинуваченого,третьої особи,можливості його спотворення як запобігання перешкодити слідству.
З клопотання не встановлено,хто є власником зазначеного у ньому майна,у який спосіб ця особа може вчинити дії що псування,знищення,відчуження,перетворення т.ін.відносно вилученого при обшуку затриманого ОСОБА_4 майна у разі визнання його речовими доказами та забезпечення зберігання з дотриманням вимог згадуваної вище Інструкції.
Крім того,як передбачено ст.2 КПК України,завданням кримінального провадження визначено захист прав і законних інтересів суб`єктів,які потерпіли від кримінального правопорушення,охорона прав, свобод і законних інтересів учасників кримінального провадження і, насамперед, підозрюваного чи обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а у випадку їх безпідставного порушення - захист шляхом відновлення в правах.
Європейський суд з прав людини у рішенні "Коем проти Бельгії" від 22.06.2000 р.зазначив,що основне призначення процесуальних норм-захистити обвинуваченого від будь-яких проявів зловживання владою.
Відтак,перелічене у клопотанні майно не відповідає передбаченим ч.2 ст.167 КПК ознакам тимчасово вилученого майна, в звязку з чим, не зумовлює необхідності додаткового накладення арешту на таке майно в порядку ч.5 ст.171 КПК,що не є підставою для його повернення володільцеві,оскільки така відмова зумовлена лише відсутністю необхідності накладення арешту на таке майно
Враховуючи наведене,слідчим не доведена необхідність арешту переліченого у клопотанні майна, а також не доведена наявність хоча б одного з ризиків, передбачених ч.1 ст.170 цього Кодексу,тому слідчий суддя передбачених законом підстав для задоволення клопотання не встановив.
Керуючись ст.170-173,309 КПК України,слідчий суддя-
У Х В А Л И Л А :
В задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1