справа №176/89/17
провадження №1-м/176/1/17
УХВАЛА
31 січня 2017 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника ЖВК №26 ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовті Води, в режимі відеоконференції під час трансляції з Жовтоводської виправної колонії №26, клопотання Міністерства юстиції України, подане заступником директора Департаменту - начальника Управління міжнародної правової допомоги Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України ОСОБА_6 , діючої на підставі довіреності, про приведення вироку суду Республіки Білорусь у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області, громадянина України, засудженого вироком суду Ленінського району м. Мінська Республіки Білорусь від 26.10.2015 року за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.339 Кримінального кодексу Республіки Білорусь, відповідно до ч.2 ст.71 Кримінального кодексу Республіки Білорусь, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком 5 років з відбуванням покарання у виправній колонії посиленого режиму, -

ВСТАНОВИВ:

На адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області, 19.01.2017 року, надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вище вказаного вироку суду Республіки Білорусь від 26.10.2015 року у відповідність із кримінальним законодавством України.

Клопотання мотивовано тим, що 05.05.2016 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Міністерства юстиції України від 08.09.2015 було передано з Республіки Білорусь в Україну для подальшого відбування покарання призначеного вироком суду Ленінського району м. Мінська від 30.09.2014, який відповідно до частини першої статті 610 Кримінального процесуального кодексу України було приведено у відповідність із законодавством України ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.10.2015. ОСОБА_4 відбуває покарання в Жовтоводській виправній колонії № 26.

Після передачі засудженого Міністерству юстиції України стало відомо, що вирок Ленінського району м. Мінська від 30.09.2014 скасовано білоруським судом та 26.10.2015 постановлено новий вирок суду Ленінського району м. Мінська від 26.10.2015, яким ОСОБА_4 засуджено до 5 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого частиною другою статті 339 (хуліганство) Кримінального кодексу Республіки Білорусь.

Згідно з вироком суду Ленінського району м. Мінська від 26.10.2015 стосовно ОСОБА_4 застосований Закон Республіки Білорусь від 28.05.2015 № 259-3 «Про амністію у зв`язку з 70-річчям Перемоги у Великій Вітчизняній війні 1941 - 1945 роках» та в строк відбування покарання зараховано ОСОБА_4 застосування Закону Республіки Білорусь від 17.06.2014 № 163-3 «Про амністію у зв`язку з 70-річчям звільнення Білорусі від німецько-фашистських загарбників».

Відповідно до статті 12 Договору між Україною та Республікою Білорусь про передачу осіб, засуджених до позбавлення волі, для подальшого відбування покарання кожна Договірна сторона відповідно до свого законодавства має право застосувати до переданої засудженої особи помилування або амністію.

Відповідно до статті 14 Договору стосовно засудженої особи, переданої для відбування покарання державі виконання вироку, настають такі самі правові наслідки засудження, як і стосовно осіб, засуджених на території цієї держави за вчинення такого ж діяння.

Відповідно до частини третьої статті 611 Кримінального процесуального кодексу України до особи переданої в Україну для подальшого відбування покарання, може бути застосовано умовно-дострокове звільнення, амністію або здійснено помилування у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини другої статті 612 Кримінального процесуального кодексу України у разі зміни або скасування судом іноземної держави вироку питання про виконання такого рішення розглядається в порядку, передбаченому цим Кодексом.

З метою забезпечення належного виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України білоруським судом, просили визначити статті, частини статей Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним на підставі нового вироку суду Ленінського району м. Мінська від 26.10.2015. Визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 згідно з новим вироком суду Ленінського району м. Мінська від 26.10.2015.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання Міністерства юстиції України за обставин, викладених в ньому. Просив клопотання задовольнити. Привести вирок суду іноземної держави, ухвалений стосовно ОСОБА_4 наступним чином: вважати ОСОБА_4 засуженим за ч.2 ст.296 КК України та призначити йому покарання за цією статею у виді позбавлення волі строком 2 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у виді позбавлення волі строком 5 років.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання Міністерства юстиції України підтримав.

Представник Жовтоводської виправної колонії №26 в судовому засіданні висловив думку, що клопотання Міністерства юстиції України підлягає задоволенню.

