Справа № 727/3016/17
Провадження № 1-кс/727/957/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 березня 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі :

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю заявника ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці заяву-повідомлення ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України про позбавлення свободи за відсутності судового рішення,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м.Чернівці із заявою-повідомленням в порядку ст. 206 КПК України про позбавлення свободи за відсутності судового рішення.

Вказує, що 06 лютого 2017 року Шевченківським районним судом м.Чернівці його було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189 та ч. 1 ст. 263 КК України, та на підставі ст. 70 ч.1 КК України остаточно призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі. На вказаний вирок його захисником було подано апеляцію. Стороною обвинувачення апеляційна скарга не подавалась. Зазначає, що станом на 25.03.2017 року з урахуванням п. 5 ст. 72 КК України він відбув покарання визначене вироком від 06.02.2017 року. При цьому у вироку не зазначено кінцевий термін утримання його під вартою, а лише зазначено, що запобіжний захід діє до моменту вступу вироку у законну силу.

В зв`язку з тим, що Апеляційним судом Чернівецької області термін дії запобіжного заходу встановлено не було, та враховуючи те, що він відбув повністю весь термін покарання призначеного судом першої інстанції, тому вважає, що станом з 25.03.2017 року він перебуваю під вартою без будь - якого судового рішення на підставі якого Чернівецький слідчий ізолятор мав би право обмежувати його основоположне право на свободу.

Окрім цього вказує, що останнє судове рішення, в якому суд першої інстанції до винесення вироку у кримінальному провадженні визначив строк запобіжного заходу - це ухвала від 08.12.2016 року, відповідно до якої запобіжний захід було продовжено йому - ОСОБА_3 до 06.02.2017 року. Тобто строк тримання його під вартою, закінчився 06.02.2016 року. При цьому не зважаючи на те, що з 06.02.2017 року він утримуюсь під вартою незаконно, звертає увагу на те, що станом на 25.03.2017 року він повністю відбув призначене судом покарання, а апеляційний суд розглядаючи апеляційну скаргу сторони захисту не вправі збільшити йому строк покарання, з урахуванням того факту, що на вищезазначений вирок не було подано апеляційну скаргу стороною обвинувачення.

Тому просить звільнити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти, відносно якого строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою закінчився 06.02.2017 року, та такого, що фактично відбув в повному обсязі покарання призначене вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06.02.2017 року з урахуванням вимог п. 5 ст. 72 КК України. Вчинити заходи передбачені чинним законодавством України з метою притягнення до відповідальності осіб винних у незаконному триманні ОСОБА_3 під вартою.

В судовому засіданні заявник та його адвокат заяву-повідомлення про позбавлення ОСОБА_3 свободи за відсутності судового рішення підтримали, з підстав викладених в ній, просили звільнити його з під варти, враховуючи, що ОСОБА_3 подано заяву про відмову від апеляційної скарги.

Прокурор в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду даної заяви.

Вислухавши адвоката, ОСОБА_3 , оглянувши матеріали подані до заяви, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 206 Кримінального процесуального кодексу України якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Отже, за змістом наведеної правової норми підставою перебування особи під вартою є наявність судового рішення, яке набрало законної сили, або наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Встановлено, що підставою утримання під вартою ОСОБА_3 в Державної Установи «Чернівецька установа виконання покарань (№33)» є вирок Шевченківського районного суду м.Чернівці від 06 лютого 2017 року.

Вищевказаним вироком ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189 та ч. 1 ст. 263 КК України, та на підставі ст. 70 ч.1 КК України остаточно призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.

Вирок відносно ОСОБА_3 не набрав законної сили у зв`язку з тим, що 21.03.2017 року ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого.
Доказів щодо відкликання апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження слідчому судді не надано.

Слідчий суддя зазначає, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 374 Кримінального процесуального кодексу України, у резолютивній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, зокрема, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відносяться запобіжні заходи.
Оскільки при постановленні вироку судом першої інстанції приймалося рішення про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, слідчий суддя під час розгляду заяви в порядку ст. 206 Кримінального процесуального кодексу України не наділений повноваженнями щодо надання оцінки вироку суду в частині запобіжних заходів, а перевіряє лише їх наявність.

Отже, судом першої інстанції вироком продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, який оскаржується заявником в процесуальному порядку в апеляційному суді Чернівецької області, апеляційне провадження відкрито, що підтверджується ухвалою про відкриття апеляціного провадження від 21 березня 2017 року.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні заяви щодо звільнення ОСОБА_3 з-під варти слід відмовити.

Слід роз`яснити, що питання про зміну чи скасування запобіжного заходу належить до компетенції апеляційного суду Чернівецької області.

Також не підлягають до задоволення інші вимоги заяви-повідомлення, оскільки такі вимоги не розглядаються слідчим суддею в порядку ст.206 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 206,309,372 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :
В задоволенні заяви-повідомлення ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України про позбавлення свободи за відсутності судового рішення та про його звільнення з під варти відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1