Справа № 592/3251/16-к
Провадження № 1-кп/592/69/17
ВИРОК
15 червня 2017 року м.Суми Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря- ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Суми , громадянина України, не
працюючого, маючого спеціальну освіту, раніше
судимого вироком Ковпаківського районного суду
м. Суми від 04.09.2015 за ст.. 185 ч.1 КК України
до штрафу в сумі 850 грн.,траф сплачений,
зареєстрованого та
проживаючого за адресою :
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
потерпілого - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи раніше судимим, вчинив кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи, за наступних обставин.
04.02.2016 приблизно з 21 год. 00 хв. ОСОБА_3 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де відпочивав зі своїми знайомими.
У цей же день близько о 22 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи в кімнаті, в якій розташовані умивальники, (гуртожитку) буд. АДРЕСА_3 ,зустрівся з мешканцем цього ж гуртожитку-потерпілим ОСОБА_5 , який виходив з цієї кімнати. Між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт на побутовому ґрунті. У ході якого ОСОБА_3 , маючи умисел на застосування до ОСОБА_5 фізичного насильства, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, однак не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, хоча міг і повинен був їх передбачити, тобто діючи необережно, внаслідок злочинної недбалості, підійшов до ОСОБА_5 та долонями обох рук, накладеними одна на одну, завдав удару в область лівого плеча ОСОБА_5 , від чого останній упав на правий бік на підлогу кімнати, в якій розміщені умивальники. У результаті падіння потерпілий отримав наступні тілесні ушкодження: закритий медіальний перелом шийки правої стегнової кістки без особливого зміщення, які являються тяжким тілесним ушкодженням.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому злочині не визнав, та пояснив, що 04.02.2016, близько о 21 годині, разом із друзями перебував за місцем свого мешкання , а саме : АДРЕСА_1 . В цей час сусідка ОСОБА_7 , після того як він відчинив двері кімнати на її стук, повідомила , що його друзі забруднили стіни туалету і стала вимагати від нього вимити стіни. Він не став заперечувати ОСОБА_7 , і під час прибирання в туалеті до нього підійшла ОСОБА_8 -дружина потерпілого ОСОБА_5 , яка стала кричати та ображати його знайомих. На її крик в умивальну кімнату зайшов потерпілий ОСОБА_5 , який, перебуваючи біля умивальників, намагався нанести йому удар. З метою самозахисту та уникнення конфліктної ситуації , обвинувачений відсунув потерпілого лівою рукою у лівий бік. Оскільки на підлозі була вода, то ОСОБА_5 підслизнувся та впав на підлогу лівою стороною тулуба. Дані події відбувалися в присутності дружини потерпілого і ОСОБА_9 . Після чого обвинувачений покинув умивальну кімнату. А потім приїхала швидка та працівники поліції. Заявлений потерпілим цивільний позов відшкодування матеріальної та моральної шкоди не визнає.
Незважаючи на те , що обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення не визнав , його вина підтверджується поясненнями , даними в судовому засіданні, потерпілого , свідків та письмовими доказами.
Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 04.02.2016 він повернувся до дому з роботи близько о 21 год.. Бачив, що біля умивальників стояли ОСОБА_11 та його друзі. Пізніше донька повідомила , що стіни в туалеті забруднені. Перебуваючи в кімнаті , він почув шум, після чого вийшов до умивальнику де була донька, дружина, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , який мив стіни. Потім ОСОБА_3 розвернувся та вийшов з умивальників. Потерпілий з дружиною та донькою також почали виходити з умивальників, і в цей час забіг ОСОБА_3 до умивальної кімнати та двома руками наніс потерпілому удар в ліве плече, від чого потерпілий впав на підлогу на праву частину тіла, і вже не зміг самостійно підвестись з підлоги. Донька допомогла йому підвестись , і він каретою швидкої допомоги був доставлений до лікарняного закладу. Потерпілий наполягає , що результатом його падіння був саме нанесений обвинуваченим йому удар. Він не міг підсковзнутися , оскільки підлога була суха. Після того , як донька допомогла йому зайти до кімнати, він чув як плакав ОСОБА_10 та говорив,що він винуватий. Через отриману травму потерпілий став інвалідом другої групи. ОСОБА_3 навіть не вибачився та не відшкодував жодної копійки, тому просив покарати суворо. Цивільний позов в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди підтримує в повному обсязі і просить його задовольнити, оскільки в результаті злочинних дій обвинуваченого , він , тобто потерпілий, витрачав грошові кошти на лікування, був порушений звичайний спосіб його життя і його сім`ї, і він вимушений витрачати додаткові зусилля для організації свого життя, зокрема в наслідок отриманої травми він не може в повному обсязі себе обслуговувати.