В судове засідання не з`явився заявник представник Міністерства юстиції України, проте, в клопотанні просив розглядати справу у їх відсутність. Відповідно до ст.539 КПК України, неприбуття належним чином повідомленого заявника не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, розглянувши вищевказане клопотання, дослідивши матеріали клопотання, матеріали особової справи на засудженого, вислухавши думку учасників судового розгляду, приходить до висновку, що з урахуванням визначених статтею 610 КПК України положень, клопотання про приведення вироку суду Республіки Білорусь у відповідність із законодавством України підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 9 Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої України була приєднана на підставі Закону України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб 1983 рік» встановлено, що компетентні власті держави виконання вироку: a) продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10; або: b) визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.

Статтею 11 згаданої Конвенції зазначено, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган: a) повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; b) не може замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом; c) повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; і d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів. Якщо процедура заміни вироку здійснюється після передачі засудженої особи, держава виконання вироку тримає цю особу під вартою або іншим чином забезпечує її присутність у державі виконання вироку до закінчення цієї процедури.

Відповідно до вимог ч.3 ст.609 КПК України, Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.

Частинами 3,4 статті 610 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:

1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;

2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Відповідно до клопотання Міністерства юстиції України суд може також розглянути питання про виконання додаткового покарання, призначеного вироком суду іноземної держави. Невиконане додаткове покарання, призначене вироком суду іноземної держави, підлягає виконанню, якщо таке покарання за вчинення цього кримінального правопорушення передбачено законом України. Воно виконується в межах і в порядку, передбачених законодавством України. При розгляді питання про виконання покарання суд може одночасно вирішити питання про виконання вироку суду іноземної держави в частині цивільного позову і процесуальних витрат у разі наявності відповідного клопотання.

Як слідує з поданих на розгляд матеріалів та матеріалів особової справи на засудженого, вироком суду Ленінського району м. Мінська Республіки Білорусь від 30 вересня 2014 року ОСОБА_4 засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст. 339 (злісне хуліганство), ч.3 ст. 339 (особливо злісне хуліганство) КК Республіки Білорусь, на підставі ч.1 ст.71 КК Республіки Білорусь останньому призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 5 років з відбуванням покарання у виправній колонії в умовах посиленого режиму. Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 , до вступу вироку в законну силу, залишено попередню тримання під вартою. Строк відбування ОСОБА_4 покарання рахувати з 30 вересня 2014 року. Зараховано ОСОБА_4 в строк відбування покарання строк перебування в ІТТ та під вартою з 20 травня по 29 вересня 2014 року. Вирішено долю речових доказів, вирішено питання процесуальних витрат та розглянуто цивільний позов.

Ухвалою судової колегії по кримінальним справам Мінського міського суду від 09.12.2014 року, вирок суду Ленінського району м. Мінська Республіки Білорусь від 30 вересня 2014 року стосовно ОСОБА_4 залишено без змін, а касаційний протест та скарги - без задоволення. Цією ж ухвалою суду відносно ОСОБА_4 застосовано статтю 7 Закону Республіки Білорусь від 17.06.2014 року «Про амністію у зв`язку з 70-річчям звільнення Білорусі від німецько-фашистських загарбників» та його звільнено від відбування покарання частково строком на 1 рік.

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 жовтня 2015 року задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Ленінського району м. Мінська Республіки Білорусь від 30.09.2014 року відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України і постановлено:

«Привести вирок Ленінського району м. Мінська Республіки Білорусь від 30.09.2014р. відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України та вважати ОСОБА_4 засудженим за ч.2 ст.296 Кримінального Кодексу України до 2-х (двох) років позбавлення волі, за ч.4 ст.296 Кримінального Кодексу України до 4-х (чотирьох) років позбавлення волі, за ч.1 ст.122 Кримінального Кодексу України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 Кримінального Кодексу України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати остаточним покаранням засудженого ОСОБА_4 4 (чотири) роки позбавлення волі, рахуючи початок строку відбування покарання з 30.09.2014 року, зарахувавши в строк відбуття покарання перебування засудженого під вартою з 20 травня по 29 вересня 2014р.».

Таким чином, попередній вирок суду іноземної держави стосовно ОСОБА_4 був приведений у відповідність до законодавства України в порядку ст.610 КПК України.

В цей же час, постановою президіуму Мінського міського суду від 19 серпня 2015 року вирок суду Ленінського району м. Мінська від 30.09.2014 року та ухвалу судової колегії по кримінальним справам Мінського міського суду від 09.12.2014 року стосовно ОСОБА_4 змінено. Вирок суду в частині засудження ОСОБА_4 за ч.2 ст.339 КК РБ по епізоду від 09 травня 2014 року, вчиненому о 01 год. 30 хв., скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд в іншому складі. Виключено з вироку в частині засудження ОСОБА_4 за ч.3 ст.339 КК РБ кваліфікуючу ознаку повторність. ОСОБА_4 вважати засудженим за ч.3 ст.339 КК РБ до 5 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії в умовах посиленого режиму. Виключено з вироку суду стосовно ОСОБА_4 вказівку на призначення покарання відповідно до ч.1 ст.71 КК РБ. Вирок суду в частині рішення щодо цивільного позову та арешту майна скасовано. В іншій частині вирок суду та касаційну ухвалу залишено без змін.

26 жовтня 2015 року судом Ленінського району м. Мінська Республіки Білорусь винесено новий вирок, відповідно до якого ОСОБА_4 визнано винним в скоєнні умисних дій, які грубо порушують громадський порядок та виражають явну неповагу до суспільства, які супроводжувались застосуванням насильства та погрозою застосування насильства, скоєних групою осіб (злісне хуліганство), та на підставі ч.2 ст.339 КК Республіки Білорусь призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки.

Відповідно ч.2 ст.71 КК Республіки Білорусь шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком суду Ленінського району м. Мінська Республіки Білорусь від 30.09.2014 р., ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з відбуванням покарання в виправній колонії в умовах посиленого режиму.

Ухвалено строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з 26 жовтня 2015 року. Застосовано до ОСОБА_4 ст. 8 Закону « Про амністію...» від 28.05.2015 і звільнено від покарання частково строком на 1 рік.

Зараховано ОСОБА_4 в строк відбування покарання по зазначеному вироку покарання відбуте частково за вироком суду Ленінського району м. Мінська Республіки Білорусь від 30.09.2014 р. - з 20.05.2014 року по 25.10.2015 року, зараховано застосування ст. 7 Закону « Про амністію...» від 17.06.2014, відповідно до якої строк покарання скорочено на 1 рік, зараховано застосування ст.8 Закону «Про амністію…..» від 28.05.2015 року, відповідно до якої строк покарання скорочено на 1 рік.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 залишено попередню тримання під вартою.

В задоволенні позову до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди відмовлено. Вирішено долю арештованого майна.

Згідно розпорядження вирок суду від 26.10.2015 року набрав законної сили 16.11.2015 року.

На день розгляду вказаного клопотання, засуджений ОСОБА_4 , на підставі ухвали Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.10.2015 року, відбуває покарання на території України, у Жовтоводській виправній колонії №26.

Таким чином, стосовно ОСОБА_4 ухвалено новий вирок судом іноземної держави, який не приведений у відповідність до законодавства України. Зазначене питання суду необхідно вирішити, з огляду на те, що засуджений ОСОБА_4 перебуває на території України та відбуває відповідне кримінальне покарання.

Згідно ч.1 ст.602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Суд, виконуючи вищевказані вимоги, а також положення ч.3 ст.603 КПК України, якою на суд покладено обов`язок встановити, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, або відповідними положеннями КПК, зазначає, що чинним на території України є Закон України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 року».

Зазначена Європейська конвенція згідно з положеннями ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

З огляду на зазначені норми, суд констатує, що відповідальність за суспільно небезпечне діяння, за яке засуджено ОСОБА_4 в Республіці Білорусь, передбачена також законодавством України.

