Справа № 738/630/17
№ провадження 1-кс/738/195/2017
УХВАЛА

28 квітня 2017 року місто Мена Чернігівської області
Слідчий суддя Менського районного суду Чернігівської області

ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
представника установи ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засiданнi в м. Мена в режимі відеоконференції з ДУ «Менська виправна колонія № 91» клопотання адвоката ОСОБА_6 про негайне звільнення з під варти ОСОБА_4 ,

В С Т А H О В И В:
28 квітня 2017 року до Менського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_6 про зобов`язання посадових осіб Менської виправної колонії № 91 негайно звільнити ОСОБА_4 , який тримається під вартою у виправній колонії на підставі рішення суду, яке на теперішній час скасовано. Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 засуджений вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 05.07.2016 року до 10 років позбавлення волі. До вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід заставу. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 07 вересня 2016 року вирок Михайлівського районного суду Запорізької області від 05 липня 2016 змінено та зменшено основне покарання до 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати атестовані посади в правоохоронних органах та посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади строком на 3 роки, з конфіскацією усього майна, яке є його власністю. Згідно вказаної ухвали було видано розпорядження про набрання вироком законної сили, на підставі чого затримано ОСОБА_4 та направлено для відбування покарання до Менської ВК № 91. 14.03.2017 року Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних та кримінальних справ ухвала Апеляційного суду Запорізької області скасована. Таким чином, вирок Михайлівського районного суду Запорізької області не набрав законної сили, а тому захисник вважає, що утримання ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі є безпідставним, в зв`язку з цим звернувся до суду з клопотанням про його негайне звільнення.
В судовому засіданні ОСОБА_4 клопотання захисника підтримав та наполягав винести ухвалу про негайне звільнення його з під варти.
Прокурор в судовому засіданні ОСОБА_3 проти задоволення клопотання не заперечував.
Представник установи в судовому засіданні ОСОБА_5 показав, що ОСОБА_4 утримується в установі на підставі розпорядження про виконання вироку, тому вважає дії посадових осіб установи з даного приводу правомірними. Щодо заявленого клопотання поклався на розсуд суду.
Заслухавши пояснення учасників по справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Як встановлено в судовому засіданні вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 05 липня 2016 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 308 КК України до 10 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати атестовані посади в правоохоронних органах та посади пов`язані з виконанням функцій представника влади, строком на три роки з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 07 вересня 2016 року вирок Михайлівського районного суду Запорізької області від 05 липня 2016 року змінено та зменшено основне покарання за ч. 2 ст. 308 КК України до 5 років, за ч. 2 ст. 307 КК України до 7 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати атестовані посади в правоохоронних органах та посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади строком на 3 роки, з конфіскацією усього майна, яке є його власністю.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 14 березня 2017 року ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 07 вересня 2016 року щодо ОСОБА_4 скасовано і призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Як слідує із повідомлення судді Апеляційного суду Запорізької області
від 21 квітня 2017 року запобіжний захід до набрання вироком законної сили було залишено заставу, а судом апеляційної та касаційної інстанції рішення щодо обрання іншої міри запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 не приймалось. Таким чином, утримання ОСОБА_4 за вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 05.07.2016 є безпідставним.
Із повідомлення судді Апеляційного суду Запорізької області від 28 квітня 2017 року слідує, що 11.04.2017 року кримінальне провадження надійшло для нового апеляційного розгляду. 14.04.2017 відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 , розгляд якого призначено на 11.00 год. 12 липня 2017 року.
Відповідно до вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
З рішення Європейського суду з прав людини «Орловський проти України» слідує, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
Статтею 206 КПК України передбачено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Частина 3 статті 206 КПК України передбачає, що слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_4 утримується в установі виконання покарань на основі вироку, який не набрав законної сили, відсутність інших судових рішень про обрання відносно ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не встановлення жодних підстав для цього в ході судового розгляду, суд приходить до висновку про безпідставність утримання ОСОБА_4 в установі виконання покарань.
На пiдставi викладеного, керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 202, 206 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В:
Клопотання адвоката ОСОБА_6 про негайне звільнення з під варти ОСОБА_4 задовольнити.
Зобов`язати посадових осіб ДУ «Менська виправна колонія (№ 91)» звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з установи виконання покарань ДУ «Менська виправна колонія (№91)».
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 5 діб з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1