Справа № 183/564/17
№ 1-кп/183/435/17
В И Р О К
іменем України
10 лютого 2017 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000165, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, громадянина України, із середньою - технічною освітою, неодруженого, військовослужбовця призваного на час мобілізації, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) у військовому званні «старший солдат», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в:
Наказом № 133 командира військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) від 25 червня 2014 року, військовослужбовця призваного на час мобілізації старшого солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу та призначено на посаду снайпера 3 відділення 2 взводу роти снайперів військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалася в АДРЕСА_2 . Старший солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

07 жовтня 2014 року командиром підрозділу старшому солдату ОСОБА_5 було надано відпустку строком на 14 діб з розташування військової частини НОМЕР_1 , з якої останній мав повернутися 22 жовтня 2014 року. Однак, 22 жовтня 2014 року старший солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , не з`явився з відпустки вчасно на службу без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи заходів для повернення до військової частини та про своє місцезнаходження в органи військового чи цивільного управління не заявляв. 27 січня 2017 року старший солдат ОСОБА_5 самостійно прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та заявив про себе, в результаті чого злочин було припинено.

Таким чином, у період з 22 жовтня 2014 року по 27 січня 2017 року старший солдат ОСОБА_5 був відсутній у військовій частині НОМЕР_1 без поважних причин понад один місяць і його дії кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України, як нез`явлення військовослужбовцем, крім строкової служби, вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює. Показав, що проходячи військову службу приймав участь в бойових діях на Сході України (м. Вуглегірськ, м. Нижня Кринка, м. Жданівка, м. Дебальцево). На початку жовтня 2014 року отримав відпустку на 14 діб та поїхав додому до м. Івано-Франківськ. Не з`явився вчасно на службу з відпустки, оскільки в жовтні 2014 року лікувався за місцем проживання, йому проведено хірургічну операцію, а після виписки з лікарні він доглядав за своєю хворою матір`ю. Командування військової частини про причини своєї неявки на службу з відпустки не повідомляв. В скоєному щиро кається.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно злочин, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували. Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст вищенаведених обставин та наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину встановленою та доведеною, його дії підлягають правовій кваліфікації за ч. 3 ст. 407 КК України як нез`явлення військовослужбовцем призваним за мобілізацією вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць. Вина обвинуваченого підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, які досліджені судом за згодою сторін у порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого. Так, обвинувачений вперше вчинив злочин середньої тяжкості, за місцем проходження військової служби характеризується негативно, за місцем проживання та роботи характеризується лише позитивно, раніше не судимий. Суд визнає пом`якшуючою покарання обставиною щире каяття. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено. Тому, обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк у розмірі мінімальної санкції ч. 3 ст. 407 КК України, оскільки підстав для застосування положень ст. 69 КК України суд не знаходить. Однак, враховуючи наявність пом`якшуючої покарання обставини, особу обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, а також усі обставини у справі, суд дійшов до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства у виді позбавленні волі, і згідно зі ст. 75 КК України він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Таке покарання, на думку суду, відповідає обставинам справи, тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, і буде достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавленні волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення лише з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку видати обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1