Так, дії ОСОБА_4 кваліфіковані судом Ленінського району м. Мінська за ч.2 ст.339 КК Республіки Білорусь, як умисні дії, які грубо порушують громадський порядок та виражають явну неповагу до суспільства, та які супроводжувались застосуванням насильства та погрозою застосування насильства, вчинених групою осіб (злісне хуліганство).

В Українському законодавстві з об`єктивної сторони хуліганство, є суспільно небезпечною дією, що грубо порушує громадський порядок. Діями, що грубо порушують громадський порядок, закон визнає тільки такі, які спричинили істотну шкоду особистим чи суспільним інтересам і відрізнялись особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Зміст грубості порушення громадського порядку слід визначати з урахуванням характеру хуліганських дій, їх наслідків, місця і тривалості їх вчинення, кількості потерпілих, їх вік, стан здоров`я, суттєвість порушення їх інтересів, або інтересів підприємств, установи, організацій. Особлива зухвалість це нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, що спричинило тілесне ушкодження, чи знущання над потерпілим, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту, тощо.

Відповідно до діючого кримінального законодавства України, грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинене групою осіб, кваліфікуються за ч.2 ст.296 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на строк до чотирьох років.

Тобто частина 2 статті 339 Кримінального кодексу Республіки Білорусь відповідає частині 2 статті 296 Кримінального кодексу України, якою передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на строк до чотирьох років.

Таким чином, враховуючи, що вчинене засудженим ОСОБА_4 діяння за вироком суду Республіки Білорусь є злочином, відповідальність за яке, передбачена Кримінальним Кодексом України, слід дійти висновку, що є всі достатні та законні підстави для приведення вироку Республіки Білорусь у відповідність із кримінальним законодавством України.

Окрім того, судом встановлено, що вироком суду іноземної держави до ОСОБА_4 застосовано ст. 7 Закону «Про амністію….» від 17.06.2014 року, відповідно до якої останньому строк покарання скорочено на 1 рік та застосовано ст.8 Закону «Про амністію…..» від 28.05.2015 року, відповідно до якої останньому строк покарання скорочено на 1 рік. Таким чином, при приведенні вироку суду Ленінського району м. Мінська від 26.10.2015 року у відповідність до законодавства України, слід врахувати акти амністії, які були застосовані до ОСОБА_4 та на підставі яких останньому було скорочено строк покарання /загальний строк скорочення 2 роки/.

На підставі вище викладеного, з урахуванням положень ч.4 ст.610 КПК України, згідно вироку суду Ленінського району м. Мінська від 26 жовтня 2015р., засудженому ОСОБА_4 слід визначити строк покарання, що підлягає відбуванню за ч.2 ст.296 КК України, у виді позбавлення волі строком два роки.

Окрім того, ч.2 ст.71 КК Республіки Білорусь відповідає частині 4 ст.70 КК України. Зокрема, згідно ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Таким чином, відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком суду Ленінського району м. Мінська від 26.10.2015 року, більш суворим покаранням, призначеним вироком суду Ленінського району м. Мінська від 30.09.2014 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 5 /п`ять/ років.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання за вироком суду Ленінського району м. Мінська від 26.10.2015 року, покарання, частково відбуте за вироком суду Ленінського району м. Мінська від 30.09.2014 року, а саме: з 20 травня 2014 року по 25 жовтня 2015 року. Зарахувати ОСОБА_4 застосування ст. 7 Закону «Про амністію….» від 17.06.2014 року, відповідно до якої останньому строк покарання скорочено на 1 рік та застосування ст.8 Закону «Про амністію…..» від 28.05.2015 року, відповідно до якої останньому строк покарання скорочено на 1 рік.

Таким чином, до покарання, що підлягає відбуванню ОСОБА_4 на підставі вироку суду іноземної держави тривалістю 5 років позбавлення волі двічі застосовувались акти амністії Республіки Білорусь, які скоротили строк відбування покарання у виді позбавлення волі останньому на 2 роки, а тому ОСОБА_4 повинен відбувати покарання в Україні у виді позбавлення волі загальним строком 3 роки.

Відповідно до п. 3 ст.9 Конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 року, ратифікованій Законом України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 року» від 22 вересня 1995 року №337/95-ВР, виконання вироку регулюється законодавством держави яка виконує вирок, і тільки ця держава має право приймати всі відповідні рішення.

