№140/446/16-к
№1-кс/140/94/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.03.2016 року. м. Немирів

Слідчий суддя Немирівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши скаргу в порядку ст. 303,304 КПК України ,-

ВСТАНОВИВ:
12 грудня 2015 року з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було укладено договір про надання правової допомоги згідно з яким йому, як адвокату доручено представляти (захищати) права та інтереси ОСОБА_5
Відповідно до ч. 6 ст. 223 КПК України, слідча (розшукова) дія, що здійснюється за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проводиться за участю особи, яка її ініціювала, та (або) її захисника чи представника, крім випадків, коли через специфіку слідчої (розшукової) дії це неможливо або така особа письмово відмовилася від участі в ній.
Під час проведення такої слідчої (розшукової) дії присутні особи, що її ініціювали мають право ставити питання, висловлювати свої пропозиції, зауваження та заперечення щодо порядку проведення відповідної слідчої (розшукової) дії, які заносяться до протоколу.
Відповідно до ч. 2 ст. 243 КПК України, сторона захисту має право самостійно залучати експертів на договірних умовах для проведення експертизи, у тому числі обов`язкової.
Відповідно до ч. 1 ст. 220 КПІК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дії слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 220 КПК України, про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі.
25 лютого 2016 року слідчою винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання.
Вважаю дану постанову незаконною та не обґрунтованою та такою що підлягає скасуванню з наступних підстав:
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язанні неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання падати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття неупереджених процесуальних рішень. Суд, зберігаючи неупередженість, повинен створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч. 6 ст. 22 КПК України).
У ст. 91 КПК України викладено перелік обставин, що належать до предмета доказування у кримінальному провадженні, як сукупність фактів і обставин об`єктивної дійсності, які мають матеріально - правове, цивільно - правове, кримінальне процесуальне значення і є необхідними та достатніми фактичними обставинами для вирішення кримінального провадження по сутті.
Під межами доказування слід розуміти доказування такого обсягу доказів, який забезпечує достовірне встановлення обставин, що підлягають доказуванню. Звуження меж доказування недопустимо. В даному випадку це призводить до недостатньої обгрунтованості тези, що доказується, а також тягне за собою порушення прав та законних інтересів підозрюваного.
При доказуванні насамперед мають бути встановлені обставини, які належать до події кримінального правопорушення. При доказуванні обставин, які утворюють подію злочину, належить встановити передбачені ч. 1 ст. 121 КК України наслідки, а саме: тяжкі тілесні ушкодження та наявність між діями підозрюваного та наслідками причинного зв`язку. Подія злочину розуміється як елементи об`єктивної сторони складу злочину, що відбуваються у певному часі, місці та певним способом.
Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінальною провадження.
Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 93 КПК України ініціювання стороною захисту проведення слідчих дій здійснюється шляхом подання слідчому відповідних клопотань, як розглядаються в порядку, передбаченому ст. 220 КПК України. Постанова слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій може бути оскаржена слідчому судді.
Відповідно до п. 7). ч. 1 ст. 303 КПК України: На досудовому слідстві можуть бути оскарженні такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого - рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій - особою якій відмовлено в задоволенні клопотання.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримав, просить її задовольнити.
В судовому засіданні прокурор Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , в судовому засіданні скаргу ОСОБА_5 в порядку ст. 303,304 КПК України не визнає, заперечує проти її задоволення.
В судовому засіданні слідча Немирівського відділення поліції Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_10 скаргу ОСОБА_5 не визнає заперечує проти її задоволення, так як з вказаними особами слідчий експеримент по справі вже проведений.
Слідчий суддя заслухавши пояснення прокурора, адвоката ОСОБА_4 приходить до висновку, що в задоволенні скарги ОСОБА_5 , слід відмовити так як в ході судового розгляду було встановлено, що слідчим в межах кримінального провадження вже проведено слідчий експеримент за участі свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_8 , а тому в задоволенні скарги слід відмовити.
Керуючись ст. 303-307 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 щодо зобов`язання слідчого провести слідчий експеримент за участю свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_8 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя: (підпис)
З оригіналом вірно:
Слідчий суддя: ОСОБА_1