Провадження 1-кп/760/265/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0010030 від 15.10.2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої, неодруженої, маючи на утриманні дитину 2008 р.н., з середньою освітою, раніше судиму вироком Солом`янського районного судом м. Києва від 12.06.2015 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, раніше судимого:

вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 01.02.2005 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 01.08.2005 року звільнений з Бориспільської ВК № 119 від відбуття покарання, на підставі ст. 3-б ЗУ «Про амністію»;

вироком Печерського районного суду м. Києва від 19.04.2007 року за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_8 та обвинувачена ОСОБА_9 будучи раніше судимими за ст. 185 КК України, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, вчинили новий умисний корисливий злочин.

Так, ОСОБА_8 , 15.10.2015 приблизно в період з 14.40 до 15.45 год., перебуваючи біля пішохідного переходу по вул. Липківського, 8 в м. Києві, помітивши раніше незнайому ОСОБА_10 , з метою таємного викрадення чужого майна, вступив в злочинну змову з ОСОБА_9 . Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , спільно з ОСОБА_9 , попередньо розподіливши між собою злочинні ролі, діючи групою осіб, за попередньою змовою між собою, підійшли до раніше невідомої ОСОБА_10 , яка переходила через пішохідний перехід. Після чого, ОСОБА_8 , згідно відведеної йому ролі підійшов до ОСОБА_10 , та рукою витягнув з зовнішньої кишені куртки останньої мобільний телефон марки "GSmart", ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , вартістю 1300 гривень, в якому знаходились сім-карти «Київстар» та «Лайф», які матеріальної цінності не становлять, тобто таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_10 .

ОСОБА_9 , в цей час, згідно відведеної їй ролі, знаходилась поруч з ОСОБА_8 . В подальшому, ОСОБА_8 , передав викрадений у ОСОБА_10 мобільний телефон, марки "GSmart", яка в свою чергу поклала його до своєї жіночої сумки.

Після чого ОСОБА_8 , спільно з ОСОБА_9 залишили місце вчинення кримінального правопорушення та направились за адресою: м. Київ вул. Г. Кірпи, 2, де були затримані працівниками ОПВ УКР ГУ МВС України в м. Києві.

Обвинувачені в судовому засіданні свою вину не визнали. Відмовились від давання показань на підставі ст. 63 Конституції України.

Разом з тим, вина обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм правопорушення підтверджується показаннями свідків та зібраними під час досудового розслідування і дослідженими в суді письмовими доказами.

Так, свідок ОСОБА_11 , що працює старшим оперуповноваженим з ОВС Управління карного розшуку м. Києва НП України, вказав, що в жовтні 2015 року стояв на "відпрацюванні" крадіжок з колегою ОСОБА_12 . Помітили двох обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . ОСОБА_13 був одягнений в темну жилетку і темну шапку, а ОСОБА_14 була в рожевій жилетці і рожевій шапці. Вони вийшли з громадського транспорту та направилися до пішохідного переходу. Перед ними були: дівчина, куртка якої була розстебнута, та її подруга.

ОСОБА_13 та ОСОБА_14 йшли за ними. ОСОБА_13 почав тулитися до дівчини та раптом щось взяв з її кишені та передав ОСОБА_14 . Свідок зрозумів, що сталася крадіжка, а тому наздогнав потерпілу і запитав, чи щось в неї пропало. Та вказала, що пропав телефон.

Після цього, вони викликали слідчо-оперативну групу. У ОСОБА_14 вилучили телефон, який потерпіла впізнала. ОСОБА_14 підтвердила, що це вона викрала телефон та пропонувала його повернути.

Свідок ОСОБА_15 , що працює старшим оперуповноваженим з ОВС Управління карного розшуку м. Києва НП України, суду показав, що восени 2015 року біля залізничного вокзалу вони з ОСОБА_16 "відпрацьовували" Солом`янський район м. Києва по крадіжках. В поле їх зору потрапили двоє громадян, що зараз є обвинуваченими. ОСОБА_13 був одягнений в чорну жилетку, а ОСОБА_14 в рожеву жилетку та рожеву шапку. Професійним поглядом звернули увагу на поведінку даних громадян та пішли за ними. Попереду йшла вагітна "баришня" з подругою. ОСОБА_13 притиснувся до вагітної та передав щось біле ОСОБА_14 . Відстань між свідком та обвинуваченими була приблизно 10-15 м. Людей поміж ними не було.

Після цього колега ОСОБА_16 підійшов до потерпілої, а він підійшов до обвинувачених та спитав, чи є в них щось, що їм не належить. ОСОБА_14 повідомила, що в неї є телефон, який вона щойно викрала. Сказала: "Мы его украли".

Свідок ОСОБА_17 , що є подругою потерпілої, зазначила, що в жовтні 2015 р. вони йшли з потерпілою ОСОБА_10 в районі залізничного вокзалу. До них підійшов міліціонер та спитав чи на місці їх телефони. Її телефон був на місці, а у потерпілої ОСОБА_18 телефону не виявилося. Телефон був виявлений у обвинуваченої ОСОБА_14 . Потерпіла даний телефон впізнала. Телефон вилучили і відразу повернули потерпілій.

Свідок ОСОБА_19 , що раніше не був знайомий ні з ким із учасників судового розгляду, суду показав, що в жовтні 2015 р. до нього звернулися працівники міліції з проханням бути понятим. Бачив як ОСОБА_14 витягнула із своєї сумочки телефон (смартфон) та повідомила, що це телефон, який вона викрала з кишені. Після того добровільно передала телефон працівникам міліції. Працівники міліції відкрили кришку телефону та виписали звідти його дані. Потерпіла ввела в телефон свій пароль.

Показання свідків є логічними та послідовними, повністю узгоджуються між собою та підтверджуються зібраними в справі письмовими доказами, зокрема:

1.Даними рапорту о/у ОСОБА_20 , згідно якого 15.10.2015 року близько 14.40 год по вул. Г. Кірпи 2, був помічений невідомий громадянин. З його слів стало відомо, що він ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 , який таємно викрав мобільний телефон марки "GSmart" Gigabite, із лівої зовнішньої кишені у невідомої йому жінки, який передав ОСОБА_9 . Даний телефон належав ОСОБА_21 . В подальшому було викликано слідчо-оперативну групу, де в присутності понятих у ОСОБА_9 було вилучено мобільний телефон, який вона викрала разом із ОСОБА_8 . ОСОБА_9 та ОСОБА_8 були запрошені до Солом`янського РУ для прийняття рішення (Т.1, а.с. 149);

2.Даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.10.2015 року, згідно якого гр. ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомила, що 15.10.2015 року близько 14.40 год. перебуваючи за адресою м. Київ вул. Урицького 8, виявила у себе відсутність мобільного телефону марки "G-Smart" Gigabite, вартістю 1300 грн. (Т.1, а.с. 150-152);

3.Даними протоколу огляду місця події від 15.10.2015 року, згідно якого, на задньому дворі за адресою АДРЕСА_3 , перебуває гр. ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 . На запитання працівників міліції чи має гр. ОСОБА_9 при собі сторонні речі, у відповідь вона дістала із коричневої сумки мобільний телефон білого кольору марки "G-Smart" Gigabite ІМЕІ НОМЕР_3 , ІМЕІ2 НОМЕР_4 із сім картою Київстар НОМЕР_5 та сім картою «Лайф» НОМЕР_6 . В ході розмови, ОСОБА_9 повідомила, що вказаний телефон вкрав її друг ОСОБА_22 та передав його їй. Громадянка ОСОБА_10 повідомила, що мобільний телефон "G-Smart" Gigabite належить їй. 15.10.2015 року о 15.45 год. до неї звернулися працівники міліції та повідомили їй, що у неї викрали телефон. ОСОБА_10 , під час особистого огляду у лівій зовнішній кишені виявила відсутність мобільного телефону. В ході огляду у гр. ОСОБА_9 було вилучено мобільний телефон "G-Smart" Gigabite із сім-картою Київстар НОМЕР_5 , та сім-картою «Лайф» НОМЕР_6 (Т.1, а.с. 153-156);

4.Розпискою ОСОБА_10 про те, що вона отримала мобільний телефон Гигабит ІМЕІ НОМЕР_3 , ІМЕІ2 НОМЕР_4 , що в неї був викрадений 15.10.15 (Т.1, а.с. 168);

5.Даними відповіді Солом`янського управління поліції ГУНП в м. Києві про те, що зі служби "102" надійшло повідомлення про те, що 15.10.15 за адресою: м. Київ, вул. Г. Кірпи,2 ОСОБА_10 виявила відсутність мобільного телефону "G-Smart"/ Оперативним шляхом було встановлено та затримано осіб, які таємно викрали мобільний телефон, що належить ОСОБА_10 та якими виявилися ОСОБА_9 та ОСОБА_8 із додатками оперативної бази "Армор" (Т.2 а.с.24-27).

