ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3644/17
провадження № 1-кп/753/536/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" квітня 2017 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002614 від 11.03.2016 р. за звинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

27.02.2017 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за звинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.
В судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду, оскільки він складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, підсудний Дарницькому районному суду м. Києва та підстав для закриття чи зупинення провадження немає.
Потерпіла підтримала думку прокурора щодо можливості призначити обвинувальний акт до судового розгляду.
Захисник заперечував проти призначення обвинувального акту до судового розгляду та просив суд повернути обвинувальний акт прокурору як такий, що не відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу України.
Обвинувачений підтримав думку свого захисника щодо необхідності повернення обвинувального акту прокурору.
Вирішуючи питання про можливість призначення обвинувального акту до судового розгляду, перевіривши виключно зміст обвинувального акту та реєстр матеріалів досудового розслідування, не вдаючись до передчасної оцінки наявності чи відсутності доказів винуватості обвинуваченого на цій стадії кримінального процесу, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України - у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення.

Норми КПК України покладають на суд обов`язок роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення (ст. 348 КПК України), а потерпілому надає право підтримувати обвинувачення у випадку відмови прокурора від державного обвинувачення, а також ряд інших прав, безпосередньо пов`язаних з обвинуваченням (ст.56 КПК України).

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьєта Сассі проти Франції», п.52).

Таким чином, висунуте особі обвинувачення повинно бути зрозумілим як сторонам кримінального провадження, так і суду.

Судом встановлено, що формулювання обвинувачення не відповідає викладу фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Виходячи з вищезазначеного вбачається, що обвинувальний акт повинен складатися з описової та резолютивної частин. В описовій частині зазначаються дані, які стали приводом та підставами початку досудового розслідування, обставини кримінальної події та під ознаки якого кримінального закону підпадають дії особи. В резолютивній частині підводяться підсумки кримінального розслідування, тобто особі висувається обвинувачення, яке відповідно до ст.ст. 369, 374 КПК України має бути вирішено у вироку суду.

Більше того, формулювання обвинувачення має бути конкретним, тобто в ньому повинно бути детально описано місце вчинення злочину, час, спосіб вчинення, зокрема конкретні дії (бездіяльність), які були скоєні обвинуваченим, ознаки суб`єктивної сторони злочину (форма вини, мотив, мета) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, так як зазначені обставини, відповідно до положень ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що в мотивувальній частині вироку суду за наслідком розгляду кримінальної справи відповідно до положень ст. 374 КПК України обов`язково зазначається формулювання обвинувачення, суд вважає, що відсутність в обвинувальному акті висунутого особі обвинувачення є тим недоліком, без якого не може розпочатися судовий розгляд та, відповідно, проводитися судове слідство, пов`язане із вирішенням обвинувачення (так як воно відсутнє) і вказаний недолік, згідно норм КПК України, може бути усунутий лише на стадії підготовчого судового засідання згідно процедури, визначеної ст. 314 КПК України.

Так, у викладі фактичних обставин зазначено, що ОСОБА_6 , розуміючи, що автомобіль є підвищеним джерелом небезпеки та усвідомлюючи, що він рухається по проїжджій частині з інтенсивним рухом транспортних засобів, своїми умисними діями, які виразились в ігноруванні законної вимоги інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві ОСОБА_4 зупинитись, продовжив керувати зазначеним транспортним засобом під час того, як остання трималась за відкрите вікно лівих передніх дверцят автомобіля. Крім цього, ОСОБА_6 на зазначеному автомобілі почав змінювати смугу руху в ліву сторону, де знаходилась ОСОБА_4 та різко набирати швидкість, після чого проїхавши декілька десятків метрів по проїжджій частині, ОСОБА_6 наніс своїми протиправними діями ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження.

Натомість, формулювання обвинувачення ОСОБА_6 , яке викладено після правової кваліфікації, взагалі не містить зазначених обставини, а обмежене лише стислим викладом обставин вчинення правопорушення із вказівкою на те, що ОСОБА_6 умисно протягнув потерпілу по дорожньому покриттю проїзної частини дороги, без конкретизації механізму вчинення кримінального правопорушення, зокрема способу заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, тобто без розкриття всіх складових об`єктивної та суб`єктивної сторони злочину. Крім того, в обвинувальному акті не конкретизовано діяльність працівника правоохоронного органу, яка входить в коло її повноважень у відповідності до ЗУ «Про національну поліцію». Таке формулювання обвинувачення на думку суду є неприпустимим з огляду на вищевикладені положення закону, та на що звертав увагу Апеляційний суд м. Києва в своїй ухвалі від 14.12.2016 р. за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду про повернення обвинувального акту прокурора, та які не були усунуті.

Крім того, кваліфікуючи дії ОСОБА_6 за ч.2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, у викладі фактичних обставин та у формулюванні обвинувачення відсутня вказівка на зв`язок між нанесенням працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень та виконанням цим працівником службових обов`язків. Вказаний недолік був зазначений в ухвалі Дарницького районного суду м. Києва від 25.05.2016 р. про повернення обвинувального акту прокурору, проте до цього часу також не був усунутий.

Крім того, суд вважає обґрунтованими доводи захисника про невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідуванням вимогам КПК України, який звертав увагу суду на те, що реєстр не відповідає вимогам ч.2 ст. 109 КПК України. Так, в реєстрі відсутня інформація щодо проведення судово-медичної експертизи, а лише зазначена дата призначення судово-медичної експертизи. Крім того, дослідженням реєстру встановлено відсутність інформації про прийняте рішення щодо призначення групи прокурорів. Крім того, в п.8 розділу другого зазначена така процесуальна дія, як повідомлення про підозру, проте не вказано кому саме було повідомлено про підозру та кого саме, а в п. 9 вказано про часткову відмову в задоволенні клопотання, проте не конкретизовано в задоволенні якого саме клопотання було відмовлено та кому. Крім того встановлено, що в реєстрі відсутня інформація про складення обвинувального акту.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст. 109 КПК України, що унеможливлює призначення обвинувального акту до судового розгляду, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне задовольнити клопотання захисника та повернути обвинувальний акт прокурору.
На підставі викладеного та керуючись п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002614 від 11.03.2016 р. за звинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1