Справа №162/866/16-к
Номер провадження 1-кп/162/5/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 січня 2017 року смт. Любешів
Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,

представника служби у справах дітей Любешівської РДА ОСОБА_6 ,

інспектора ювенальної превенції Любешівського ВП

Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого

цивільного відповідача ОСОБА_10 ,

захисника неповнолітнього обвинуваченого адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любешів кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, студента 1-го курсу Любешівського технічного коледжу Луцького НТУ, з повною загальною середньою освітою, раніше не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_8 09 серпня 2016 року близько 22 години 00 хвилин, перебуваючи на футбольному майданчику Любешівського навчально-виховного комплексу, що розташований по вул. Брестська в смт. Любешів Любешівського району Волинської області, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин під час гри у футбол, умисно наніс один удар лівою рукою (долонею) в праву ділянку обличчя ОСОБА_4 , заподіявши останньому тілесне ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи справа, яке згідно висновку судово-медичного експерта № 162 від 20.09.2016 року за ступенем тяжкості відноситься до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоровя терміном більше як 21 день.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_8 свою винуватість у вчиненні злочину визнав повністю. Не заперечував, що 09 серпня 2016 року близько 22 години 00 хвилин, перебуваючи на футбольному майданчику Любешівського навчально-виховного комплексу, що розташований по вул. Брестська в смт. Любешів Любешівського району Волинської області, на ґрунті неприязних відносин, які виникли під час гри у футбол, умисно наніс один удар долонею лівої руки в обличчя ОСОБА_4 , від чого той отримав тілесні ушкодження. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати.

Крім визнання своєї вини самим підсудним, винуватість його у вчиненні злочину доводиться також зібраними по справі і дослідженими в судовому засіданні поданими стороною обвинувачення доказами, які є допустимими, обєктивними і не оспорюються в суді, які одержані законним шляхом без порушення прав людини і громадянина у відповідності до ст. 62 Конституції України та Кримінально-процесуального кодексу України.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав, що 09 серпня 2016 року близько 22 години 00 хвилин, під час гри у футбол на футбольному майданчику Любешівського навчально-виховного комплексу, що розташований по вул. Брестська в смт. Любешів Любешівського району Волинської області, між ним та ОСОБА_8 з незрозумілих йому причин виник конфлікт, при цьому ОСОБА_8 наніс йому удин удар долонею лівої руки в ділянку нижньої щелепи справа, заподіявши при цьому тілесне ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи зправа. На суворості покарання ОСОБА_8 не наполягав.

Дана обставина підтверджується дослідженим в суді в якості доказу протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.08.2016 року, витягом з кримінального провадження № 0000196, протоколом слідчого експерименту від 28.09.2016 року з участю обвинуваченого ОСОБА_8 , де той детально розказав та показав про обставини заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ствердили, що 09.08.2016 року близько 22 години 00 хвилин на футбольному майданчику Любешівського навчально-виховного комплексу, що розташований по вул. Брестська в смт. Любешів Любешівського району Волинської області, під час гри у футбол між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 виникла сварка, яка супроводжувалася нецензурною лайкою та під час якої ОСОБА_8 вдарив рукою в обличчя ОСОБА_4 . Ствердили, що про обставини конфлікту їм невідомо оскільки грали у футбол. Бачили потерпілого з травмованою щелепою після події.

З висновка експерта № 162 Камінь-Каширського міжрайонного відділення Волинського обласного бюро судово-медичної експертизи вбачається, що при проведенні судово-медичної експертизи у ОСОБА_4 виявлені слідуючи тілесні ушкодження: перелом нижньої щелепи справа, за ступенем тяжкості відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

А тому суд, повно, всесторонньо і об`єктивно проаналізувавши подані сторонами обвинувачення та захисту та досліджені в ході судового розгляду справи докази, приходить до переконання про доведеність вини неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_4 , тому його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КК України.

Обираючи покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, що відноситься до середньої тяжкості, мотиви вчинення ним протиправних дій, дані про його особу та ступінь небезпечності його для суспільства, думку потерпілого, який не наполягає на суворості покарання та позицію прокурора, який вважає за можливе призначити ОСОБА_8 покарання в межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності, із застосуванням ст. 75, 104 КК України та покладенням певних обовязків, передбачених ст. 76 КК України.