Допитана в судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_12 , донька потерпілого ОСОБА_5 , пояснила, що 04.02.2016 батько ввечері прийшов з роботи до дому. В цей час в кімнаті ОСОБА_10 перебували його друзі. Після того ,як батько побув в умивальній кімнаті гуртожитку , він повідомив , що в кімнаті дуже накурено. Свідок, встановивши , що стіни туалетній кімнаті забруднені , повідомила про це черговій по поверху ОСОБА_13 , яка змусила ОСОБА_10 вимити стіни. В той час , коли ОСОБА_10 був в умивальній кімнаті у зв`язку з тим , що мив стіни в туалетній кімнаті, мати з батьком зайшли в туалетну кімнаті , де також перебувала ОСОБА_14 , і мати стала кричати на ОСОБА_10 з приводу того, що його друзі забруднили місце загального користування. На грунті склавшейся ситуації між батьками та ОСОБА_10 виник словесний конфлікт , в ході якого ОСОБА_10 , склавши дві долоні разом , ударив у ліве плече батька і той впав на праву сторону та зламав шийку правого стегна. Потім викликали швидку та працівників поліції. Свідок додала, що підлога в умивальній кімнаті в момент нанесення удару обвинуваченим батькові була сухою, оскільки чергова по поверху ОСОБА_14 її помила близько о 17 годині, тобто за декілька годин до подій, і в цей момент в умивальній кімнаті окрім батьків , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 ніхто більше не перебував. Сама свідок в цей момент перебувала в загальному коридорі гуртожитку біля вхідних дверей її кімнати на відстані , близько, 1,5-2 м.
Допитана у судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_8 , дружина потерпілого ОСОБА_5 , суду пояснила , що вона та її сім`я є сусідами обвинуваченого ОСОБА_10 . 04.02.2016 ввечері , у період часу з 20год. 30 хвилин до 20 год.40 хвилин, її чоловік прийшов до дому з роботи. У ОСОБА_10 в цей вечір були друзі, які бігали , голосно вели себе, бо мати ОСОБА_10 в цей день була на роботі. У гуртожитку кімната, в якій свідок проживає разом з сім`єю, знаходиться біля вхідних дверей поверху, напроти знаходиться туалет, потім кухня,а потім кімната сім`ї ОСОБА_10 . В цей вечір , після того , як чоловік повернувся з умивальної кімнати, він був обурений з приводу того , що там було дуже накурено, весь дим і весь чад потрапляв в їх кімнату. Тоді їх дочка з цього приводу зробила зауваження ОСОБА_10 , який прийняв зауваження і попрохав не розповідати його матері.В цей час друзі ОСОБА_10 , перебуваючи в умивальній кімнаті , продовжували курити. Коли донька в туалетній кімнаті побачила забрудненні стіни , вона повідомила про це черговій поверху- ОСОБА_13 , яка в цей день , близько до 17 годині, вже прибрала туалетну і умивальну кімнати. Тоді ОСОБА_7 змусила ОСОБА_10 прибрати санвузол. Коли свідок разом з чоловіком зайшли до умивальної кімнати , ОСОБА_7 стояла біля вікна, а поряд з нею ОСОБА_10 , який під її наглядом прибирав туалетну кімнату. ОСОБА_10 став показувати свідкові непристойні жести, та казати щоб вона пішла та висловлювався нецензурною лайкою. Потім ОСОБА_10 , склавши дві долоні , ударив чоловіка в ліве плече, від чого чоловік упав на праву сторону і не міг встати. Вона разом з донькою допомогли чоловіку добратися до кімнати. Вона викликала швидку , поліцію. Результатом дій ОСОБА_10 отримання чоловіком перелому правого стегна , в наслідок чого він тривалий час перебував на лікуванні і визнаний інвалідом другої групи.
Допитана в судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_15 суду пояснила, що сім`я ОСОБА_16 та ОСОБА_10 проживають з нею у одному гуртожитку. У минулому році, лютому місяці ввечері прийшла донька ОСОБА_17 і сказала, що в туалетній кімнаті забруднені стіни, а у ОСОБА_10 у той вечір були друзі. Свідок прийшла до ОСОБА_10 і зробила йому зауваження та змусила його привести туалетну кімнату в належний стан. Через деякій час вона почула крики з умивальної кімнати. Коли підійшла до умивальників то там побачила ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_16 та його дружину, які сварилися з ОСОБА_10 з приводу того , що накурено. В той час , коли потерпілий рукою замахнувся на ОСОБА_10 , той відсунув його від себе, при цьому свідок не бачила, чи товкався обвинувачений потерпілого, оскільки стояла позаду обвинуваченого. Обвинувачений впав на мокру підлогу лівою стороною, а потім сам піднявся і пішов до своєї кімнати.Потім дружина потерпілого викликала працівників поліції і швидку. Під час подій в умивальній кімнаті перебувало тільки четверо осіб: вона , потерпілий з дружиною і обвинувачений, інші особи , зокрема друзі обвинуваченого , не перебували. Дочка потерпілого дійсно перебувала в загальному коридорі гуртожитку біля дверей своєї кімнати.
Допитана в судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_18 суду пояснила, що сім`ї ОСОБА_16 та ОСОБА_10 вона знає, проживають у одному гуртожитку. В 2016 році , точної дати вже не пам`ятає, близько о 23 годині, на прохання ОСОБА_19 вона прийшла до неї в кімнату , де ОСОБА_19 лежав на дивані і були лікарі. Свідок разом з іншими особами допомогла лікарям винести потерпілого з кімнати до карети швидкої допомоги. Коли проходили сходову площадку , ОСОБА_3 казав: «Що я накоїв? Що я накоїв?». Зі слів ОСОБА_19 відомо , що ОСОБА_3 штовхнув її чоловіка в умивальній кімнаті, а той впав і зламав шийку стегна. Також свідок пояснила , що в той вечір , проходячи повз умивальної кімнати, вона не помітила , щоб підлога була мокра , і в загалі о одинадцятій годині вечора ніхто не миє підлогу в гуртожитку.
Допитана в судовому засіданні свідок сторони захисту ОСОБА_20 пояснила, що ОСОБА_3 її знайомий. Взимку минулого року вона разом зі своїм другом перебувала у гостях ОСОБА_10 , як , близько о 20 годині, в двері постукала ОСОБА_19 і сказала, що вони забруднили туалет, і ОСОБА_21 пішов прибирати. Потім, коли ОСОБА_10 прибирав туалетну кімнату , туди зайшов ОСОБА_19 і став ображати ОСОБА_10 . Поруч з потерпілим стояли також ОСОБА_19 та ОСОБА_22 . ОСОБА_19 замахнувся на ОСОБА_21 , який у відповідь правою рукою вдарив ОСОБА_16 , і той впав на підлогу на ліву сторону, бо на підлозі було сиро. Події відбувалися в присутності свідка, ОСОБА_7 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 та ще багато інших осіб.
Крім показів потерпілого, свідків обвинувачення, вина обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується письмовими доказами, а саме:
-відповідно до протоколу огляду місця події від 18 березня 2016 року оглянуто місце події, а саме кімната, де розміщені умивальники, в першому під`їзді на першому поверху будинку АДРЕСА_3 , та де отримав тяжкі тілесні ушкодження потерпілий ОСОБА_5 (а.с.166-167);
-відповідно до висновку судово-медичної експертизи 243 від 23.02.2016 потерпілий ОСОБА_5 в результаті падіння отримав закритий медіальний перелом шийки правої стегнової кістки без особливого зміщення, яке є небезпечним для життя , а тому є тяжким тілесним ушкодженням, та забій м`яких тканин лівого плеча, що є легким тілесним ушкодженням. Тілесне ушкодження в області правого стегна могло утворитися в результаті падіння з висоти власного зросту з прискоренням і без такого, з огляду на характер і локалізацію (а.с.170-171);
-відповідно до протоколу від 09.03.2016 проведення слідчого експерименту з додатками до нього - фототаблиці , проведеного за участю потерпілого ОСОБА_5 , останній розповів та на місці продемонстрував яким чином ОСОБА_3 наніс йому удар в область лівого плеча від якого останній впав на правий бік та зламав шийку правого стегна ( наклавши долоні рук одна на одну замком , наніс один удар в область лівого плеча. Від удару ОСОБА_16 впав на підлогу на правий бік) (а.с.183-187);
-згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи №285 від14.03.2016, яка проведена з урахування протоколу слідчого експерименту від 09.03.2016 з участю потерпілого ОСОБА_5 ,характер та локалізація тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 може відповідати механізму їх утворення, продемонстрованому у ході проведення слідчого експерименту потерпілим ОСОБА_5 (а.с.188);
- відповідно до протоколу від 09.03.2016 проведення слідчого експерименту з додатками до нього - фототаблиці, проведеного за участю свідка ОСОБА_5 , під час якого остання розповіла та на місці продемонструвала яким чином ОСОБА_3 наніс удар в область лівого плеча потерпілому ОСОБА_5 від якого останній впав на правий бік та зламав шийку правого стегна ( ОСОБА_10 наніс один удар двома долонями обох рук , накладених одна на одну в замок в область лівого плеча. Від удару ОСОБА_16 впав на підлогу на правий бік) (а.с.189-192) ;
-згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи №286 від 14.03.2016, яка проведена з урахування протоколу слідчого експерименту від 09.03.2016 з участю свідка ОСОБА_8 ,характер та локалізація тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 може відповідати механізму їх утворення, продемонстрованому у ході проведення слідчого експерименту з свідком ОСОБА_8 (а.с.193);
Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, повністю підтверджується сукупністю досліджених під час судового слідства доказів, які узгоджуються між собою, а саме: показами потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , частковими показами ОСОБА_15 , які були очевидцями подій , показами свідка ОСОБА_18 , , протоколом огляду місця події, протоколами проведення слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_8 , висновками судово-медичних експертиз.
Отже, проаналізувавши досліджені докази, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд знаходить обвинувачення доведеним і кваліфікує дії ОСОБА_3 за 128 КК України , як необережне тяжке тілесне ушкодження, оскільки наносячи удар потерпілому в ліве плече , ОСОБА_10 не передбачав, але повинен був і міг передбачити , що потерпілий може впасти і одержати травму внаслідок удару, тобто діяв з необережності внаслідок злочинної недбалості.
Оцінюючи досліджені докази та покази обвинуваченого ОСОБА_10 , які він дав в судовому засіданні про те , що не спричиняв тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_16 , суд ставиться до них критично , розцінює позицію обвинуваченого з метою уникнення від кримінальної відповідальності та покарання.
Приймаючи до уваги ,що покази потерпілого ОСОБА_16 , які він дав під час судового розгляду , щодо неправомірних дій ОСОБА_10 , є послідовними , логічними і повністю узгоджуються з показами з цього ж приводу свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , які також узгоджуються між собою так із іншими доказами , що були досліджені в судовому засіданні , тому суд зазначені покази потерпілого та свідків визнає правдивими і кладе їх в основу вироку.
Суд також критично відноситься до пояснень свідка ОСОБА_7 в частині того, що обвинувачений відсунув від себе потерпілого, який впав на ліву сторону, при цьому свідок не бачила чи торкався обвинувачений потерпілого , є нелогічними і не узгоджуються з іншими показами та письмовими доказами, а тому їх в цій частині не можливо покласти в основу вироку. Оцінюючи зазначені пояснення свідка ОСОБА_7 , дані в судовому засіданні , суд зазначає , що дані пояснення є суперечливими з її поясненнями під час проведення слідчого експерименту з її участю , де вона розповідала і показувала як ОСОБА_10 зовнішньою стороною кисті лівої руки відштовхнув від себе потерпілого ОСОБА_16 , при цьому потрапивши своєю лівою рукою по лівому плечу потерпілого. Висновком судово-медичної експертизи №244 від 14.03.2016 підтверджено , що характер і локалізація тілесного ушкодження в області лівого плеча у ОСОБА_5 могут відповідати механізму його утворення , продемонстрованому в ході проведення слідчого експерименту з ОСОБА_15 (а.с.178-182)
До пояснень свідка захисту ОСОБА_20 суд також відностись критично і не бере їх в основу вироку, оскільки покази даного свідка неправдиві, не узгоджуються з іншими матеріалами провадження та показами інших учасників провадження, навіть різняться з показами самого обвинуваченого ОСОБА_3 , який пояснив, що в умивальнику крім нього, ОСОБА_9 , ОСОБА_19 та ОСОБА_19 нікого не було. Щодо такого кола осіб надала свої пояснення в суді і свідок ОСОБА_14 . Крім того, не відповідають дійсності покази свідка в частині того, що у двері до ОСОБА_3 постукала ОСОБА_19 , а з пояснень свідка ОСОБА_7 та пояснень самого ОСОБА_10 вбачається, що саме ОСОБА_14 заходила до ОСОБА_23 і зробила йому зауваження. Крім того, з пояснень самого ОСОБА_3 вбачається, що останній відсторонив ОСОБА_24 лівою рукою в ліву сторону, а не правою рукою, як пояснила свідок ОСОБА_20 .
Відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи , якій висунуте обвинувачення , і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта , крім випадків , передбачених цією статтею.
Суд вважає, за необхідне виключити з обвинувачення посилення на наслідки кримінального правопорушення у вигляді отриманих потерпілим легких тілесних ушкоджень, оскільки диспозицією ст. 128 КК України кримінальна відповідальність за спричинення легких тілесних ушкоджень, не передбачена. Також, суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення посилення на те, що обвинувачений під час вчинення кримінального правопорушення перебував у стані алкогольного сп`яніння, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеного факту. Виключення з обвинувачення зазначених фактів не погіршує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Враховуючи обставини даної справи , злочин, пов`язаний з причиненням легких тілесних ушкоджень, і злочин , пов`язаний з необережним тяжким тілесним ушкодженням, носять різні мотиви.
При вирішенні питання про призначення ОСОБА_3 виду та міри покарання, суд враховує конкретні обставини скоєного , ступінь тяжкості вчиненого злочину , сукупність всіх характеризуючих його обставин (обстановку, мотив і спосіб вчинення злочинного діяння), дані про особу обвинуваченого ОСОБА_10 ,те, що він має не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, не працює, на обліку у нарколога і психіатра не перебуває, має постійне місце проживання,за місцем проживання характеризується посередньо, заподіяні злочином збитки не відшкодував, від дій ОСОБА_3 настали тяжкі наслідки у виді спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень та настання інвалідності, врахувуючи думку потерпілого, який наполягає на суворому покарані обвинуваченому, в суд приходить до твердого переконання, що необхідним і достатнім покаранням ОСОБА_3 з метою його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, буде призначення йому покарання у межах санкції ст. 128 КК України. Водночас, враховуючи наведене, а також те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, якої обвинувачений ОСОБА_3 не уникнув за вчинений ним злочин, а також те, що останній, не розкаявся у вчиненому, що може свідчити про наявність у винного стійких злочинних навиків , і , відповідно , про підвищену суспільну небезпеку цієї особи, суд вважає, що за таких обставин, виправлення останнього та попередження скоєння ним нових злочинів можливо досягти в умовах обмеження волі.
Згідно ст. 128 ч.3 КПК України суд вважає необхідним задовольнити цивільний позов прокурора в інтересах держави та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 від злочину у сумі 3717,75 на користь держави.
У відповідності до ст. 1166 ЦК України ,цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди за проведене лікування на суму 9263,84 грн. і документально підтверджений підлягає задоволенню в повному обсязі.
У відповідності зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, заподіяних протиправною поведінкою щодо самої особи, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях у зв`язку зі знищенням або пошкодженням майна фізичної особи, в приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної особи. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка заподіяла цю шкоду за наявності її вини.
Судом встановлено, що внаслідок скоєного злочину ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_5 заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, він зазнав фізичний біль, тривалий час проходив лікування в лікарні, в результаті чого визнаний інвалідом 2-ї групи, тому суд вважає, що потерпілому необхідно відшкодувати моральну шкоду. Заподіяння моральної шкоди підтверджується поясненнями потерпілого про обставини заподіяння тілесних ушкоджень, висновком експерта про тяжкість тілесних ушкоджень, дослідженими судом матеріалами справи. Крім того, при вирішенні судом питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги характер злочину, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, а також обставини заподіяння тілесних ушкоджень. Враховується судом також та обставина, що обвинувачений не визнав позовні вимоги в повному обсязі. Таким чином, виходячи з принципів розумності, справедливості та зваженості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги потерпілого про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 20 000 грн.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, та призначити йому покарання у виді 1(одного) року 2 (двох) місяців обмеження волі.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду у сумі 9263,84 грн. та моральну шкоду у сумі 20 000 грн.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку в Апеляційний суд Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом тридцяти днів з моменту його оголошення.
Копію вироку після оголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1