Справа № 196/155/17
№ провадження 1-кп/196/30/2017
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2017 року смт.Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості від 09 лютого 2017 року, укладену в кримінальному провадженні №0000026 від 26.01.2017 р., яке надійшло до суду з Царичанського відділу Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області з обвинувальним актом по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, маючого середньо-спеціальну освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.263 ч.1 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
25 січня 2017р. близько 14 год.30 хв. ОСОБА_4 , знаходячись біля зупинки "Лікарня" в смт.Царичанка Дніпропетровської області, знайшов поліетиленовий пакет білого кольору з двадцятьма патронами до вогнепальної зброї та, розуміючи і усвідомлюючи, що це патрони і вони являються бойовими припасами, поклав вищевказаний поліетиленовий пакет з патронами до своєї кишені, таким чином придбав бойові припаси без передбаченого законом дозволу і став незаконно носити їх при собі без мети подальшого збуту. В подальшому, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне носіння без передбаченого законом дозволу, 25.01.2017р. близько 16 год.15 хв. на автостанції за адресою вул. Центральна, 90 смт. Царичанка Дніпропетровської області був затриманий працівниками поліції за розпиття спиртних напоїв у громадському місці. Під час проведення працівниками поліції у встановленому законом порядку особистого огляду ОСОБА_4 у присутності понятих в лівій кишені його куртки було виявлено та вилучено двадцять патронів до вогнепальної зброї.
Відповідно до висновку експерта № 26/3.2-54 від 30.01.2017р. вилучені двадцять патронів являються бойовими припасами -7,62 мм, патронами зразка 1943 року, є придатними для стрільби та призначені для стрільби з бойової нарізної вогнепальної зброї автоматів "АК-47" та їх модифікацій, ручних кулеметів "РПК", "РПКС", карабінів "СКС".
Отже, ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, а саме: придбання і носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Під час досудового розслідування 09.02.2017 року, підозрюваний ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 та прокурор Царичанського відділу Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, уклали угоду про визнання винуватості на тих умовах, що підозрюваний ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, під час судового провадження.
Сторони узгодили покарання ОСОБА_4 за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України, а саме у виді трьох років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом півторарічного (один рік шість місяців) іспитового строку не вчинить нового злочину.
На момент підписання угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 були зрозумілі наслідки укладення такої угоди, викладені у ст.473 КПК України і підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному порядку (п.1 ч.4 ст.394 КПК України) та касаційному порядку (п.1 ч.3 ст.424 КПК України). Крім того, підозрюваним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1,4 пунктом 1 частини 4 статті 474 КПК України.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання. Просив затвердити зазначену угоду та призначити узгоджену в ній міру покарання.
Прокурор та захисник обвинуваченого у підготовчому судовому засіданні, просили цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, посилаючись на те, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України.

Крім того, судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст. ст. 468-470, 472 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність за ч.1 ст. 263 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто відповідно до ч.6 ст. 474 КПК України, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.
При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, та наслідки не виконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Крім того, обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, аніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6,7 статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження угоди.
Суд переконався, що в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, учасники підготовчого судового засідання не заперечують проти затвердження даної угоди.
Вид та міра покарання, які узгоджені сторонами, виходячи із вимог ст.ст. 65 - 67 КК України, а також ураховуючи особу обвинуваченого, що на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання, згідно характеристики Царичанської селищної ради компрометуючих матеріалів по с. Михайлівка не надходило, відповідає загальним засадам призначення покарання.
При призначені покарання враховано тяжкість злочину, який відноситься до категорії тяжких, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Отже, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження: прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 263 КК України і ухвалення обвинувального вироку.
Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст.ст. 315, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 472, 474, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 09 лютого 2017 року між прокурором Царичанського відділу Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому за цією статтею узгоджену сторонами міру покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року шести місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки, зокрема: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 527 гривень 76 копійок судових витрат за проведення судово-балістичної експертизи.
Після набрання вироком законної сили речовий доказ- двадцять патронів, вилучені у ОСОБА_4 , які зберігаються у камері зберігання речових доказів при Царичанському ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області - знищити.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подано апеляцію протягом 30 днів з дня його проголошення у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 цього Кодексу.

Суддя ОСОБА_1