УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №274/4523/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.185 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_7

встановила:
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить вирок суду щодо неї змінити та призначити їй покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Обвинувачена вважає, що призначене їй покарання за своїм видом та розміром є занадто суворе. Вказала, що поза увагою суду при призначенні покарання залишилось те, що вона щиро розкаялась у скоєному та добровільно відшкодувала потерпілому збитки, активно сприяла розкриттю злочину. Також вважає, що судом не враховано те, що вона здійснює нагляд за родичем, який є інвалідом першої групи.
Вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 7 грудня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватою у скоєні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України та призначено їй покарання у виді 4 місяців арешту.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_6 не обирався.
Початок строку відбування покарання обвинуваченій рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Вирішено питання по речових доказах.
Згідно вироку суду 15.08.2016 року приблизно о 21 год. 00 хв. ОСОБА_6 разом з потерпілим ОСОБА_8 перебувала у кімнаті гуртожитку ПТУ № 4 м. Бердичева, розташованого за адресою: вул. Шелушкова, 37 в м. Бердичеві.
Під час перебування у вищевказаній кімнаті потерпілий ОСОБА_8 вийшов з кімнати, залишивши при цьому без нагляду свої особисті речі.
В цей час у ОСОБА_6 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , скориставшись тимчасовою відсутністю власника речей та тим, що її дії були непомічені, повторно таємно викрала належний ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Lenovo А 536», вартістю 2000 грн., який був у чорному чохлі зі шкірозамінника марки «Valenta С 1209» вартістю 199 грн., та був споряджений двома сім-картами мобільних операторів «Київстар», на рахунку якої кошти відсутні, та «МТС», на рахунку якої були кошти в сумі 27 грн. Вартість одного стартового пакета становить 15 грн.
Такими діями ОСОБА_6 спричинила ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 2256 грн.
Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, ОСОБА_6 скоїла злочин, передбачений ст. 185 ч. 2 КК України.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, перевіривши вирок суду першої інстанції в межах визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 та правильність кваліфікації її дій за ч.2 ст.185 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються.
Відповідно до ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання з поміж загальних засад призначення покарання, передбачених цією нормою закону, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.
Ці вимоги закону судом у провадженні дотримано.
Суд при призначенні покарання ОСОБА_6 врахував такі дані, які пом`якшують призначення покарання засудженій: щире каяття, а також враховано і відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Судом також враховано і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину. Зокрема, мотивуючи рішення про призначення ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді арешту, суд керувався і даними про особу підсудної, а саме те, що вона вчинила злочин середньої тяжкості, характеризується посередньо, неодноразово судима за вчинення корисливих злочинів.
Доводи апелянта про те, що вона доглядає свого дядька, який є інвалідом першої групи, не підтверджені документально, тому не беруться апеляційним судом до уваги.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що призначене судом ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України і є достатнім для її перевиховання та попередження вчинення нею нових злочинів.
Підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченої відсутні.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 7 грудня 2016 року щодо неї без змін.
На ухвалу апеляційного суду може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді: