477/1216/16-к 20.12.2016
Провадження № 11-кп/784/1024/16 Головуючий у першій інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.289 КК України Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

20 грудня 2016 року м. Миколаїв

Суддя апеляційного суду Миколаївської області ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_3 на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 листопада 2016 року по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч.2 ст. 289 КК України
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 листопада 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнано винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки. На підставі ст. 75, 104 КК України від відбуття призначеного покарання звільнено з випробуванням строком на 1 рік покладенням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України.

На зазначений вирок суду перший заступник прокурора Миколаївської області ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, яка підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Виходячи із змісту ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 420 КК України у разі необхідності застосування більш суворого покарання, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок.

Згідно вимогам ст. 396 КПК України в апеляційній скарзі крім іншого зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, а також клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу, про дослідження доказів.

За наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право прийняти лише такі рішення, перелік яких визначено положеннями ст.407 КПК України.

Тому, прохання апелянта повинно відповідати процесуальним можливостям апеляційного суду прийняти відповідне даній нормі закону рішення за результатом розгляду скарги.

В мотивувальній частині поданої апеляційної скарги прокурор зазначив про необхідність скасування вироку у зв`язку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, що підлягав застосуванню. Зазначив, що суд у вироку допустився суперечностей, а саме суд призначив покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч.2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком 4 роки., тобто нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією даної статті, тоді як у мотивувальній частині вироку зазначив, що підстав для застосування ст. 69 КК країни не вбачає.

В резолютивної частині апеляції, прокурор просить скасувати зазначений вирок в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, тобто в межах санкції кримінального закону. Однак, жодних мотивів для застосування більш суворого покарання прокурором не наведено. Тобто вимоги апелянта є суперечливими.

Невідповідність апеляційної скарги прокурора вимогам ст. 396 КПК України перешкоджає апеляційному суду перевірити вирок суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, що відповідно до ч.1 ст. 399 КПК України є підставою для залишення її без руху і встановлення строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ч.1 ст. 399 КПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_3 на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 листопада 2016 року - залишити без руху.

Встановити 10-денний строк з дня отримання копії ухвали прокурором для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області ОСОБА_2