печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м.Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо неповернення вилученого майна

В С Т А Н О В И В :
До слідчого судді надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області щодо неповернення вилученого майна, посилаючись на те що 13.03.2017р. було проведено обшук за адресою АДРЕСА_1 , та вилучено Портативний комп`ютер - ноутбук ACER ASPIRE S 542 ,Флеш-накопичувач Kingston 32 GB, Флеш-накопичувач Kingston DT 101 G2 8 GB ,грошові кошти в сумі 113 000 грн. та 14 100 доларів США , які належать ОСОБА_4 Однак до цього часу вилучене майно не повернуто згідно ст.169 КПК України. Тому просив задовольнити скаргу та повернути вилучені речі та кошти. В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 скаргу підтримав.

Слідчий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав письмові заперечення.

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали скарги, дійшов до висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Слідчим відділом Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000194 за ч. 1 ст. 258-5 КК України

13.03.2017р. було проведено обшук за адресою АДРЕСА_1 , та вилучено Портативний комп`ютер - ноутбук ACER ASPIRE S 542 ,Флеш-накопичувач Kingston 32 GB, Флеш-накопичувач Kingston DT 101 G2 8 GB ,грошові кошти в сумі 113 000 грн. та 14 100 доларів США на підставі ухвали Печерського районного суду м.Києва від 14.02.2017р.

Згідно статті 303 КПК України передбачено , що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна;

Відповідно до ст.236 КПК України вилучені речі та документи , які не входять до переліку , щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку , та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу , вважаються тимчасово вилученим майном.

Посилання слідчого , що вилучені речі , кошти згідно ухвали суду не є тимчасово вилученим майном , оскільки входили до переліку , щодо якого надано дозвіл на проведення обшуку не може бути прийнято до уваги.

Встановлено , що обшук надавався в квартирі , яка використовується ОСОБА_7 , однак встановлено , що в квартирі також мешкає ОСОБА_4 , якій належать вилучені речі.

Згідно протоколу обшуку слідчим не з`ясовувалось належність вилучених речей та коштів конкретній особі та не надано доказів , що грошові кошти відповідають вказаним в ухвалі суду критеріям.

Згідно зі ст. 7 КПК України загальними засадами кримінального провадження є:верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; забезпечення права на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла чи іншого володіння особи; недоторканність права власності; забезпечення права на захист; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності;публічність;диспозитивність тощо.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Стаття 30 Конституції України гарантує кожному недоторканність житла чи іншого володіння особи.

Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. встановлює, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 13 КПК України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, ст.ст.7, 16 КПК установлюють, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканність права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим кодексом. Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу. Баланс не буде забезпечений, якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Отже, оскільки в ході судового розгляду не були представлені відомості щодо відповідності вилученого в ході обшуку критеріям майна, визначеним в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, слідчий суддя дійшов висновку, що вилучений Портативний комп`ютер - ноутбук ACER ASPIRE S 542 , Флеш-накопичувач Kingston 32 GB, Флеш-накопичувач Kingston DT 101 G2 8 GB, грошові кошти в сумі 113 000 грн. та 14 100 доларів США, мають статус тимчасово вилученого майна, що зумовлює настання відповідних правових наслідків.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Частиною 1 ст. 169 КПК України встановлено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Згідно ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Враховуючи вищенаведені приписи законодавства, суд дійшов висновку, що орган досудового розслідування зобов`язаний якнайшвидше вирішити питання про значення вилученого майна для досудового розслідування кримінального провадження, з метою недопущення порушення прав особи на володіння майном.

Під час розгляду скарги слідчими не були надані докази звернення з клопотанням про арешт Портативного комп`ютера - ноутбук ACER ASPIRE S 542, Флеш-накопичувача Kingston 32 GB, Флеш-накопичувача Kingston DT 101 G2 8 GB, Грошових коштів в сумі 113 000 грн. та 14 100 доларів США , протягом 48 годин після вилучення, а тому такі речі підлягали негайному поверненню особі, в якої його було вилучено.

З огляду на вищевикладене, скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.100, 169-170, 303, 305, 306, 307,309 КПК України, слідчий суддя, У Х В А Л И В :
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо неповернення вилученого майна задовольнити.

Зобов`язати слідчого ГУ СБ України у м. Києві та Київській області у кримінальному провадженні № 0000194 за ч. 1 ст. 258-5 КК України повернути ОСОБА_4 речі та грошові кошти вилучені 13.03.2017 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

1. Портативний комп`ютер - ноутбук ACER ASPIRE S 542.

2. Флеш-накопичувач Kingston 32 GB.

3. Флеш-накопичувач Kingston DT 101 G2 8 GB.

4. Грошові кошти в сумі 113 000 грн. та 14 100 доларів США.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1