1Справа № 335/6892/17 1-кс/335/4651/2017
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2017 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання старшого слідчого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Запорізької області юриста 2 класу ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Приморська Запорізької області, який має вищу освіту, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, який працює оперуповноваженим Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, -
У ході досудового розслідування встановлено, що приблизно у лютому місяці 2017 року, більш точну дату та час не встановлено, ОСОБА_7 , переслідуючи мотиви протиправного збагачення за рахунок вчинення майнових кримінальних правопорушень, будучи співробітником спецпідрозділу ГУ НП в Запорізькій області та будучи наділеним природними рисами лідера, комунікабельністю та вмінням легко входити в довіру, організував злочинну групу, тобто створив стійке об`єднання групи осіб для спільного заняття злочинною діяльністю, корисливого спрямування.
До складу злочинної групи ОСОБА_7 залучив співробітників спецпідрозділу ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , співробітника Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Дана організована злочинна група характеризувалась корисливою направленістю дій її учасників, єдністю їх намірів щодо протиправного збагачення, тотожністю способу вчинення злочину, мобільністю, стійкістю, розробкою планів вчинення злочинів, ретельною підготовкою до їх вчинення, жорстокістю, що полягала у вчиненні злочинів із застосуванням зброї, та в кінцевому результаті раніше обумовленим розподілом незаконного доходу.
Всі члени групи були обізнані щодо протиправних цілей угрупування і сприяли їх досягненню в межах відведених кожному з учасників групи спеціальних ролей.
ОСОБА_7 , являючись організатором злочинної групи, розробив план злочинної діяльності, довів його до відома виконавців, розподілив між ним функції, погоджував об`єкти посягань, контролював та керував діями інших учасників групи. Крім того, ОСОБА_7 організовував підготовку до вчинення кримінальних правопорушень, а саме: давав відповідні вказівки співучасникам. Безпосередньо приймав активну участь у скоєнні злочинів, керував та погоджував дії інших співучасників.
ОСОБА_12 , являючись активним членом злочинної групи, відповідно до відведеної йому функції, спрямованої на досягнення плану вчинення кримінальних правопорушень, приймав участь у розробці плану та підготовці до їх вчинення. Під час нападу безпосередньо підшукував потенційних жертв, установлював їхнє місце проживання та спосіб життя.
ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , співробітник Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_5 , співробітники спецпідрозділу ГУ НП в Запорізькій області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , являючись членами злочинної групи, приймали активну участь у скоєнні злочинів, застосовували фізичне насилля та погрози щодо його застосування до потерпілих, використовуючи при цьому зброю, висловлювали вимоги передачі грошових коштів та здійснювали пошук коштів на території помешкань.
Так, у 10.03.2017 року у період часу приблизно з 12:14 год. до 14:00 год., ОСОБА_5 з ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , діючи організованою групою, з метою заволодіння чужим майном, прибули до раніше визначеного об`єкту посягання квартири АДРЕСА_3 , де проживав ОСОБА_14 . Відповідно до розробленого плану та визначених функцій, ОСОБА_12 , після указування іншим членам організованої групи на особу ОСОБА_14 , який перебував поблизу місця свого мешкання, залишився на вулиці забезпечувати безпеку інших членів групи. Водночас, ОСОБА_5 , демонструючи посвідчення працівника правоохоронного органу, та ОСОБА_13 за вказівкою останнього, через вхідні двері, незаконно проникли до зазначеної квартири, де напали на ОСОБА_14 , якого із застосуванням фізичного насилля повалили на підлогу. При цьому ОСОБА_5 та ОСОБА_13 висловили потерпілому ОСОБА_14 погрози застосування насилля небезпечного для життя та здоров`я останнього. Приблизно, через 20 хвилин, ОСОБА_13 та ОСОБА_5 , діючи згідно заздалегідь розробленого плану, перебуваючи у зазначеній квартирі, забезпечили незаконне проникнення до помешкання ОСОБА_14 інших членів організованої групи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Перебуваючи у приміщенні зазначеної квартири, ОСОБА_13 , ОСОБА_7 ОСОБА_5 та ОСОБА_8 висловлювали потерпілому ОСОБА_14 вимоги негайної передачі грошових коштів у сумі 10 000 доларів США та інших матеріальних цінностей. Крім того, зазначені члени організованої групи вжили заходів направлених на пошук грошових коштів та цінностей потерпілого у приміщенні квартири. Після чого, потерпілий ОСОБА_14 , усвідомлюючи реальну загрозу життю та здоров`ю, повідомив, що може надати лише 5 500 доларів США, які необхідно забрати в його батька. Також, перебуваючи у квартирі потерпілого ОСОБА_14 , ОСОБА_5 з ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 заволоділи ноутбуком потерпілого «Самсунг» в корпусі чорного кольору з зарядним пристроєм. Після цього, потерпілий ОСОБА_14 у примусовому супроводі ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 попрямували до місця мешкання батька потерпілого за адресою: АДРЕСА_4 . За вказаною адресою ОСОБА_14 на вимогу ОСОБА_13 , ОСОБА_7 ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , передав останньому грошові кошти у сумі 5 500 доларів США. Після цього, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 з місця події зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, а саме розділили кожному члену організованої групи по 900 доларів США, а решту грошових коштів та ноутбук передали ОСОБА_12 для передачі іншим особам, які зі слів ОСОБА_12 сприяли вчиненню даного злочину.
Внаслідок розбійного нападу, поєднаного із проникненням у житло, потерпілому ОСОБА_14 заподіяно спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 5500 доларів США, що становить (станом на 10.03.2017 згідно офіційного курсу НБУ (29,9 грн ?5500) 164 450 гривень.
08.06.2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Посилаючись на те, що ОСОБА_5 , з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного, експертів, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити нове кримінальне правопорушення, перешкодивши таким чином, встановленню істини по даному кримінальному провадженню, зазначаючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий звернувся до суду з клопотанням, у якому просить суд застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просить його задовольнити на підставах, які викладені у клопотанні.
Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні проти клопотання заперечували, посилаючись на недоведеність ризиків, просили суд застосувати до підозрюваного менш суворий запобіжний захід.
Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
08.06.2017 року о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_5 затримано на підставі ухвали слідчого судді та йому 08.06.2017 року повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Виходячи з того, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КК України.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_5 та дані про особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, який раніше не засуджений, має постійне місце проживання, не одружений, працевлаштований, є співробітником правоохоронного органу.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі „Ілійков проти Болгарії Європейський суд з прав людини зазначив, що „суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
В ході розгляду клопотання підозрюваним та його захисником не надано слідчому судді доказів в обґрунтування доводів про відсутність у підозрюваного ОСОБА_5 наміру вчинити дії, направлені на переховування від органу досудового розслідування та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином з урахуванням займаної ним посади.
Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено та стороною захисту не доведено.
За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного,
У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Зазначені обставини дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органу розслідування й суду та, оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а також для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку з чим клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підлягає задоволенню.
На підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, судом не визначається розмір застави у даному кримінальному провадженні.
Враховуючи вимоги ст. 219 КПК України, відповідно до якої досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, а також з урахуванням вимог ст. 197 КПК України щодо граничного строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 строком до 06.08.2017 року, який відповідно до ст. 115 КПК України слід обчислювати з 08.06.2017 року.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 192-194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя -
Клопотання старшого слідчого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Запорізької області юриста 2 класу ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06.08.2017 року включно.
Встановити строк дії ухвали про тримання під вартою до 06.08.2017 року включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню, подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1