Справа № 161/6662/17 Провадження №11-сс/773/234/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2017 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

представника володільця майна ОСОБА_8 ,

представника володільця майна ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 08 травня 2017 року у кримінальному провадженні №0000131,

В С Т А Н О В И В
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного від 08 травня 2017 року клопотання слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про накладення арешту на тимчасово вилучене майна, задоволено частково, накладено арешт на два блокноти з чорновими записами та чотири цивільно-правові договори та відмовлено в задоволенні клопотання щодо накладення арешту на вилучені засоби виробництва, продукцію та деревину.

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що вилучені документи можуть містити відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, або містити відомості як доказ, а тому відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України та на підставі ч. 3 ст. 170 КПК України підлягають арешту. Разом з тим, слідчим не надано доказів того, що вилучені засоби виробництва та деревина є об`єктом кримінально-протиправних дій чи набуті кримінально-протиправним шляхом, підозру особі, в якої вилучено майно, не оголошено.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу. Вважає, що слідчим суддею допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту дослідження матеріалів клопотання та справи і прийнято рішення, яке не враховує всіх обставин та містить невідповідність висновків фактичним обставинам справи, вказує, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, слідчий суддя повинен був задовольнити клопотання, оскільки не враховано те, що вилучені засоби виробництва, продукція та деревина є доказом злочину. У своїй апеляції просить ухвалу слідчого судді скасувати та задовольнити клопотання про арешт майна.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, думку прокурора та слідчого, котрі просили задовольнити апеляційну скаргу, представників заінтересованих собі, котрі, кожен зокрема, просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В статті 170 ч.ч. 2-6 КПК України, вказано з якою метою допускається арешт майна з зазначенням кола осіб, майно яких може бути арештовано.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Слідчий суддя при розгляді клопотання, дотримався вказаних вимог вимог Конституції України та чинного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження неможливо зробити висновок, яким чином майно, яке просить арештувати слідчий, може мати значення речового доказу і предмету злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, щодо використання завідомо підробленого документа.

Інші доводи прокурора не заслуговують на увагу, оскільки в самому клопотанні про арешт майна належним чином не мотивовані підстави для його задоволення.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя розглянув клопотання з дотриманням вимог ст.ст. 170-173 КПК України та прийшов до правильного висновку про часткове задоволення клопотання про арешт майна.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 407 ч.3 п.1, 422 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 08 травня 2017 року про часткове задоволення клопотання слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про накладення арешту на тимчасово вилучене майна два блокноти з чорновими записами та чотири цивільно-правові договори та відмову в задоволенні клопотання щодо накладення арешту на вилучені засоби виробництва, продукцію та деревину, без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді