Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
23 січня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного неповнолітнього ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 10.01.2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, підозрюваного за ч.1 ст.121 КК України у кримінальному провадженні №000037, з участю:

прокурора ОСОБА_7

захисника- адвоката ОСОБА_5

підозрюваного - неповнолітнього ОСОБА_6

законного представника- ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 10.01.2017 року задоволено клопотання слідчого СВ Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області та застосовано щодо неповнолітнього ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07.03.2017 року.

Неповнолітній ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 8 січня 2017 року близько 01 год. 00 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на подвір`ї кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин наніс ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження, після чого зник з місця події.

В поданій апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного неповнолітнього ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Доводить, що слідчий суддя при застосуванні запобіжного заходу не врахував особу неповнолітнього ОСОБА_6 та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення підозрюваного неповнолітнього ОСОБА_6 його захисника-адвоката ОСОБА_5 , які просять ухвалу суду скасувати та обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, доводи прокурора про залишення ухвали суду без зміни, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали клопотання та викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Згідно п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 N 4 взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Із клопотання та долучених до нього додатків матеріалів справи вбачається, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні неповнолітнім ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Разом з тим, на думку колегії суддів, в судовому засіданні апеляційної інстанції прокурором не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, встановлено, що ОСОБА_6 являється неповнолітнім, позитивно характеризується, навчається у Краківському сільськогосподарському університеті, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

За таких обставин колегія суддів вважає, що процесуальна поведінка підозрюваного ОСОБА_6 може бути дотримана із застосуванням до нього менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

При цьому, згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Колегія суддів вважає, що на неповнолітнього ОСОБА_6 слід також покласти обов`язки, передбачені п.1, п.8 ч.5 ст.194 КПК України прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України.

На підставі наведеного, керуючись ст.181, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного неповнолітнього ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 10.01.2017 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо неповнолітнього ОСОБА_6 скасувати.

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Обрати підозрюваному неповнолітньому ОСОБА_6 запобіжний захід домашній арешт цілодобово на строк до 08 березня 2017 року включно із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_6 здати на зберігання в Рівненське відділеня поліції свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_6 прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади.

ОСОБА_6 негайно звільнити з-під варти в залі суду.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

с у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3