Дата документу Справа № 311/2797/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/395/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 311/2797/16-к
Категорія ст. 185 ч. 3 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, яке внесено до ЄРДР за № 0000017 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скельки Василівського району Запорізької області, українця, громадянина України, не одруженого, маючого середню освіту, не працевлаштованого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей який не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 12.12.2007 р. Василівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ст.ст. 69,70 КК України до 3-х років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 06.04.2010 р. з Вільнянського СІЗО № 11 умовно-достроково, не відбутий термін 11 місяців 27 днів. Судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена;

2) 27.01.2012 р. Василівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ст.ст. 71,81, ч, 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3-х років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднати покарання та призначити остаточне 4 роки позбавлення волі. Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 23.04.2012 р. змінено вирок: на підставі ст. 71 КК України призначено остаточне покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Вирок вступив у законну силу 23.04.2012 року. 18.06.2014 р. звільнився з Кам`янської ВК Запорізької області № 101. умовно-достроково на підставі ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 10.06.2014 р., не відбутий строк 9 місяців 9 днів, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Василівського районного суду Запорізької області від 15 листопада 2016 року,
в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вважає вирок суду занадто суворим, ще раз вказує, що він щиро розкаюється у скоєному, тільки влаштувався на роботу, створив сім`ю, внаслідок чого, просить призначити йому найбільш суворе покарання, але не пов`язане з позбавленням волі.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Вироком Василівського районного суду Запорізької області від 15 листопада 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України та призначено йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 27.01.2012 року та остаточно призначено ОСОБА_6 до відбування 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту змінено на утримання під вартою.

Утримується під вартою з 15 листопада 2016 року.

Вирішена доля речових доказів.
Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, у період часу з 19 години 00 хвилин до 19 години 30 хвилин 03 січня 2015 року, перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою крадіжки чужого майна, ОСОБА_6 , через огорожу проник на територію вказаного домоволодіння, де під шиферним перекриттям, у дерев`яних ящиках виявив та таємно, повторно, викрав 100 кг насіння кукурудзи, вартістю 2 гривні 00 коп. за один кілограм, та 150 кг насіння ячменю вартістю 2 гривні 50 коп. за один кілограм. Після чого зник з місця події, отримавши при цьому можливість розпоряджатися викраденим майном. Своїми діями ОСОБА_6 завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 575 гривень 00 копійок.

Матеріальна шкода відшкодована потерпілій у повному обсязі шляхом повернення викраденого майна працівниками поліції. ОСОБА_8 цивільний позов під час досудового розслідування не заявлявся.

За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.
ВинуватістьОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, при обставинах вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями самого обвинуваченого в судовому засіданні, де він повністю визнавав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а тому, враховуючи позицію обвинуваченого та відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, місцевий суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не заперечувалися.
Судом першої інстанції дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 місцевим судом було враховано, що останній щиро розкаявся, активно сприяв в розкритті злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, а тому суд призначив йому мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає правових підстав для подальшого пом`якшення ОСОБА_6 призначеного місцевим судом покарання, зокрема і у зв`язку з тим, що він влаштувався на роботу, створив сім`ю, оскільки, він вчинив тяжкий корисливий злочин, будучи неодноразово судимим за аналогічні злочини, на шлях виправлення не встав, про що свідчить те, що цей злочин їм було скоєно протягом невідбутої частини покарання.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, по якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Враховуючи вищевказані вимоги законів, а також те, що ОСОБА_6 тримався під вартою після проголошення вироку до набрання ним законної сили, з 16.11.2016 року по 14.03.2017 року включно, колегія суддів зараховує йому цей строк з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Василівського районного суду Запорізької області від 15 листопада 2016 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 у строк покарання, строк його попереднього ув`язнення з 16.11.2016 року по 14.03.2017 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: