Провадження №11-сс/772/408/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
апелянта ОСОБА_7
адвоката ОСОБА_8
слідчого ОСОБА_9
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.06.2017 року , якою накладено арешт на майно скаржника в кримінальному провадженні № 0000044 від 21.04.2016 року
в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.06.2017 року клопотання заступника начальника 2-го відділу розслідування кримінальних проваджень СУ фінансових розслідувань ГУ ДФС у Вінницькій області ОСОБА_9 задоволено. Накладено арешт на обладнання для зберігання та реалізації паливно-мастильних матеріалів, а саме: один блок-пункт з заправною колонкою та ємністю (резервуаром), бочки (каністри) в кількості 6 (шість» одиниць 25-ти літрових та 2 (дві) одиниці 30-ти літрових; дизельне пальне в бочках (каністрах) загальною ємкістю 210 літрів, дизельне пальне в ємності (резервуарі) блок-пункту ємкістю біля 4500 літрів; грошгоі кошти в сумі 5004 гра, які вилучені 16.06.2017 при проведенні обшуку за адресою: АДРЕСА_1 на виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області віл 17.05.2017.

Слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, зазначене в клопотанні слідчого, обґрунтовував своє рішення тим, що з метою забезпечення збереження доказів злочину, забезпечення застосування спеціальної конфіскації, та вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України, доцільно клопотання слідчого задовольнити та накаласти арешт на майно, вказане у клопотанні.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_7 , який є володільцем тимчасово вилученого майна ставить питання про скасування ухвали слідчого судді, просить прийняти нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні такого клопотання слідчого. В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказує, що в клопотанні слічого не наведено доказів, які б пов"язували вилучене у апелянта пальне з пальним, яке виготовляють підозрювані. На думку апелянта, слідчий, зловживаючи своїм службовим становищем, вирішив незаконно заволодіти пальним.. Слідчий не має доказів, що вилучене у апелянта пальне відноситься до незаконно виготовлених нафтопродуктів (підакцизних товарів) з недоброякісної сировини. Крім того, арешт на майно слідчим суддею було накладено у відсутність апелянта.

Заслухавши адвоката ОСОБА_8 , апелянта ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу останнього, міркування прокурора щодо законності ухвали суду першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України передбачається, шо при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення;3)розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального кримінального провадження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.
Як вбачається з ухвали слідчого судді, суддею встановлено, що слідчим управлінням фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000044 від 21.04.2016 року, за ознаками кримінального правпорушення, предбаченого ч.3 ст. 204 КК України .
Задовольняючи клопотання слідчого,що внесене в межах зазначеного кримінального провадження, про накладення арешту на речі, вилучені у ОСОБА_7 та визнані речовими доказами, слідчий суддя вказав, що він відповідає критеріям ст. 167 КПК України, посилаючись на те, що вилучені речі мають істотне значення для кримінального провадження, оскільки безпосередньо містять сліди злочину, визнані речовими доказами.
З вказаними висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.
Для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину.
В ст.98 КПК України зазначено, що предмети, які були об`єктом протиправних дій, є речовими доказами у кримінальному провадженні.
З матеріалів провадження вбачається, що в ході проведення досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_11 та іншими невстановленими особами, організував за адресою: АДРЕСА_2 незаконне виготовлення нафтопродуктів (підакцизних товарів) з недоброякісної сировини з метою подальшої реалізації вказаних нафтопродуктів під видом якісних без необхідних дозвільних документів на території Вінницької області та за її межами. Вказані нафтопродукти виготовлені у кустарних умовах, являються небезпечними, несуть загрозу для життя та здоров`я людей. Відомо, що ОСОБА_10 спільно з іншими особами організував незаконне виготовлення нафтопродуктів (підакцизних товарів) з недоброякісної сировини з метою подальшої реалізації вказаних нафтопродуктів під видом якісних без необхідних дозвільних документів на території Вінницької області та за її межами, в тому числі за адресою реалізації: АДРЕСА_1 (АЗС (блок-пункт)).

В положеннях ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України.
Таким чином, накладення арешту на речі, а саме: обладнання для зберігання та реалізації паливно-мастильних матеріалів, а саме: один блок-пункт з заправною колонкою та ємністю (резервуаром), бочки (каністри) в кількості 6 (шість» одиниць 25-ти літрових та 2 (дві) одиниці 30-ти літрових; дизельне пальне в бочках (каністрах) загальною ємкістю 210 літрів, дизельне пальне в ємності (резервуарі) блок-пункту ємкістю біля 4500 літрів; грошгоі кошти в сумі 5004 грн за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України.
Матеріали кримінального провадження свідчать,що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.
Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає.
Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
Істотних порушень вимог КПК України,які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає,що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини,з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін,а апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.06.2017 року, якою клопотання заступника начальника 2-го відділу розслідування кримінальних проваджень СУ фінансових розслідувань ГУ ДФС у Вінницькій області ОСОБА_9 задоволено та накладено арешт на обладнання для зберігання та реалізації паливно-мастильних матеріалів, а саме: один блок-пункт з заправною колонкою та ємністю (резервуаром), бочки (каністри) в кількості 6 (шість» одиниць 25-ти літрових та 2 (дві) одиниці 30-ти літрових; дизельне пальне в бочках (каністрах) загальною ємкістю 210 літрів, дизельне пальне в ємності (резервуарі) блок-пункту ємкістю біля 4500 літрів; грошові кошти в сумі 5004 грн., які вилучені 16.06.2017 при проведенні обшуку за адресою: АДРЕСА_1 на виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області віл 17.05.2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4