Справа № 127/1-127/2009
Провадження № 1-в/127/403/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2017 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області
в складі : головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про зняття заборони на нерухоме майно, -
До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про зняття заборони на нерухоме майно, накладеної реєстратором: Вінницька філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, за заявою начальника Ленінського РВ УМВС України у Вінницькій області полковника міліції ОСОБА_6 на квартиру ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 . Заява мотивована тим, що вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 17 березня 2009 року ОСОБА_7 було засуджено за ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 192, ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. З неї було стягнуто на користь ОСОБА_8 269500 гривень матеріальної шкоди, 3000 гривень моральної шкоди, 3000 гривень витрат за надання правової допомоги; на користь ОСОБА_9 369600 гривень матеріальної шкоди.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 08 липня 2010 року вищезазначений вирок в частині призначення покарання змінено, ОСОБА_7 призначено покарання за ч. 2 ст. 192 КК України у виді штрафу в розмірі 850 гривень, на підставі ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів призначено у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. В решті вирок суду залишено без змін.
Під час здійснення досудового розслідування, згідно заяви начальника Ленінського РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області, реєстратором Вінницької філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України накладено обтяження на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_7 , про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна №86515402 від 05.05.2017 року.
Відповідно до акту Вишенського ВДВС про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна ОСОБА_7 від 18.01.2012 року, приватним нотаріусом ОСОБА_10 видано свідоцтво, зареєстроване в реєстрі за №247, згідно з яким за ОСОБА_5 було зареєстровано право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, ОСОБА_5 хоч на даний час є законним власником вказаної квартири на підставі Свідоцтва, проте розпорядитись як власник не має можливості, у зв`язку із наявністю заборони на нерухоме майно.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення заяви.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши заяву та кримінальну справу (№1-127/09) за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 190 КК України, суд дійшов наступного висновку.
Згідно заяви начальника Ленінського РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області, реєстратором Вінницької філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, накладено обтяження на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої, на той час, являлась ОСОБА_7 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, за реєстраційним номером: 6613483 від 18.02.2008 року (т.1 а.к.с 76,78).
Відповідно до вироку Ленінського районного суду м. Вінниці від 17 березня 2009 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 192, ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. З неї було стягнуто на користь ОСОБА_8 269500 гривень матеріальної шкоди, 3000 гривень моральної шкоди, 3000 гривень витрат за надання правової допомоги; на користь ОСОБА_9 369600 гривень матеріальної шкоди.
Згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 08 липня 2010 року вищезазначений вирок в частині призначення покарання змінено, ОСОБА_7 призначено покарання за ч. 2 ст. 192 КК України у виді штрафу в розмірі 850 гривень, на підставі ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів призначено у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. В решті вирок суду залишено без змін.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до положень ч. 6 ст. 126 КПК України, (в ред. 1960 року), накладення арешту на майно скасовується, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.
Таким чином, приймаючи до уваги те, що кримінальна справа щодо ОСОБА_7 вирішена по суті, майно останньої, а саме: квартира АДРЕСА_2 , конфісковано та реалізовано у встановленому законом порядку. Добросовісним набувачем даної квартири став новий власник ОСОБА_5 , а тому суд дійшов висновку про можливість задоволення заяви адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 .
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 126 КПК України (в ред. 1960 року), Перехідними та Прикінцевими Положеннями КПК України,-
П О С Т А Н О В И В :
Заяву адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про зняття заборони на нерухоме майно задовольнити.
Скасувати обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2 , на яку накладено обтяження реєстратором Вінницької філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, за заявою начальника Ленінського РВ УМВС України у Вінницькій області, відомості про яке міститься згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, за реєстраційним номером: 6613483 від 18.02.2008 року.
Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом семи діб з дня її проголошення.
Суддя: