Номер провадження: 11-сс/785/499/17
Номер справи місцевого суду: 522/5547/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.04.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 23 березня 2017 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0008887 від 22 листопада 2016 року за ч.1 ст.14, ч.2 ст.187, ч.4 ст.187, ч.4 ст.190 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 23 березня 2017 року задоволено клопотання слідчого та до ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.14, ч.2 ст.187 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 19:00 години 19 травня 2017 року без визначення розміру застави.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Свої вимоги обґрунтовує наступними доводами:

1)слідчий суддя не взяв до уваги, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання, раніше не судимий;

2)в матеріалах провадження відсутня постанова про призначення групи прокурорів;

3)під час затримання у потерпілого не було вилучено речей, на які потерпілі вказують, що їх було викрадено;

4)в матеріалах провадження відсутні будь-які докази, які обґрунтовують підозру ОСОБА_9 , крім показів ОСОБА_10 та її працівника;

5)ризики на які слідчий посилається у своєму клопотанні не підтверджені жодними обставинами;

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, яка підтримала доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши доводи апеляційних скарг та матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого виконав вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону та врахував їх при постановленні оскарженої ухвали.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд наголошує, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання

під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.14 ч.2 ст.187 КК України, а саме у готуванні до нападу на фізичних осіб клієнтів пунктів обміну іноземної валюти на території м.Одеси з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у готуванні до вказаного злочину підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів, а саме: заявою ОСОБА_10 , протоколом допиту ОСОБА_10 ; інформацією отриманою в ході тимчасового доступу до оператора телекомунікаційних послуг ТОВ «Лайфселл», щодо з`єднань номеру НОМЕР_1 ( ОСОБА_9 ), НОМЕР_2 ( ОСОБА_11 ); інформацією отриманою в ході тимчасового доступу до оператора телекомунікаційних послуг ПрАТ «Київстар», щодо з`єднань номерів НОМЕР_3 ( ОСОБА_11 ); протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж по номеру НОМЕР_1 ( ОСОБА_9 ), протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_12 від 22.03.2017; інформацією отриманою в ході обшуку житлового приміщення мешкання ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: електронні носії інформації з фото-відеозаписами на яких зображені потенційні об`єкти на які планувались напади - пункт обміну валют розташований по АДРЕСА_2 , та у м.Чорноморськ; інформацією отриманою в ході обшуку житлового приміщення, за адресою мешкання ОСОБА_14 , в ході якого вилучено обріз рушниці, боєприпаси, іншими матеріалами кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає вказані докази достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_9 за ч.1 ст.14 ч.2 ст.187 КК України.

При цьому, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності та допустимості буде здійснена за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, апеляційним судом не встановлено.

Злочин, передбачений ч.1 ст.14 ч.2 ст.187 КК України у вчиненні якого ОСОБА_15 повідомлено про підозру, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів проти власності та за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років з конфіскацією майна.

Таким чином, згідно з вимогами п.4 ч.2 ст.183 КПК України до ОСОБА_9 може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_9 у разі доведеності його вини, апеляційний суд вважає, що ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду існує і є обґрунтованим.

Крім того, характер та обставини злочину до вчинення якого готувався ОСОБА_9 у складі групи інших осіб свідчить про реальність ризику того, що у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_10 та свідків у кримінальному провадженні, з метою схилити їх до зміни своїх показань, що в свою чергу буде перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а також повному, всебічному та об`єктивному дослідженню всіх обставин справи.

Крім того, апеляційний суд вважає доведеним ризик того, що знаходячись на свободі ОСОБА_9 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки місце знаходження всіх документів ПП Фірма «Омега 1» () та інших підприємств (ТОВ Профіт КСК» (), МПП «Нера», (), ВКК ТОВ «Приморкор С ЛТД» (), та інших речей та документів за допомогою якого вчинялися злочини, на даній стадії кримінального провадження не встановлено.

Також, апеляційний суд бере до уваги, що підозрюваний ОСОБА_9 на протязі тривалого часу ніде не працює, та на теперішній час перевіряється органом досудового розслідування до вчинення інших особливо тяжких злочинів корисливої спрямованості.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 про необхідність застосування до його підзахисного запобіжного заходу у виді домашнього арешту є необґрунтованими, а слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, який керуючись положеннями п.1 ч.4 ст.183 КК України при застосуванні до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не визначив розмір застави, оскільки обвинувачений готувався до вчинення злочину із застосуванням насилля до потерпілих.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 309, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 23 березня 2017 року, якою до ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.14, ч.2 ст.187, ч.4 ст.187, ч.4 ст.190 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 19:00 години 19 травня 2017 року без визначення розміру застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4