Справа № 132/746/16-к
ВИРОК
ІМ`ЯМ УКРАЇНИ
18 травня 2017 р.

Калинівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Калинівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037 від 20.01.2016 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калинівка, Вінницької області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого 19.11.2009 року Калинівським районним судом Вінницької області по ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки; 01.12.2010 року Калинівським районним судом Вінницької області по ч. 2 ст. 307, ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений умовно-достроково 24.07.2014 року з не відбутою частиною покарання 1 рік 4 місяці 28 днів; 07.12.2015 року Калинівським районним судом Вінницької області за ст.ст.185 ч.3, 309 ч.2, 70, 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі; 17.12.2015 року Калинівським районним судом Вінницької області по ст.185 ч.3, 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі; 16.01.2016 року вироком Калинівського районного суду Вінницької області по ст.ст.185 ч.3, 70 ч.4, 71 КК України до 6 років позбавлення волі, який було змінено ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Вінницької області від 22.03.2016 року,-

по вчиненню кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України,

за участі сторін кримінального провадження: прокурора Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2015 року приблизно після 00:00 год. ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, прийшов на гаражний масив, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Перебуваючи на гаражному масиві, ОСОБА_3 підійшов до гаража № НОМЕР_1 , який був закритий на штабу та належить ОСОБА_5 , за допомогою алюмінієвої трубки відчинив замок металевої штаби та проник до гаража з якого таємно викрав акумуляторну батарею ємністю 65А/ч вартістю 350 гривень, тиски слюсарні вартістю 500 гривень, три електродвигуни потужністю 350-400 Вт вартістю 350 гривень за одиницю, зварювальний апарат саморобного виробництва вартістю 200 гривень, тим самим заподіявши ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 2100 гривень.

Прокурор по справі ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала обставини, викладені у зміненому обвинувальному акті даного кримінального провадження щодо повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, відносно ОСОБА_3 .

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину у зміненому прокурором обвинуваченні не визнав. Суду показав, що крадіжку майна ОСОБА_5 не вчиняв. З`явлення із зізнанням писав під диктовку працівників поліції, які на нього тиснули. Хоча по даному факту в органи прокуратури не звертався. Показання свідка ОСОБА_7 вважає надуманими. В той вечір він дійсно зустрічав ОСОБА_7 біля гаражів, коли повертався додому, і у нього з ним виникла суперечка, оскільки ОСОБА_7 його запитував, що він робить біля гаражів.Тому просив суд його виправдати.

Незважаючи на невизнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні, зокрема, у показаннях потерпілого та свідків.

Так, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що в кінці грудня 2015 року він виявив, що з його гаражного приміщення № НОМЕР_1 , що по вул.Промислова в м.Калинівка, було викрадено багато речей. По даному факту він звернувся із заявою до органів поліції. Згодом стало відомо, що крадіжку вчинив ОСОБА_3 . На даний час викрадене майно йому не повернуто.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що він працює завідуючим приймальним пунктом металобрухту в м.Калинівка. Так, взимку 2015 року ОСОБА_3 декілька разів здавав на приймальний пункт різний металобрухт, зокрема: каструлі, бідони та інші речі. Скільки він йому платив грошей не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що в грудні 2015 року до нього на ринок в м.Калинівці підходив ОСОБА_3 ще з одним чоловіком та пропонував придбати у нього тиски. Коли він запитував у них, де взяли тиски, то вони відповіли, що залишились після смерті діда. Згодом вказані тиски у нього вилучили працівники поліції.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що в кінці грудня 2015 року до нього зателефонував сусід і повідомив, що біля гаражів ходить підозріла особа. Коли він прийшов до гаражів, то побачив як із сусіднього гаража виходив незнайомий йому чоловік, як згодом стало відомо ОСОБА_3 . Коли він його запитав, що він тут робить, то ОСОБА_3 відповів, що прийшов до свого гаража. У ОСОБА_3 на плечах була сумка з металевими речами. Коли він намагався його затримати, то ОСОБА_3 втік. Приблизно через годину ОСОБА_3 знову повернувся і хотів забрати санчата, які забув. Приблизно через тиждень у його гаражі знову була збита колодка. Вони разом з товаришем засіли у засідці, а коли прийшов ОСОБА_3 , то вони його затримали і викликали працівників поліції.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України не визнав його вина у скоєному, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами та документами, наданими прокурором, а саме: заявою потерпілого ОСОБА_5 про вчинення крадіжки його майна із гаража № НОМЕР_1 , розташованого по вул.Промисловій в м.Калинівка; протоколом огляду місця події від 22.01.2017 року гаража потерпілого ОСОБА_5 ; з`явленням ОСОБА_3 із зізнанням з якого вбачається, що ОСОБА_3 чистосердечно зізнається в тому, що в грудні 2015 року, в нічний час в м.Калинівка по вул.Промисловій, неподалік пожежної частини, вчинив крадіжку з гаражного приміщення різних речей, а саме: акумуляторної батареї, саморобного зварювального апарату, кількох електродвигунів малої потужності, тисків та мідної проволоки, це все він реалізував в м.Калинівка на пункт прийому металобрухту. Вказана заява ОСОБА_3 була написана власноручно та добровільно; довідками про вартість викраденого майна тощо.

