Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/3166/16-к
Провадження № 1-кп/723/27/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 січня 2017 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд,

Чернiвецької областi, в складі:

головуючого суддi ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у вiдкритому судовому засiданні, в залi суду, в мiстi Сторожинець, кримінальне провадження № 0000093 по обвинуваченню в скоєнні злочину, що передбачений ч.4 ст.407 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця АДРЕСА_1 , військовослужбовця строкової служби, молодшого інспектора прикордонної служби 2-го відділення інспекторів відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, українця, освiта середня, не одруженого, раніше не судимого

встановив:
Солдат ОСОБА_4 , проходячи строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 3 категорії 4 групи молодших інспекторів прикордонної служби НОМЕР_2 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », 03 вересня 2016 року біля 19,50 години. діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, самовільно ухилився від несення обов`язків військової служби та залишив місце несення військової служби ( НОМЕР_3 прикордонний знак) та направився до місця свого постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 де перебував до 17 листопада.2016 року, проводячи цей час на власний розсуд, а 17.11.2016 року солдат ОСОБА_4 , добровільно повернувся до місця несення служби і з`явився до військової прокуратури Чернівецького гарнізону.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненному та в ході допиту підтвердив викладені в обвинувальному акті фактичні обставини вчинення ним злочину. Просив суворо його не карати, посилаючись на непідготовленість до військового життя.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками кримінального провадження не оспорюються.

Беручи вказане до уваги, судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції., а тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиція є добровільною та істинною. Їм також роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оспорювати ті фактичні обставини, які ними не оспорюються, в апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, в судовому засіданні доведена в повному обсязі і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим. При цьому суд кваліфікує дії ОСОБА_4 як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, а саме самовільне залишення місця служби, військовослужбовцем строкової служби, без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При цьому суд визначає умови особливого періоду, з огляду на положення ст.1 Закону України «Про оборону України», згідно якого особливий період це період що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та вимоги Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 15/2015 від 14.01.2015 року, що підтверджує такий особливий період.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, його тяжкість, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що скоєний обвинуваченим злочин відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, проживав в надзвичайно важких матеріально-побутових умовах та виховувався в неповній сім`ї без матері.

Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого, передбачені в ст.67 КК України, судом не встановлено, а до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає з`явлення ОСОБА_4 із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину у вигляді не заперечення своєї винуватості.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

За таких обставин, суд ураховуючи вказані характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпеку, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого та наявність кількох обставин що пом`якшують це покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 , покарання у межах санкції ч.4 ст.407 КК України у виді позбавлення волі із встановленням випробування, що на думку суду буде справедливим, необхідним і достатнім не тільки для виправлення ОСОБА_4 але і для запобігання вчинення ним нових злочинів.

Застосування положень ст. 75 КК України, в даному випадку, суд вважає необхідним, враховуючи що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин в молодому віці, не заперечуючи своєї винуватості і готовності нести покарання за вчинене, а також маючи бажання продовжувати виконувати свій військовий, Конституційний обов`язок перед Українським народом.

При цьому суд також враховує і положення п. 1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини у відповідності до яких, у справі «Гарькавий проти України» (рішення від 18.02.2010) Європейський суд з прав людини зазначив, що, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Це право є найважливішим у демократичному суспільстві у розумінні Конвенції. Суд нагадує, що коли йдеться про позбавлення свободи, надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Отже, неодмінна вимога полягає в тому, що умови, за яких має здійснюватися позбавлення свободи, мають бути чітко сформульовані в національному законі і що застосування самого цього закону має бути передбачуваним і відповідати в цьому відношенні нормі «законності», яку встановлює Конвенція.

Тому, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства із застосуванням відносно нього ст.ст. 75,76 КК України.

При цьому покладаючи на обвинуваченого обов`язки визначені в ст..76 КК України, суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 продовжує проходити військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_6 і строк до демобілізації складає один рік. При цьому суд враховує специфіку військової служби ОСОБА_4 та вимоги ст.ст.131, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно яких військовослужбовці зобов`язані постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби в службовий час і не залишати їх без дозволу командира (начальника). Підстав для застосування до обвинуваченого положень ст.69 КК України, суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 65-67, 75, 76 КК України, ст.ст. 368, 369-371, 373-376, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.. 75 КК України. звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межи України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; роботи, навчання чи служби.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області через Сторожинецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити прокурору та обвинуваченому ОСОБА_4 негайно.

Суддя