Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 14 лютого 2017 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000142, № 0000246.

Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 березня 2016 року

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, в силу ст. 89 КК України такого, що судимості не має,
засуджено:

- за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

- за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано у строк відбуття покарання, призначеного ОСОБА_5 даним вироком суду, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 , а саме в період з 22 грудня по 24 грудня 2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки та покладенням на нього певних обов`язків.

Вирішено питання про відшкодування процесуальних витрат та речові докази.

Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2016 року вирок місцевого суду в частині призначеного ОСОБА_5 покарання скасовано.
Постановлено свій вирок, яким ОСОБА_5 призначено покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік; за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано у строк відбуття покарання, призначеного ОСОБА_5 даним вироком суду, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 , а саме в період з 22 грудня по 24 грудня 2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок залишено без зміни.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_6 .
У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить пом`якшити йому призначене апеляційним судом покарання шляхом застосування ст. 75 КК України При цьому зазначає, що ухвалюючи щодо нього свій вирок, апеляційний суд неналежним чином врахував тих обставин, які були враховані місцевим судом, зокрема визнання вини, щире каяття, те, що він має на утриманні хвору дружину та позитивні характеристики з місця проживання.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він у травні- червні 2014 року у лісосмузі, розташованій у районі 9-го мікрорайону м. Дніпродзержинська зірвав з дикоростучого куща рослини коноплі листя коноплі, тобто незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який з метою виготовлення та особистого вживання без мети збуту перевіз за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 , де перетер руками листя коноплі, тобто незаконно виготовив небезпечний наркотичний засіб канабіс. Після чого, ОСОБА_5 , з метою особистого вживання без мети збуту, виготовлений ним наркотичний засіб розфасував по 89 поліетиленовим пакетам, які незаконно зберігаючи, на початку червня 2014 року незаконно перевіз за місцем своєї роботи по АДРЕСА_2 , де став незаконно зберігати для особистого вживання, без мети збуту.

26 червня 2014 року в ході обшуку у орендованому ОСОБА_5 нежитловому приміщенні по АДРЕСА_2 було виявлено та вилучено 36 поліетиленових пакетів, що містять рослинну речовину, що є каннабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Повторно, ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне, без мети збуту зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, який раніше незаконно придбав для особистого вживання без мети збуту у травні-червні 2014 року в лісосмузі, розташованій в районі 9-го мікрорайону м. Дніпродзержинська, який в подальшому незаконно перевіз за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 , де незаконно виготовив і розфасував по поліетиленовим пакетам. На початку червня 2014 року, незаконно зберігаючи при собі, незаконно перевіз особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс за місцем своєї роботи по АДРЕСА_2 , де незаконно зберігав для особистого вживання без мети збуту.

20 листопада 2014 року в ході обшуку у орендованому ОСОБА_5 нежитловому приміщенні по АДРЕСА_2 були виявлені та вилучені поліетиленові пакети в кількості 53 штуки, які містять рослинну речовину, що є каннабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги та просив залишити судове рішення без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винності засудженого у вчиненні злочинів, за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на зібраних і перевірених у судовому засіданні доказах та в касаційній скарзі не оспорюються.
Доводи касаційної скарги засудженого про невідповідність призначеного йому покарання ступеню тяжкості злочину внаслідок його суворості, не ґрунтуються на матеріалах справи.

Розглядаючи кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора та обґрунтовуючи висновок щодо виду і міри покарання засудженому та приймаючи рішення про необхідність скасування вироку місцевого суду в частині призначеного покарання та призначення покарання, яке ОСОБА_5 має відбувати реально, апеляційний суд правильно врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до середньої тяжкості, ступінь небезпеки кримінальних правопорушень - вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, конкретні обставини його вчинення, кількість вилученого наркотичного засобу, а саме 89 розфасованих пакетиків,.

Як убачається, апеляційний суд дотримався положень ст. 420 КПК при розгляді поданої прокурором апеляції на вирок суду першої інстанції, а постановлений в апеляційному порядку вирок щодо засудженого відповідає вимогам ст.ст. 374, 420 КПК.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду і міри покарання засудженому та призначаючи йому покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, апеляційний суд, як вбачається з вироку, виходив не лише з характеру і ступеня тяжкості вчиненого, але й відповідно до ст.ст. 65, 66 КК України урахував всі пом`якшуючі покарання обставини, які були встановлені судом першої інстанції, а також конкретні обставини справи, мету й мотиви, яким керувався засуджений при вчиненні інкримінованих злочинів, а також дані й про особу засудженого, його щире каяття, позитивні характеристики за місцем проживання, відсутність обставин, які обтяжують покарання і правильно призначив покарання в мінімальній межі санкції ч. 2 ст. 309 КК.
Призначене засудженому покарання відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого злочину, всім обставинам справи і є необхідним для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, як це передбачено ст. 65 КК України. Апеляційний суд навів у вироку мотиви прийнятого рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що покарання, призначене засудженому, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст.ст. 50, 65 КК України. Підстав вважати призначене ОСОБА_5 покарання несправедливим внаслідок його суворості, про що йдеться у касаційній скарзі засудженого, а також застосування ст. 75 КК України, немає.

Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі засудженого, касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 433, 434, 436 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року, колегія суддів

постановила:
Вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2016 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а його касаційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3