АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-кп/796/511/2017 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 289 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_5 та ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва кримінальне провадження № 0000446, внесене в ЄРДР 27 січня 2015 року щодо

обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 146 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва,

зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, остатній раз 31 серпня 2012 року Шевченківським районним судом м. Києва за ст. ст. 190 ч.2, 70 ч.4 КК України до 2 років 4 місяців позбавлення волі, звільнений 26 червня 2013 року умовно-достроково на 6 місяців 24 дні за ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 червня 2013 року м. Києві,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_3 , згідно ст. 89 КК України не судимого, та

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Києва, зареєстрованого в АДРЕСА_4 , проживаючого в АДРЕСА_5 , раніше не судимого,

за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15

захисників ОСОБА_16 ОСОБА_10 , та ОСОБА_12

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Святошинського районного суду міста Києва від 08 грудня 2015 року

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 146 КК України та призначено покарання:

- за ч.2 ст. 289 КК України у виді 7 років позбавлення волі,

- за ч.2 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі,

- за ч.1 ст. 357 КК України у виді 2 років обмеження волі,

- за ч.2 ст. 146 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш

суворим, визначено остаточне покарання у виді 7 років позбавлення волі.

ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 146 КК України та призначено покарання:

- за ч.2 ст. 289 КК України у виді 6 років позбавлення волі,

- за ч.2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі,

- за ч.1 ст. 357 КК України у виді 2 років обмеження волі,

- за ч.2 ст. 146 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш

суворим, визначено остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі.

ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 146 КК України та призначено покарання:

- за ч.2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі,

- за ч.2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі,

- за ч.1 ст. 357 КК України у виді 2 років обмеження волі,

- за ч.2 ст. 146 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш

суворим, визначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Вироком суду ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнані винними у тому, що вони 26 січня 2015 року приблизно о 17 год. 30 хв. по вул. Наддніпрянське шосе, 3-А в м. Києві, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, діючи з корисливих мотивів, узгоджено між собою, рухаючись на невстановленому досудовим слідством автомобілі «Ягуар» з номерними знаками ВЧ, наздогнали та змусили зупинитись за допомогою мигалки та жезла автомобіль «Мазда-6» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_17 , якому під вигаданим приводом, представляючись співробітниками правоохоронних органів, наказали вийти зі свого автомобіля, відкрити для огляду багажник та проїхати разом з ними для проведення перевірки, на що останній змушений був погодитись, передавши ОСОБА_7 своє посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від автомобіля «Мазда-6».

Після цього, продовжуючи свої злочинні дії, обвинувачені наказали ОСОБА_17 сісти на заднє сидіння автомобіля «Ягуар», поруч сів ОСОБА_8 , а ОСОБА_9 за кермо автомобіля «Ягуар». ОСОБА_7 у цей час сів за кермо автомобіля потерпілого «Мазда-6» та на двох автомобілях вони поїхали в с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, де ОСОБА_7 залишив на стоянці у невстановленому місці автомобіль «Мазда-6» вартістю 250 000 грн., який належить ОСОБА_18 та яким обвинувачені незаконно заволоділи і в подальшому розпорядились на власний розсуд, а крім того, відкрито викрали з вказаного автомобіля майно потерпілого ОСОБА_17 на загальну суму 37 065 грн., яким в подальшому розпорядились на власний розсуд.

Після цього обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 разом з потерпілим ОСОБА_17 на автомобілі «Ягуар» поїхали за місто Київ до лісу. По дорозі за вказівкою ОСОБА_7 ОСОБА_8 наніс ОСОБА_17 удар кулаком в обличчя та пригнув вниз його голову до колін, щоб той не запам`ятав дорогу.

В подальшому, у невстановленому досудовим слідством місці в лісі за Києвом, обвинувачені витягнули ОСОБА_17 з автомобіля і, залякуючи та подавляючи його волю до опору, під погрозою застосування фізичного насильства, а саме предмета, схожого на пістолет, який тримав у руці та демонстрував ОСОБА_7 і який ОСОБА_17 сприйняв за справжню зброю, та електрошокера, який тримав ОСОБА_8 , прив`язали до дерева за допомогою скотчу та пластикових хомутів, які завчасно придбали в гіпермаркеті «Епіцентр». Після цього ОСОБА_9 наніс ОСОБА_17 декілька ударів кулаком по обличчю, а потім залишивши ОСОБА_17 прив`язаним до дерева, разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 поїхали з лісу. Внаслідок фізичного насильства з боку обвинувачених ОСОБА_17 були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Крім цього, 03 лютого 2015 року приблизно о 23 год. 30 хв. по просп. Л.Курбаса, 9 в м. Києві, ОСОБА_7 діючи умисно, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, діючи з корисливих мотивів, узгоджено між собою, рухаючись на автомобілі «Мазда-6» з номерними знаками ВЧ НОМЕР_2 , наздогнали та змусили зупинитись за допомогою мигалки та жезла автомобіль «Рено Трафік» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_19 , якому під вигаданим приводом, представляючись співробітниками правоохоронних органів, наказали вийти зі свого автомобіля, на що той спочатку відмовився та закрився в салоні свого автомобіля, проте коли обвинувачені розбили в його автомобілі переднє бокове скло, потерпілий змушений був вийти з автомобіля, після чого ОСОБА_7 наніс потерпілому декілька ударів долонею по голові, скрутив його руки за спиною, обшукав кишені, з яких відкрито викрав, а також з салону автомобіля «Рено Трафік» майно ОСОБА_19 , завдавши матеріальну шкоду на загальну суму 13 490 грн.

Крім того, обвинувачені відкрито викрали у ОСОБА_19 та привласнили посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Рено Трафік» на ім`я ОСОБА_19 , та свідоцтво про реєстрацію автомобілю «СанЙонг Екшен» на ім`я ОСОБА_20 .

Після цього обвинувачені наказали ОСОБА_19 сісти на заднє сидіння автомобіля «Мазда-6», поруч сів ОСОБА_8 , а невстановлена слідством особа сіла за кермо. ОСОБА_7 у цей час сів за кермо автомобіля «Рено Трафік» і на двох автомобілях вони прослідували до вул. Сім`ї Сосніних в м. Києві, де ОСОБА_7 залишив у невстановленому місці автомобіль «Рено Трафік», вартістю 240 000 грн., що належить ОСОБА_19 , яким обвинувачені незаконно заволоділи та в подальшому розпорядились на власний розсуд.

В апеляційних скаргах:

- захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить вирок суду відносно ОСОБА_9 скасувати, а кримінальне провадження закрити.

Вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки суд безпідставно не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Зазначає, що в ході судового слідства стороною обвинувачення не доведено в діях ОСОБА_9 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 146 КК України і про це свідчать показання потерпілого ОСОБА_17 про те, що ОСОБА_9 у нього нічого відкрито не викрадав, в тому числі документи, що також підтвердили обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Крім того, показання ОСОБА_7 свідчать про те, що він попередньо не домовлявся з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 про незаконне заволодіння транспортним засобом, і говорив лише, що автомобіль знаходиться на обліках, як заборонений для пересування.

Також вказує, що коли ОСОБА_7 та ОСОБА_9 пішли до гіпермаркету «Епіцентр», то потерпілий залишався в автомобілі з ОСОБА_8 і міг вільно покинути автомобіль, оскільки той не був закритим.

- захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду змінити і призначити ОСОБА_7 більш м`яке покарання, передбачене санкціями інкримінованих йому статей, оскільки призначене судом покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

Вказує, що судом не враховано особу обвинуваченого та ряд обставин, які пом`якшують покарання, а саме те, що вчинений злочин не спричинив тяжких наслідків, на обліку у лікарів нарколога та психіатра ОСОБА_7 не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно. Також вказує, що ОСОБА_7 в силу ст. 89 КК України є раніше не судимим.

В зміненій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 просить вирок суду відносно ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, а кримінальне провадження закрити.

Вважає, що докази, які суд узяв до уваги, є недопустимими, оскільки вони зібрані з грубим порушенням норм процесуального права: а саме протокол огляду місця події від 27.01.2015, протокол огляду відеозапису від 10.02.2015, протокол огляду місця події від 05.02.2015, протокол огляду місця події від 05.02.2015 та від 19.02.2015, згідно яких було досліджено автомобіль «Мазда-6», протоколи пред`явлення для впізнання від 05.02.2015, 15.05.2015 та 05.06.2015, висновок судово-медичної експертизи №263/е від 10.02.2015-06.03.2015 та показання судового експерта ОСОБА_21 , протокол огляду відеозапису від 20.03.2015, з огляду на що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Також зазначає про суперечливість показань потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_17 та свідка ОСОБА_22

- захисник ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_8 просить вирок суду відносно ОСОБА_8 скасувати та закрити кримінальне провадження. Зазначає, що висновки суду про винуватість ОСОБА_8 не підтверджуються, а навпаки спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи, в тому числі показаннями свідків та потерпілих, тому висновки суду є такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Також, на думку захисника, судом безпідставно відмовлено в задоволенні клопотань про допит свідків і зроблено неправильні висновки щодо показань свідків, які були допитані в судовому засіданні, і це свідчить про неповноту судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених та їхніх захисників, які підтримали апеляційні скарги, прокурорів, які проти них заперечили, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинувачених, перевіривши доводи апеляційних скарг та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення з наступних підстав.

Перевіривши висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні ними кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 146 КК України, колегія суддів апеляційного суду вважає їх такими, що відповідають фактичним обставинам справи, є обґрунтованими, підтвердженими сукупністю зібраних у встановленому законом порядку, ретельно перевірених та належним чином досліджених в судовому засіданні доказів.

Зокрема винуватість ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_17 про те, що він їхав на автомобілі «Мазда-6» коли його підрізав автомобіль «Ягуар» з якого вийшли ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , одягнені у військову форму з нашивками з написом «УКРОП». ОСОБА_7 сказав, що автомобіль потерпілого підозрюється у підпалі кількох АЗС, пред`явив йому якесь посвідчення на ім`я іншої особи і наказав відкрити багажник. Потім ОСОБА_8 зв`язав йому руки пластиковою стяжкою. Після цього йому повідомили, що його затримано, посадили до «Ягуару» і сказали, що відвезуть до військової частини. За кермо його автомобіля «Мазда-6» сів ОСОБА_7 , а ОСОБА_9 сів за кермо « ОСОБА_23 », в якому на задньому сидінні його тримав ОСОБА_8 . По дорозі вони заїхали до «Епіцентру, де обвинувачені купили пляшку горілки та якісь речі, які поклали до багажника «Ягуару», а потім сіли на ті ж самі місця в автомобілях і сказали, що військова частина не працює, а тому вони відвезуть його в інше місце.

Приблизно через 10 хвилин зупинившись на узбіччі біля квіткового кіоску, обвинувачені поруч на стоянці залишили його автомобіль «Мазду-6», а ОСОБА_7 пересів за кермо автомобіля «Ягуар» і вони виїхали за місто. Під час руху ОСОБА_7 наказав ОСОБА_8 «вирубити» його, на що останній вдарив його по голові так, що він втратив свідомість і отямився вже в лісі. Його витягли з автомобіля і протягнули по землі приблизно 100 м, дістали з багажника пляшку горілки, предмет, схожий на пістолет, електрошокер, нові пластикові затяжки та будівельні рукавички. Погрожуючи пістолетом, який тримав в руках ОСОБА_24 , та електрошокером, який був у ОСОБА_8 , йому наказали випити залпом пляшку горілки, що він зробив, сприймаючи реально погрози позбавити його життя, які висловлювали обвинувачені.

Потім ОСОБА_8 прив`язав його скотчем до дерева, заклеїв йому скотчем рот, а руки ззаду зафіксував пластиковими стяжками. Після цього ОСОБА_7 сказав, що його автомобіль вони залишать біля готелю «Україна», а ключі сховають в глушнику, і разом з ОСОБА_8 пішов до автомобіля. ОСОБА_9 у цей час наніс йому кілька ударів, від яких у нього пішла кров та стало зле.

Крім того, ОСОБА_7 погрожував вбити його, потерпілого ОСОБА_17 , якщо ще раз побачить в м. Києві.

Щодо викраденого майна потерпілий показав, що його документи на автомобіль ОСОБА_7 забрав одразу, а мобільний телефон, ноутбук, гроші в сумі 4500 грн., банківські картки, нові придбані речі з магазину та валіза з речами, які йому у той день дала сестра, були забрані разом з автомобілем.

З показань потерпілого ОСОБА_19 вбачається, що коли його зупинив автомобіль «Мазда-6», він звернув увагу на його номерний знак, на якому на чорному заламінованому папері було написано «ВЧ» та кілька цифр, що одразу викликало у нього підозру. З автомобіля вийшли ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ще одна особа. ОСОБА_7 підійшов до дверей його автомобіля і почав у грубій формі вимагати посвідчення водія та технічний паспорт на автомобіль. Він відповів, що надасть документи тільки працівникам міліції, після чого ОСОБА_7 пред`явив йому посвідчення на ім`я ОСОБА_25 яке, як потім виявилось, було підробленим. ОСОБА_7 повідомив, що працює в якійсь організації по боротьбі з організованою злочинністю, на що він дуже здивувався, злякався та закрився в своєму автомобілі, заблокувавши всі замки. Тоді ОСОБА_7 з ОСОБА_8 почали з обох боків бити кулаками у скло, а він увімкнув задню передачу і хотів втекти від них, але його наздогнав автомобіль «Мазда-6». При цьому обвинувачені увімкнули мигалку та розмахуючи предметом, схожим на жезл працівників ДАІ, притиснули його автомобіль до узбіччя. ОСОБА_7 з ОСОБА_8 знову оточили його автомобіль та стукали по ньому кулаками. Потім ОСОБА_8 розбив переднє праве бокове скло і вони стали погрожувати витягти його силою з автомобіля. Реально сприймаючи загрозу своєму здоров`ю, він погодився вийти сам із салону автомобіля. ОСОБА_7 з ОСОБА_8 схопили його, притиснули обличчям до багажника автомобіля «Мазда-6», закрутили руки за спину і перевірили всі кишені, з яких дістали і забрали мобільний телефон, гаманець з грошима, ключі, технічний паспорт. При цьому ОСОБА_7 наніс йому кілька ударів в обличчя у той час як ОСОБА_8 тримав його руки за спиною.

Потім його посадили на заднє сидіння «Мазди» поряд з ОСОБА_8 , за кермом була невідома йому особа, а ОСОБА_7 сів за кермо його автомобіля «Рено Трафік». Після цього обидва автомобілі поїхали на стоянку на вул. Сім`ї Сосніних в м. Києві, де залишили його автомобіль з розбитим боковим склом. В автомобілі «Мазда-6» вони всі разом поїхали в напрямку Севастопольської площі в м. Києві, де зупинились біля поста ВДАІ. ОСОБА_7 вийшов з автомобіля, взявши з бардачка його гаманець, який в подальшому повернув пустим, посвідчення водія та технічний паспорт на автомобіль «Рено Трафік. Один з інспекторів на прізвище ОСОБА_26 виписав на його, потерпілого, ім`я тимчасовий талон на керування автомобілем. ОСОБА_7 коли повернувся, відкрив дверцята і наніс йому кілька ударів по голові та став вимагати, щоб він підписав протокол про нібито вчинене ним адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.

Під час нанесення йому ударів працівники ВДАІ стояли біля автомобіля і все бачили, але ніяк не реагували. Він кілька разів відмовлявся підписувати протокол, але все таки погодився, розуміючи, що побої не припиняться. Після цього його перевели та посадили на заднє сидіння службового автомобіля ВДАІ і там він намагався все розповісти інспектору Мухоїду, але той його не слухав і лише сказав, що він має підписати протокол. Розуміючи безвихідність ситуації, він підписав протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, якого не скоював та і був без свого автомобіля на той час. Під відеозапис його змусили сказати, що він відмовляється від проходження тесту на вміст алкоголю в крові та від проходження медичного освідування. На той момент він вже погано почував себе внаслідок нанесених йому ударів по голові і не мав сил опиратися. Потім його знову посадили до автомобіля «Мазда-6».

ОСОБА_7 узяв з його гаманця кошти і сказав, що потрібно «віддячити» працівникам ВДАІ. ОСОБА_7 розказував, що служить в батальйоні «Айдар» в зоні АТО і погрожував вивезти його в ліс. Весь цей час на його, потерпілого, мобільний телефон дзвонила його дівчина і коли ОСОБА_7 їй відповів, то повідомив, що начебто він, потерпілий, розбив їхній автомобіль «Мазду-6» і за це винен гроші в сумі 600 доларів США, які необхідно привезти. В подальшому, завдяки його зверненню до правоохоронних органів та «Дорожнього патруля», вдалося викрити злочинців.

Крім того, винуватість обвинувачених підтверджується протоколом огляду місця події від 27.01.2015, яким встановлено місце знаходження будівельного гіпермаркету «Епіцентр» та магазину «Кофе-Сендвіч», де обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_9 купили пляшку горілки, рукавчики, скотч та пластикові затяжки; протоколом огляду відеозапису від 10.02.2015, згідно якого проведено огляд цифрового носія із відеозаписом з камер відео спостереження гіпермаркету «Епіцентр», на яких зображено обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ; протоколом огляду місця події від 05.02.2015, згідно якого у ОСОБА_7 вилучено посвідчення співробітника комітету по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_27 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Мазда-6», що належить ОСОБА_18 та ключ від його замка запалення; протоколом огляду місця події від 27.01.2015, згідно якого в автомобілі «Мазда-6», в якому затримано ОСОБА_7 та який належить ОСОБА_18 , на задньому сидінні виявлено 2 пари рукавиць, упаковка стяжки та спеціальний світловий сигнал синього кольору; протоколом огляду автомобіля «Мазда-6» від 19 лютого 2015 року, згідно якого виявлено пошкодження лакофарбового покриття на кришці багажника, а в автомобілі виявлено жезл біло-чорного кольору.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №263/Е від 06.03.2015, у потерпілого ОСОБА_17 виявлено закритий перелом вилично-орбітального комплексу справа, багато- уламковий перелом передньої та латеральної стінок правої верхньощелепної пазухи з зануренням фрагментів в її порожнину, розповсюдження лінії перелому на нижнє-орбітальний край справа, перелом орбітальної частини великого крила клиновидної кістки справа, транссудат в правій верхньощелепній пазусі, підшкірна гематома на повіках правого ока та підочно-виличної ділянки, які відносяться та тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Наведені докази відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення, є логічними і такими, що узгоджуються між собою, і підстав сумніватися в їх достовірності та достатності немає, а тому доводи апеляційних скарг про суперечливість показань потерпілих та свідків, є необґрунтованими і такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження, перевіркою яких порушень норм процесуального права, як про те вказує в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 , у тому числі таких, що вказують на недопустимість доказів, колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_8 щодо істотних порушень судом першої інстанції вимог КПК України, як нічим не необґрунтовані, задоволенню не підлягають.

Отже, на думку колегії суддів, зібрані докази у кримінальному провадженні переконливо свідчать про те, що дії обвинувачених під час вчинення ними кримінальних правопорушень носили узгоджений, послідовний та взаємодоповнюючий характер і були направлені на досягнення єдиного завчасно ними розробленого плану, який у другому епізоді мало чим відрізняється від першого, а отже розцінювати дії обвинувачених як самостійні, незалежні один від одного, в чому намагається переконати суд сторона захисту, підстав не вбачається.

За таких обставин, сумніву в належності, допустимості, достовірності та достатності здобутих доказів для належної правової оцінки дій обвинувачених та визнання їх винуватості, колегія суддів не має, і доводи апеляційних скарг захисників ОСОБА_16 ОСОБА_10 , та ОСОБА_12 щодо цього є непереконливими.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 про те, що його підзахисний ОСОБА_9 особисто нічим не заволодівав, як і його доводи та захисників ОСОБА_11 і ОСОБА_12 про відсутність доказів вчинення злочинів обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб, у тому числі відкритим заволодінням чужого майна, є безпідставними.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що всі обвинувачені приймали активну участь у вчиненні кримінальних правопорушень, у тому числі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 наносили удари потерпілому ОСОБА_17 , при цьому останній демонстрував електрошокер та прив`язував до дерева, а ОСОБА_7 демонстрував предмет, схожий на пістолет і погрожував вбити, а крім того, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 застосовували фізичну силу до потерпілого ОСОБА_19 .

Посилання в суді апеляційної інстанції захисника ОСОБА_16 на відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, оскільки він в обидвох епізодах повідомив потерпілим про те, де будуть знаходитись їхні транспортні засоби, є безпідставними, так як вказані обставини на кваліфікацію дій обвинувачених по незаконному заволодінню транспортними засобами не впливають.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 про відсутність в діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України спростовуються вищенаведеними показаннями потерпілого ОСОБА_17 та іншими доказами у справі, а тому задоволенню не підлягають.

Твердження сторони захисту про те, що потерпілих не позбавляли волі і їх не викрадали, і що вони мали можливість піти, так як обвинувачені цьому не перешкоджали, є надуманими, оскільки в обидвох епізодах потерпілих примусили зупинитись, а потерпілого ОСОБА_19 , який хотів втекти від обвинувачених, наздогнали, залякали, били, утримували на задньому сидінні чужого автомобіля, як і ОСОБА_17 , якому погрожували пістолетом, демонстрували електрошокер, зв`язували обидвом руки і погрожували вбити, а тому на переконання колегії суддів, можливості безперешкодно покинути місце вчинення злочинів потерпілі не мали.

За таких обставин, кваліфікація дій обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні ними кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 146 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, відкрите викрадення чужого майна, повторно, за попередньою змовою групою осіб, викрадення та привласнення документів, незаконне позбавлення волі та викрадення людини за попередньою змовою групою осіб, способом небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, що супроводжувалось заподіянням йому фізичних страждань, поєднаним із застосуванням зброї, здійснюване протягом тривалого часу, а крім того ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , як незаконне заволодіння транспортним засобом, повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого та з погрозою застосування такого насильства, відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого та з погрозою застосування такого насильства, викрадення та привласнення документів, є правильною, і доводи апеляційних скарг захисту цього не спростовують.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом першої інстанції під час судового розгляду були дотримані вимоги ст. 22 КПК України про те, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, зберігалась об`єктивність та неупередженість, створювались необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, і не було допущено будь-яких порушень вимог кримінального процесуального закону.

Незадоволення судом першої інстанції клопотань сторони захисту не може вважатися порушенням вимог КПК України, як про те зазначається в апеляційних скаргах.

Покарання обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 призначено судом першої інстанції у відповідності до ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, осіб винних та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, і є правильним.

При перевірці кримінального провадження, істотних порушень кримінального процесуального закону, в тому числі зазначених в апеляційних скаргах, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено, а тому вирок суд, як законний та обґрунтований, має бути залишений без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 щодо його скасування без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, в вирок Святошинського районного суду м. Києва від 08 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 без змін.

На підставі ч.5 ст. 72 КПК України зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк тримання його під вартою з 05 лютого 2017 року, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з 06 лютого 2015 року по 20 червня 2017 року із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення дорівнює 2 дням позбавлення волі.

Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженими в той самий строк, з дня отримання ними копії судового рішення.

Судді ______________ ______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4