Як було встановлено в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України не визнав, мотивуючи тим, що крадіжку майна з гаража ОСОБА_5 не вчиняв. З`явлення із зізнанням писав під диктовку працівників поліції, які на нього тиснули. Показання свідка ОСОБА_7 вважає надуманими. В той вечір він дійсно зустрічав ОСОБА_7 біля гаражів, коли повертався додому, і у нього з ним виникла суперечка, оскільки ОСОБА_7 його запитував, що він робить біля гаражів.

Однак, такі показання обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні суд визнає недостовірними, оскільки вони спростовуються наданими прокурором та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема: заявою ОСОБА_3 від 19.01.2016 року, адресованою т.в.о. Начальника Вінницької ВП №1, про те, що він зізнається в тому, що в грудні 2015 року, в нічний час в м.Калинівка по вул.Промисловій, неподалік пожежної частини, вчинив крадіжку з гаражного приміщення різних речей, які згодом реалізував в м.Калинівка на пункт прийому металобрухту; показаннями свідка ОСОБА_7 , який бачив ОСОБА_3 з викраденими речами біля гаража ОСОБА_5 , а згодом разом з товаришем його затримав та викликав працівників поліції.

Таким чином, аналізуючи та оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення за обставин, встановлених у вироку, доведена. При цьому суд вважає, що скоєння ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами, які є взаємопов`язаними, повністю узгоджуються між собою та в своїй сукупності є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_3 та прийняття відповідного процесуального рішення. З огляду на це, показання обвинуваченого, дані в судовому засіданні, в яких ОСОБА_3 заперечує свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, суд вважає повністю спростованими та розцінює їх як спосіб його захисту з метою уникнути відповідальності за скоєний ним умисний злочин.

Оцінюючи в сукупності всі обставини по справі, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, підтверджується матеріалами кримінального провадження і його дії правильно кваліфіковані: по ст.185 ч.3 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, по кваліфікуючих ознаках поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена повторно.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, не виявлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню потерпілим не заявлявся.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Під час досудового розслідування запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувався.

Питання про речові докази суд вважає необхідним вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що він раніше неодноразово судимий, повторність вчинених злочинів, негативно характеризується за місцем проживання, завдана кримінальним правопорушенням матеріальна шкода не відшкодована.

З врахуванням наведених обставин, суд вважає неможливим застосування до ОСОБА_3 ст.ст. 69, 75 КК України, а його виправлення і перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. З урахуванням викладених обставин, тяжкості вчинених злочинів, особи обвинуваченого та вимог ст.65 КК України, суд вважає необхідним обвинуваченому ОСОБА_3 обрати покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив злочин, за який засуджується, до постановлення вироку Калинівського районного суду Вінницької області від 16.01.2016 року, який було змінено ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 22.03.2016 року, відповідно до якої він засуджений за ст.ст.185 ч.3, 70 ч.4, 71 КК України до 6 років позбавлення волі, то остаточне покарання йому слід призначити за правилами ч.4 ст.70 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України (в ред. 2012 року), суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним по ст.185 ч.3 КК України і призначити йому покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

У відповідності до ч.4 ст.70 КК України остаточно призначити покарання ОСОБА_3 шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 16.01.2016 року, який було змінено ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 22.03.2016 року, - у виді 6 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 16.01.2016 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення засудженому ОСОБА_3 з 16.01.2016 року по день набрання вироком законної сили провести з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази по справі: металеві тиски, які знаходяться в спец пакеті НДЕКЦ №3130120 та які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, - повернути ОСОБА_9 .

Вирок може бути оскарженим до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя: