Справа № 350/814/16-к
Провадження № 11-кп/779/438/2016
Категорія ч. 2 ст. 185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 .

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000188 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_8 на вирок Рожнятівського районного суду в Івано-Франківській області від 20 липня 2016 року , яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку АДРЕСА_1

визнано винуватою за ч. 2 ст.185 КК України та призначено їй покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді громадських робіт строком 240 годин.,-

в с т а н о в и л а :
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено їй покарання у виді 240 годин громадських робіт.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід у виді домашнього арешту обвинуваченій ОСОБА_7 залишено без змін.

Речовий доказ мобільний телефон марки «Samsung 1202 Duos», сім-карти оператора мобільного зв`язку «МТС» та « Київстар» повернуто потерпілому ОСОБА_9 .

Судом першої інстанції встановлено,що обвинувачена таємно викрала чуже майно повторно.

Згідно з вироком суд першої інстанції встановив, що16 червня 2016 року, приблизно о 18 год. обвинувачена ОСОБА_7 знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , який належить потерпілому ОСОБА_9 , і перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, оскільки з ним там розпивала спиртні напої, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, таємно викрала зі столу його мобільний телефон марки "Samsung 1202 Duos" вартістю 320 гривень, з СІМ-картами оператора мобільного зв`язку "МТС" вартістю 25 гривень та "Київстар" вартістю 25 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор,який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції не оспорюючи доведеність вини та кваліфікації діяння обвинуваченої вважає,що вирок суду є незаконним з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої. А тому, просить вирок Рожнятівського районного суду в Івано-Франківській області від 20 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити їй покарання у виді арешту строком на 5 місяців.

Свою позицію мотивує тим, що при призначенні покарання суд першої інстанції безпідставно застосував закон, який не підлягає застосуванню. Вважає, що суд безпідставно визнав обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 добровільне відшкодування завданої злочином шкоди, оскільки вона не добровільно відшкодувала потерпілому збитки, а просто передала викрадене майно працівникам поліції після її викриття.

Вважає, що судом не взято до уваги те, що обвинувачена має судимість , за місцем проживання характеризується негативно, не має міцних соціальних зв`язків.

Вважає, що неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування ст..69 КК України, потягло за собою призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості.

Під час апеляційного розгляду прокурор доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі , а обвинувачена ОСОБА_10 просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а вирок суду залишити без змін. .

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки правильність кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_7 в апеляційній скарзі не оспорюється, тому вирок в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, в тому числі і в частині призначення покарання.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно п.1 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику призначення судами кримінального покарання" №7 від 24.10.2003 року призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину й його обставин.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.

Зі змісту мотивувальної частини вироку суду першої інстанції вбачається, що при призначенні покарання суд визнав обставинами, що пом`якшують покарання, те що обвинувачена ОСОБА_7 повністю визнала свою вину у вчинені злочину та щиро розкаялась у вчиненому, активно сприяла розкриттю злочину, добровільно відшкодувала завдані злочином збитки.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляції прокурора про те, що суд безпідставно визнав обставиною, що пом`якшує покарання добровільне відшкодування завданої злочином шкоди, оскільки обвинувачена ОСОБА_7 не добровільно відшкодувала потерпілому збитки, а просто передала викрадене майно працівникам поліції після її викриття.

Колегія судів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що сукупність наявних пом`якшуючих покарання обставин істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину та враховуючи особу обвинуваченої ОСОБА_7 безпідставно застосував ст.69 КК України та призначив їй покарання , не зазначене в санкції ч.2 ст.185 КК України у виді громадських робіт.

Колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції в частині призначення обвинуваченій ОСОБА_7 із застосуванням ст.69 КК України покарання у виді громадських робіт необхідно скасувати та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у мінімальних межах передбачених санкцією ч. 2 с. 185 КК України, а саме у виді арешту строком на три місяці.

При призначенні покарання ОСОБА_7 колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину та її особу , яка раніше судима, не працевлаштована та негативно характеризується за місцем проживання.

Колегія суддів у відповідності до вимог ст.66 КК України приймає як обставини, що пом`якшують покарання те, що обвинувачена ОСОБА_7 повністю визнала вину у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаялась у вчиненому та активно сприяла розкриттю злочину.

У відповідності до вимог ст..67 КК України колегія суддів приймає як обставину, що обтяжує покарання те, що обвинувачена вчинила злочин у стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_7 слід призначити покарання в мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, яке буде справедливим і достатнім для її виправлення та запобіганню вчиненню нею нових злочинів.

Відповідно до ст. ст. 409, 414, 420 КПК України однією з підстав для скасування вироку та постановлення нового вироку є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м`якість призначеного покарання.

На цій підставі вирок суду в частині призначеного покарання підлягає скасуванню з постановленням нового вироку.

Керуючись ст. ст. 374, 404, 405,407, 409, 413, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

засудила :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Рожнятівського районного суду в Івано-Франківській області від 20 липня 2016 року у кримінальному провадженні №0000188 про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України в частині призначеного із застосуванням 69 КК України покарання у виді громадських робіт строком 240 годин скасувати та постановити новий вирок.

Вважати, що вироком Рожнятівського районного суду в Івано-Франківській області від 20 липня 2016 року ОСОБА_7 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_7 за ч. 2 с. 185 КК України покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4