Суд не погоджується з думкою захисників про недопустимість доказу протоколу огляду місця події від 15.10.2015 р., оскільки як випливає із його змісту обвинуваченій були роз`яснені її права та обов`язки. Обвинувачена власноруч підписала даний протокол. Зауважень від неї та будь-кого із учасників слідчої дії не надходило. Як випливає із змісту даного протоколу та підтверджується показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_19 обвинувачена ОСОБА_9 добровільно видала викрадений телефон, який був вилучений та повернутий потерпілій.

Суд також не погоджується із думкою захисту про те, що ОСОБА_17 не могла бути понятою, оскільки вона є подругою потерпілою, а отже, є заінтересованою в результатах даного кримінального провадження. Норма абз. 3 ч. 7 ст. 223 КПК України не забороняє залучення в якості понятого подруги потерпілої, а міркування захисту про те, що ОСОБА_17 є заінтересованою особою будь-якими доказами не підтверджуються, а тому є лише припущеннями. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд погоджується з тим, що протокол огляду місця події містить певні незначні недопрацювання (зокрема, такі як не зазначення повних анкетних даних учасників), разом з тим це не спотворює загальної картини місця події та не перешкоджає суду прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Крім того, даний доказ отриманий у порядку, передбаченому нормами ст.ст. 223 та 237 КПК України, а тому відповідає ознакам допустимості доказу, встановленим ст. 86 КПК України.
Суд також погоджується з думкою захисту про те, що оскільки коробка від телефону на місці не вилучалася, її фото не може бути додатком до протоколу огляду місця події, а тому суд визнає дане фото недопустимим доказом.

Таким чином, суд визнає всі інші зазначені докази, зібрані в даному кримінальному провадженні належними та допустимими, а вину обвинувачених доведеною, оскільки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 своїми умисними діями, що полягали у таємному викраденні чужого майна, вчиненими повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_9 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу винної, яка раніше судима, неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності, не працює, має на утриманні малолітню дитину 2008 р.н., а також те, що будучи звільненою від відбування покарання, під час іспитового строку повторно вчинила корисливий злочин, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно,

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину щодо жінки, яка завідомо для винного перебувала в стані вагітності, оскільки, як зазначив свідок ОСОБА_15 , по потерпілій це було видно.

Оскільки обвинувачена ОСОБА_9 являється особою, що раніше притягалася до кримінальної відповідальності, а також має непогашену судимість та вчинила новий злочин під час іспитового строку, це свідчить про те, що вона на шлях виправлення не стала та належних висновків для своєї поведінки не зробила та повторно вчинила корисливий злочин, спрямований на заволодіння чужим майном.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статях 71,72 цього кодексу.

Відповідно до п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7, у разі коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробовуванням і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який раніше неодноразово судимий, не працює, не одружений, дітей не має, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, на обліку у психіатра не перебуває, за місцем відбування покарання та проживання характеризується позитивно,

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину щодо жінки, яка завідомо для винного перебувала в стані вагітності, оскільки, як зазначив свідок ОСОБА_15 , по потерпілій це було видно.

Обвинувачений ОСОБА_8 має непогашені судимісті, що свідчить про те, що він на шлях виправлення не став та належних висновків для своєї поведінки не зробив та повторно вчинив корисливий злочин, спрямований на заволодіння чужим майном.

Тому, з урахуванням зазначених обставин провадження, віку, стану здоров`я, відношення обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 до вчиненого, суд дійшов до висновку про можливість перевиховання та виправлення обвинувачених тільки в умовах ізоляції від суспільства, оскільки вони представляють суспільну небезпеку для оточуючих, а тому правові підстави для застосування ст. 75 КК України при призначенні покарання відсутні.

Таким чином, виходячи із зазначеного та керуючись ст. ст. 314-317, 318-368, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України та на підставі ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначити їй покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 Кримінального Кодексу України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 12.06.2015 року до покарання за даним вироком, визначивши остаточне покарання ОСОБА_9 у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення у строк покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного цим вироком з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 15 жовтня 2015 року по 06 листопада 2015 р.

До набрання законної сили вироком запобіжний захід ОСОБА_9 залишити без змін - у виді застави.

Початком строку відбування покарання ОСОБА_9 вважати перший день фактичного виконання вироку.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення у строк покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного цим вироком з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 15 жовтня 2015 року по 24 червня 2016 р.

Початком строку відбування покарання ОСОБА_8 вважати перший день фактичного виконання вироку.

Речові докази: мобільний телефон "G-Smart" Gigabite із сім-картою Київстар НОМЕР_5 , та сім картою «Лайф» НОМЕР_6 залишити у власності ОСОБА_10 .

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1