Обставин, які обтяжують покарання підсудного, по справі не встановлено.

Обставинами, що помякшують покарання ОСОБА_8 є щире каяття, вчинення злочину в неповнолітньому віці, часткове відшкодування завданої шкоди потерпілому, а також повне відшкодування шкоди, завданої державі.

По справі встановлено, що ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності притягується вперше, винуватість свою визнав повністю, є студентом 1-го курсу Любешівського технічного коледжу Луцького НТУ, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, злочин вчинив в неповнолітньому віці, частково відшкодував потерпілому під час судового розгляду справи завдану ним майнову шкоду, а тому вважає, що для виправлення та перевиховання ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства і обирає покарання в межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності, із застосуванням ст. 75, 104 КК України та покладенням певних обовязків, передбачених ст. 76 КК України.

По справі потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого та його законних представників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 немайнової шкоди в розмірі 15000 гривень та майнової шкоди в розмірі 6495,45 гривень.

Під час судового розгляду кримінального провадження потерпілий позовні вимоги змінив у звязку з частковим відшкодуванням ОСОБА_8 йому завданої майнової та немайнової шкоди. Прохає стягнути з ОСОБА_8 та його законних представників завдану йому немайнову шкоду в сумі 12000 гривень та майнову шкоду в розмірі 4495,45 гривень..

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_8 та цивільні відповідачі судовому засіданні позов потерпілого ОСОБА_4 визнав частково.

Вирішуючи заявлений потерпілим цивільний позов суд виходить із наступного.

Згідно ст. 1166 ч. 1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1167 ч. 1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ст. 1168 ч. 1 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Частинами 1, 2 ст. 1179 ЦК України передбачено, що неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

В суді доведено, що саме протиправними діями неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 . ОСОБА_4 було заподіяно майнову та немайнову шкоду, оскільки обвинувачений умисно наніс удар в обличчя потерпілому, заподіявши йому тілесні ушкодження, саме через заподіяні тілесні ушкодження потерпілий поніс матеріальні витрати на лікування, харчування, проїзд до органу досудового розслідування та суду, переніс моральні страждання та переживання.

Позивач ОСОБА_4 на підтвердження майнової шкоди подав чеки на придбання ним медичних препаратів та особливе харчування за період з 09.08.2016 року по 25.09.2016 року, а саме: № 19683 від 08.09.2016 року на суму 3,10 грн, № 21358 від 22.08.2016 року на суму 21,44 грн, № 306045 від 10.08.2016 року на суму 1168,11 грн, № 20757 від 16.08.2016 року на суму 154,48 грн, № 20920 від 23.09.2016 року на суму 49,57 грн, № 62747 на суму 138,90 грн, № 42205 від 09.08.2016 року на суму 52 грн, № 42216 від 09.08.2016 року на суму 15,80 грн, від 18.08.2016 року на суму 60 грн, від 19.08.2016 року на суму 119,54 грн, від 19.08.2016 року на суму 38,56 грн, від 10.08.2016 року на суму 36,87 грн, від 13.08.2016 року на суму 37,02 грн, від 21.08.2016 року на суму 110,42 грн, від 10.08.2016 року на суму 89,12 грн, від 14.08.2016 року на суму 16,04 грн, від 15.08.2016 року на суму 20,39 грн, від 15.08.2016 року на суму 15,09 грн, від 11.08.2016 року на суму 21,09 грн, від 26.08.2016 року на суму 20 грн, від 25.08.2016 року на суму 72 грн, від 11.08.2016 року на суму 17 грн, від 29.08.2016 року на суму 57,13 грн, від 05.09.2016 року на суму 28,90 грн, від 08.09.2016 року на суму 56,34 грн, від 13.09.2016 року на суму 33,78 грн, від 04.09.2016 року на суму 73,55 грн.

Оцінюючи докази матеріальної шкоди, завданої позивачеві ОСОБА_4 внаслідок понесення ним витрат на лікування та особливе харчування суд приймає до уваги відповідність лікарських засобів, призначених ОСОБА_4 у медичних закладах, зазначеним найменуванням в розрахункових документах і часу їх придбання, а також допустимість самих розрахункових документів, необхідність у звязку з отриманими травмами вживати рідку та подрібнену їжу.

При цьому в жодному із наведених критеріїв не відповідають інші подані позивачем розрахункові документи, які містять докази проведення оплати та складені після зняття шин зі щелепи позивача, витрати, не повязані з придбанням рідкої та подрібненої їжі, а тому суд не знаходить підстав для віднесення зазначених у них сум на витрати позивача і відповідно стягнення майнової шкоди в цій частині. З наведених вище підстав не підлягають до відшкодування і кошти на пальне, затрачені ніби-то батьками позивача для їх проїзду до місця його лікування через відсутність необхідного обґрунтування цивільного позову в цій частині, відсутність доказів наявності транспортного засобу та такого проїзду.

Разом з тим підлягають до стягнення з відповідачів кошти, затрачені на проїзд під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження: згідно проїзного документа № 00013.29 від 23.09.2016 року в сумі 68,60 грн, посадочного документа № АС 70-3С20-0001 від 02.11.2016 року на суму 84,04 грн, посадочного документа № 3С77-0770-0001 від 21.09.2016 року на суму 75,60 грн, посадочного документа № 077С-64В7-0001 від 29.10.2016 року на суму 36,35 грн, посадочного документа № ВDС7-07В2-0001 від 21.09.2016 року на суму 67,13 грн.

Таким чином розмір завданої неправомірними діями обвинуваченого майнової шкоди потерпілому становить 2857,96 грн.

Оскільки батьками обвинуваченого ОСОБА_8 було відшкодовано потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 2000 грн, до стягнення підлягає майнова шкода в сумі 857,96 грн.

У відповідності до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з ушкодженням її здоровя.

Встановлено, що потерпілий ОСОБА_4 зазнав моральних страждань у звязку з ушкодженням здоровя, оскільки наявність у нього такого роду травми свідчить про як фізичні так і душевні страждання.

Згідно п. 2 ч. 3, ч. 4 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних, душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, з урахуванням вимог розумності, виваженості і справедливості, ступеня вини особи, що завдала шкоду. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди і не повязана із розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в залежності від характеру та розміру страждань, які були заподіяна позивачу.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд враховує характер правопорушення (шкоду було завдано діями, які містять ознаки злочину), умисний характер дій заподіювача шкоди, глибину фізичних та душевних страждань, повязаних з болем, неможливістю тривалий час нормально харчуватися, обмежений рух, обмежене спілкування, порушення звичного ритму життя, необхідність продовження лікування для відновлення функцій органу.

Таким чином, виходячи із заявлених вимог і міри відповідальності відповідачів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 як батька та матері неповнолітнього ОСОБА_8 , який своїми діями завдав шкоду ОСОБА_4 і не має власного майна, суд вважає, що оцінюючи моральну шкоду в сумі 7000 грн будуть дотримані вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Оскільки відповідачі сплатили потерпілому 3000 грн в рахунок погашення моральної шкоди, тому з них слід стягнути солідарно немайнову шкоду в розмірі 4000 грн на користь ОСОБА_4 .

Заявлений по справі цивільний позов прокурора Любешівського відділу Маневицької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі департаменту фінансів Волинської обласної державної адміністрації про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 витрат в сумі 1889,76 гривень, понесених Волинською обласною клінічною лікарнею на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_4 , на користь департаменту фінансів Волинської обласної державної адміністрації, слід залишити без розгляду, так як обвинувачений ОСОБА_8 повністю відшкодував витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_4 , і прокурор заявив клопотання про залишення цивільного позову без розгляду.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 не обирався.
Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75, 76, 104 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично зявлятись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь ОСОБА_4 857 (вісімсот пятдесят сім) гривень 96 копійок в рахунок відшкодування майнової шкоди та 4000 (чотири тисячі) гривень в рахунок відшкодування заподіяної немайнової шкоди.

Цивільний позов прокурора Любешівського відділу Маневицької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі департаменту фінансів Волинської обласної державної адміністрації про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення, залишити без розгляду.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області через Любешівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: