Провадження №1-кп/761/384/2017
В И Р О К
іменем України
23 червня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Шостка, Сумської області, українець, громадянин України, освіта середня, не працюючий, не одружений, зареєстрований: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання у м.Києві, раніше судимий

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

секретар судового засідання ОСОБА_3

за участі:

сторони обвинувачення - прокурор ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

захисника - ОСОБА_5

в с т а н о в и в :
Так, 16 березня 2016 року, приблизно об 11 годині 20 хвилин ОСОБА_2 , перебував за адресою: м.Київ, пр..Перемоги, 9. В цей час, він помітив раніше йому невідому ОСОБА_6 , яка йшла в напрямку пл.. перемоги в м. Києві, а саме на зупинку громадського транспорту Повітрянофлотський шляхопровід та тримаючи на правому плечі жіночу, шкіряну сумочку чорного кольору з особистими речами та гаманцем синього кольору з грошовими коштами в сумі 2500 гривень. В цей момент у ОСОБА_2 виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення жіночої сумочки ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, ОСОБА_2 підійшов до ОСОБА_6 та своєю рукою вирвав з рук останньої її жіночу шкіряну сумочку чорного кольору фірми Gedebe, в якій знаходився гаманець синього кольору фірми LOVIS VUITTON з грошовими коштами в сумі 2500 гривень та побіг в бік вул.. Борщагівської. Відкрито викравши зазначену жіночу сумочку з гаманцем та грошовими коштами, ОСОБА_2 з місця вчинення злочину зник, маючи при цьому реальну можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.

Згідно висновку товарознавчої експертизи №19/12-3/35 від 31.03.2016 року залишкова вартість жіночої шкіряної сумочки, чорного кольору, фірми Gedebe, яку ОСОБА_2 відкрито викрав у ОСОБА_6 , станом на 16.03.2016 року, при умові оригінальності об`єкту дослідження, становила 5701 (п`ять тисяч сімсот одна) гривня.

Згідно висновку товарознавчої експертизи №19/12-3/35 від 31.03.2016 року залишкова вартість жіночого гаманця, синього кольору, фірми LOVIS VUITTON, який ОСОБА_2 відкрито викрав у ОСОБА_6 , станом на 16.03.2016 року, становила 5270 (п`ять тисяч двісті сімдесят) гривень.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_2 допитаний у суді, винуватість у вчиненні злочину за ч.2 ст. 186 КК України визнав частково, та надав показання, що Події відбувались на проспекті Повітряфлотському, десь о 11 годин ранку, ОСОБА_2 побачив жінкуз сумкою,яка рухалась через міст, і вирішив забрати в неї сумку. На жінці була одягнута шуба і сумка чорного кольору, він вихватив у неї сумку та почав бігти до тунелю, щоб через трасу попасти до гаражів, де мав намір скритись. Шо було в сумці обвинувачений не знаєтак як не встиг її відкрити, тільки тримав в руках. Коли його піймали, він просив, щоб відпустили та не викликали поліуцію. Вину в тім, що він скоїв визнав в повному обсязі.

Насильства до потерпілой обвинувачений не проявляв, сумку він тільки вирвав, не бив її. Вона впала на коліни, тільки з той причини, що обвинувачений потягнув за сумку. Коли він втікав, то бачив, що за ним гоняться, тому спеціально вибрав такий маршрут, щоб втекти. Коли ОСОБА_2 спіймали, він почав просити, щоб його відпустили та не викликали поліцію. Сумку відкрити він не встиг. ОСОБА_2 визнав, що сумку вкрав, у нього була матеріальна необхідність, хотів поїхати додому. Потім він мав намір найти де проживає потерпіла та повернути гроші: найти номер телефону, і домовитись о зустрічі та повернути гроші та сумку. ОСОБА_2 зазначив, що кається, та зробив певні виводи: він був не правий.

Потерпіла ОСОБА_6 допитана у суді, надала показання, що 16 березня 2016 року о 11 годині ОСОБА_6 вийшла, щоб їхати на роботу і коли вже йшла по дорозі до неї підбігла особа та пихнула її в плече, на якому висіла сумка, яка була на ціпку. Сумка висіла на одному плечі, але вона її відчувала, так як одна її рука була в кишені. ОСОБА_6 впала, особа продовжувала тягнути сумку і її разом з сумкою, потім ціпочка розірвалась і він з сумкою побіг в перехід. Ці події відбувались хвилин 5, але так як він тягнув разом з сумкою то в ОСОБА_6 були здерті коліна та пошкоджені руки. В місці де відбувались події постійно тягучка, однак ніхто з людей навіть не зупинився. В сумці був гаманець, картки, ключі від квартири, духи та жіноче приладдя. Одягнутий він, ОСОБА_2 в куртку та шапку, він мав намір сховатись за гаражі, але його побачив хлопець, рокіз з 20 т побіг за ним. ОСОБА_2 втікав до останнього, потім біля гаражів, інший чоловік перекрив йому рух та перехопив.

За ОСОБА_2 побіг сторонній хлопець, який бачив що відбувалось. ОСОБА_6 пішла за ними, але не могла бачити, як його догнали. Тільки коли вже під*їхала поліція то поїхала разом з ними. В місці де ОСОБА_2 вихопив сумку є темний тунель, куди він і побіг, далі колія та гаражі, куди вже ОСОБА_6 приїхала з патрульною поліцією. ОСОБА_2 обшукали, сумку була в руках у чоловіків, які його зупинили, і всі речі були на місці. Претензій майнового характеру ОСОБА_6 до ОСОБА_2 не має.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , надав показання, що десь близько о 11 ранку, біля станції метро Політехнічний інститут, під мостом Повітрофлотський, ОСОБА_7 почув що кричить дівчина, він зупинився і побачив, що у неї виривають сумку, поки ві добіг, то молодий чоловік уже вирвав у неї сумку та побіг, ОСОБА_7 побіг за ним. Побачив, що у кооперативах якийсь чоловік ремонтуємо машину, почав йому кричати щоб затримав втікача. Таким чином чоловік, який вкрав сумку зупинився.

Коли ОСОБА_2 побачив ще одного чоловіка, який мав намір його затримати, ОСОБА_8 , то сам зупинився та віддав сумку та просив не викликати поліцію. ОСОБА_7 викликав поліцію. Коли приїхала слідча група, разом з ОСОБА_6 , яку вона підібрали по дорозі, то затримала ОСОБА_2 , склали акт та оформили документи у кожної людини, це зайняло десь годину. ОСОБА_7 розповів поліції що трапилось на місці подій в автомобілі слідчого та приймав участь в впізнанні при затриманні, що саме було в сумці він не пам*ятає, тільки що сам сумка була чорного кольору та з ціпочкою. Коли ОСОБА_2 намагався вирвати у ОСОБА_6 сумку, то вона впала, коли приїхала поліція у неї були подерті ноги. Ногами і руками він її не бив, просто виривав сумку. Особу, яка вкрала сумку ОСОБА_7 впізнав, та в судовому засіданні вказав на ОСОБА_2 .

Допитаний у судовому свідок ОСОБА_8 , надав показання, що він знаходився біля гаражів, в районі Борщагівки, і бачив як бігли два хлопці, у першого в руках була жіноча сумка, а другий біг за ним. Другий хлопець закричав ОСОБА_8 , щоб він затримав першого, тому що він вкрав сумку. Перший хлопець підбіг, іншої дороги не було, і ОСОБА_8 схватив його за руку. Другий хлопець вже викликав поліцію.

Хлопець, що біг позаду кричав, що затримайте першого, бо він вкрав сумку, і ОСОБА_8 вирішив допомогти. При затримання хлопець який втікав, ОСОБА_2 , поводив себе спокійно, не намагався втекти. Поліція спочатку допитала ОСОБА_2 , потім підійшла до ОСОБА_8 та склала протокол, ОСОБА_6 приїхала разом з поліцією. ОСОБА_2 , сказав, що так вчинив, тому що хотів їсти.

На підтвердження події злочину та вини ОСОБА_2 у його вчиненні прокурором надані суду та безпосередньо у судовому засіданні дослідженні документи, а саме: витяг з кримінального провадження від 16.03.2016; протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.03.2016 року; протокол огляду місця події від 16.03.2016 року з фото таблицею; протокол пред`явлення для впізнання від 16.03.2016 року з фототаблицею; постанова про призначення товарознавчої експертизи від 23.03.2016 року; супровідний лист про направлення висновку експерта; довідка про витрати на проведення експертизи; висновок експерта від 31.03.2016 № 19/12-3/35; постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 25.04.2016 року; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 16 березня 2016 року; повідомлення про підозру від 16.03.2016 року та характеризуючи документи.

Суд, допитавши обвинувачених, заслухавши показання свідків, дослідивши надані сторонами документи, оцінивши їх у сукупності дійшов до наступних висновків.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Згідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 86 КПК України зазначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Враховуючи вище наведене суд приходить до висновку, що надані сторонами документи є належними доказами оскільки відповідають вимогам КПК України.

Аналізуючи та оцінюючи у сукупності докази та показання надані сторонами, свідками кримінального провадження, суд приходить до відповідного висновку. Так, що фактичні обставини вчинення злочини викладенні в обвинувальному акті у судовому засіданні підтвердили усі учасники подій та свідки, а саме обвинувачений ОСОБА_2 який визнав свою вину та підтвердив обставини вчинення злочину, потерпіла ОСОБА_6 та свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_9 .

Таким чином, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, а саме, повторному, відкритому викраденні чужого майна (грабіж), передбачене ч.2 ст. 186 КК України, доведена і він повинен нести відповідальність за вчинене.

При призначенні покарання ОСОБА_2 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання стосовно обвинуваченого ОСОБА_2 , судом не встановлено.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд враховує характер і ступінь небезпечності вчиненого ним злочину, сукупність всіх обставин його вчинення, дані про особу обвинуваченого, що обвинувачений визнав свою вину, є особою раніше судимою, характеризується посередньо. Тому, суд приходить до висновку, про призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі та враховуючи, що останній був засуджений вироком Шосткинського районного суду Сумської області від 01.10.2014 року за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання на іспитовий строк терміном в 2 роки. Злочин вчинив під час вдбування іспитового строку, остаточне покарання необхідно призначити із застосуванням ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вказаним вироком.

Саме таке покарання на думку суду буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Судових витрати небхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази: надані на зберігання потерпілій дозволити останній використовувати на власний розсуд.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд -

УХ В А Л И В :

ОСОБА_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому за цією статтею покарання у вигляді позбавлення волі строком на - 4 (чотири) роки.

Остаточне покарання ОСОБА_2 призначити у відповідності до ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Шосткинського районного суду Сумської області від 01.10.2014 року у вигляді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у розмірі 1319 (одна тисяча триста дев`ятнадцять) гривень 40 копійок.

Зарахувати ОСОБА_2 строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 16.03.2016 до 20.06.2017 року.

Речові докази: надані на зберігання потерпілій дозволити останній використовувати на власний розсуд.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк із моменту отримання його копії. Якщо вирок ухвалено без виклику особу, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_10