Відповідно до ч.2 ст.611 КПК України виконання покарання в Україні стосовно переданої особи, засудженої вироком суду іноземної держави, здійснюється згідно з кримінально-виконавчим законодавством України щодо засудженого, переданого для відбування покарання в Україні, настають такі ж самі правові наслідки, як і щодо осіб, засуджених у Україні за вчинення також кримінального правопорушення.

Оскільки ОСОБА_4 засуджено вироком суду Ленінського району м. Мінська Республіки Білорусь, тобто судом іншої держави, який приведено у відповідність із законодавством України, тому враховуючи правові норми чинного кримінального та кримінального процесуального законодавства України та норми міжнародного законодавства, ратифіковані Верховною радою України, вирішення питань на стадії виконання вироку, у тому числі щодо перерахунку строку попереднього ув`язнення належить до виключної компетенції судів держави виконання вироку. При цьому порядок виконання покарання є загальним для всіх засуджених.

З матеріалів справи слідує, що в рамках кримінальної справи, яка розглядалась судом іноземної держави, ОСОБА_4 перебував під вартою, тобто до нього було застосовано попереднє ув`язнення. Зокрема, періодами попереднього ув`язнення ОСОБА_4 є: період з 20 травня 2014 року по 09 грудня 2014 року, період з 19 вересня 2015 року по 16 листопада 2015 року.
З огляду на те, що вирок суду, ухвалений стосовно ОСОБА_4 , приведений у відповідність до Кримінального законодавства України, зокрема, й у частині зарахування у строк призначеного покарання строку попереднього ув`язнення на території держави, в якій було винесено вирок, тому, на переконання суду, засудженому ОСОБА_4 , в порядку ч.5 ст.72 КК України, слід зарахувати в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення за періоди: з 20 травня 2014 року по 09 грудня 2014 року, з 19 вересня 2015 року по 16 листопада 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Судом іноземної держави зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_4 частково відбуте останнім покарання за вироком суду від 30.09.2014 року. Зарахування судом часткового відбуття покарання не є попереднім ув`язненням в розумінні Закону України "Про попереднє ув`язнення", а тому засудженому слід зарахувати в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення лише за наступні періоди: з 20 травня 2014 року по 09 грудня 2014 року, з 19 вересня 2015 року по 16 листопада 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 9, 10 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, ст.ст.602,603,610,611 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Ленінського району м. Мінська від 26.10.2015 року у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Вирок суду Ленінського району м. Мінська від 26.10.2015 року, яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.339 КК Республіки Білорусь, та призначено остаточне покарання, відповідно до ч.2 ст.71 КК Республіки Білорусь, у виді позбавлення волі строком 5 років - привести у відповідність до законодавства України.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за ч.2 ст.296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 /два/ роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 Кримінального Кодексу України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком суду Ленінського району м. Мінська від 26.10.2015 року, більш суворим покаранням, призначеним вироком суду Ленінського району м. Мінська від 30.09.2014 року, призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 5 років, з урахуванням скороченого строку покарання терміном 2 роки, на підставі актів амністії Республіки Білорусь, остаточно визначити ОСОБА_4 до відбування покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , відповідно до вироку суду Ленінського району м. Мінська від 26 жовтня 2015 року, при приведенні його у відповідність із законодавством України, рахувати з 26 жовтня 2015 року.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання за вироком суду Ленінського району м. Мінська від 26.10.2015 року, покарання, частково відбуте за вироком суду Ленінського району м. Мінська від 30.09.2014 року, а саме: з 20 травня 2014 року по 25 жовтня 2015 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення за вироком суду Ленінського району м. Мінська від 30.09.2014 року та за вироком суду Ленінського району м. Мінська від 26.10.2015 року за періоди: з 20 травня 2014 року по 09 грудня 2014 року, з 19 вересня 2015 року по 16 листопада 2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалу може бути оскаржено органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором - до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня проголошення. Якщо ухвалу суду було постановлено без участі особи, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання її копії.

Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України.

Суддя