Справа № 362/5383/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1571/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 27.12.2016

УХВАЛА
Іменем України
27 грудня 2016 року. м. Київ.

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2016 року, якою обвинувальний акт щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою : АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

повернуто прокурору для усунення недоліків.

Як видно із ухвали суду, 1 листопада 2016 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 002572 від 19.10.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Ухвалою Васильківськго міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2016 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 повернуто прокурору для усунення недоліків.

Своє рішення районний суд мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, а саме: що в ньому повинні міститись повні анкетні відомості щодо потерпілої, в тому числі і дані про місце народження потерпілої. Як вбачається із матеріалів обвинувального акту потерпілою по справі являється ОСОБА_8 , однак в порушення п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт не містить повних анкетних відомостей щодо потерпілої, а саме: не вказано її місце народження. Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо. В порушення вимог вказаних процесуальних норм, в обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 належним чином не зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, а саме: не вказано кому належав будинок в кімнаті, якого перебувала ОСОБА_7 і на яких підставах вона там перебувала, яким шляхом вона потрапила до будинку. Обвинувачення має бути викладено чітко і конкретно. В ньому має бути виписана як об`єктивна так і суб`єктивна сторона злочину. Із формулювання обвинувачення за ч. 1 ст. 185 КК України повинно бути чітко видно, що таке викрадення майна є таємним, що є обов`язковою ознакою інкримінованого злочину, однак із обвинуваченого акту цього не вбачається, оскільки не зрозуміло, перебувала ОСОБА_7 в кімнаті одна, чи вчиняла свої дії, вважаючи, що робить це непомітно для осіб, які перебували з нею в кімнаті. Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дії особи унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що порушує право особи на захист.

Не погодившись з ухвалою суду прокурор подав апеляційну скаргу де просить скасувати ухвалу районного суду, призначити новий розгляд кримінального провадження № 002572 від 19.10.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до суду першої інстанції для виконання вимог ст. ст. 314, 315 КПК України.

Свою апеляційну скаргу прокурор обґрунтовує тим, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України. В обвинувальному акті викладені фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, а також належним чином зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Разом з тим, у відповідності до зазначених вимог закону в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 викладено формулювання обвинувачення. Також в обвинувальному акті належним чином зазначено об`єктивну сторону злочину, а саме зазначено , що « ОСОБА_7 користуючись тим, що її дії залишаються непоміченими сторонніми особами підняла з підлоги вище вказану золоту сережку вагою 1,2 гр., вартістю 1630 грн., яка належить ОСОБА_8 та помістила до власного гаманця». Вказане також підтверджує спосіб вчинення крадіжки, тобто вчинення її таємно, як того вимагає диспозиція ч. 1 ст. 185 КК України. Також в обвинувальному акті належним чином зазначено суб`єктивну сторону злочину, а саме зазначено, що: « ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, маючи корисливий мотив та корисливу мету, направлено на збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій». Вказує, що судом при винесені ухвали про повернення обвинувального акту прокурору, зазначено що в обвинувальному акті повинні міститись кваліфікуючі ознаки конкретного кримінального правопорушення, проте в диспозиції ч. 1 ст. 185 КК України кваліфікуючі ознаки відсутні.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд першої інстанції у підготовчому засіданні має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Згідно п. 3 ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт, має містити анкетні відомості потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про невідповідність зазначених в обвинувальному акті даних про місце народження потерпілої.

Також, суд першої інстанції вказав на те, що в обвинувальному акті не вказано кому належить будинок, в кімнаті якої перебувала ОСОБА_7 і на яких підставах вона там перебувала, яким шляхом вона потрапила до будинку, чи мала законні підстави знаходитись в цій кімнаті.

Із формулювання обвинувачення за ч. 1 ст. 185 КК України повинно бути чітко видно, що таке викрадення майна є таємним, що є обов`язковою ознакою інкримінованого злочину, однак з обвинувального акту цього не вбачається, оскільки не зрозуміло, чи перебувала в кімнаті одна, чи вважала що робить це непомітно для осіб, які перебували з нею в кімнаті.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі не спростовує дані доводи, та не наводить підстав для визнання ухвали суду першої інстанції не законною та необґрунтованою.

Таким чином, колегія суддів, приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість прийнятого судом першої інстанції рішення про повернення обвинувального акту, складеного щодо ОСОБА_7 до Васильківського відділу Києво - Святошинської місцевої прокуратури та про безпідставність поданої прокурором апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київськоїобласті від 18 листопада 2016 року про повернення прокурору обвинувального акту в кримінальному провадженні №0002572 складеного щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4