Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних справ
Ухвала іменем україни 20 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
розглянула в судовому засіданні кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 та захисника останнього ОСОБА_5 на вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 09 квітня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 09 червня 2016 року.
Вказаним вироком місцевого суду
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше судимого за вироком Київського районного суду м. Одеси від
23 грудня 2005 року за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців 5 днів, звільненого 10 червня 2006 року за відбуттям строку покарання,
засуджено за ч. 3 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк
9 років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Вирішено питання про долю речові докази, судових витрат, а також вирішено цивільний позов у справі.
За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він за попередньою змовою з трьома особами, кримінальну справу щодо яких виділено в окреме провадження, здійснили розбійний напад на потерпілих ОСОБА_8 . Злочин вчинено за наступних обставин.
07 березня 2012 року приблизно о 23:30 год. ОСОБА_6 з трьома особами, кримінальну справу щодо яких виділено в окреме провадження, прибули до буд. АДРЕСА_1 . Діючи згідно розподілених ролей, ОСОБА_6 залишився біля будинку спостерігати за навколишньою обстановкою з метою попередження про небезпеку, а зазначені особи, надівши на голови панчохи, через вікно проникли в будинок і, погрожуючи потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 застосуванням насильства, небезпечного для їх життя і здоров`я, що виразилося в демонстрації їм одним із нападників газового револьвера «Магнум», який сприймався потерпілими, як реальна небезпека для життя і здоров`я, також застосували до потерпілих насильство, яке не було небезпечним для їх життя та здоров`я, зв`язали руки скотчем та незаконно заволоділи їх майном на загальну суму 21 940,04 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 09 червня 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.
Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 31 січня 2017 року засудженому ОСОБА_6 відновлено строк на касаційне оскарження постановлених судових рішень щодо нього.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , посилаючись на однобічність і неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам, а також на істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. Обґрунтовуючи свої вимоги, засуджений вказує на те, що матеріали справи не містять достатньо доказів на підтвердження його винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК. Крім того, засуджений вважає, що апеляційний розгляд справи відбувся всупереч вимогам статей 404, 439 КПК.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 , посилаючись на істотне порушення кримінально-процесуального та неправильне застосування кримінального законів, просить постановлені у справі судові рішення скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. На думку захисника, матеріали кримінальної справи не містять доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК. Крім того, захисник вважає, що кримінальну справу розглянуто апеляційним судом без дотримання вимог ст. 399 КПК.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 , які кожен окремо підтримали касаційні скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора, який вважав, що касаційні скарги є безпідставними, а постановлені судові рішення законними та обґрунтованими, перевіривши справу, обговоривши доводи, викладені у скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню на таких підставах.
Кримінальну справу щодо ОСОБА_6 було розглянуто відповідно до положень КПК 1960 року. Проте останній, обґрунтовуючи свої вимоги про необхідність перегляду постановлених у справі судових рішень в касаційному порядку, в касаційній скарзі посилається на положення
КПК 2012 року, що суперечить пункту 11 розділу XI Перехідних положень цього Закону.
Фактичні обставини справи були предметом оцінки місцевого й апеляційного судів і перегляду в касаційному порядку відповідно до вимог
ч. 1 ст. 398 КПК 1960 року не підлягають, а неповнота досудового й судового слідства та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, якими засуджений та захисник обґрунтовують скарги в цій справі, самі по собі є підставами для скасування чи зміни відповідних судових рішень в апеляційному порядку згідно зі ст. 367 КПК 1960 року.
Відповідно до вимог ст. 67 КПК 1960 року, оцінка доказів у справі є виключно компетенцією суду, який постановив вирок. Перевіркою матеріалів справи касаційним судом встановлено, що суд першої інстанції вимоги зазначеного закону повністю дотримав.
З викладеними в касаційних скаргах доводами про безпідставність засудження ОСОБА_6 за зазначений злочин колегія суддів не може погодитися, оскільки такі доводи спростовуються перевіреними у справі доказами.
Так, вищевказаний суд проаналізував і оцінив показання самого ОСОБА_6 , який у судовому засіданні підтвердив, що саме він запропонував вчинити крадіжку, однак заперечив свою обізнаність про наявність потерпілих у будинку, а також заперечив обізнаність у тому, що інші особи мали при собі маски, пістолет і скоч; показання свідків
ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , які кожен окремо повідомили про обставини вчинення розбійного нападу, в тому числі про те, що при собі мали пістолет, а по дорозі до м. Іллічівська в магазині вони купили три пари панчох, з яких в машині виготовили маски; показання ОСОБА_14 про те, що того вечора він на прохання ОСОБА_12 возив останнього і його трьох друзів до будинку потерпілих; свідка ОСОБА_15 про обставини знайдення ним мобільних телефонів, які в подальшому були вилучені працівниками міліції. Крім того, проаналізував суд і показання потерпілого ОСОБА_16 , який змістовно показав про обставини вчинення щодо них з дружиною розбійного нападу, а саме про те, що в будинку горіло світло та працював телевізор, троє в масках зайшли до будинку і відразу вимкнули світло в кімнаті, один з них приставив пістолет йому до скроні, а другий зв`язав скотчем руки йому та дружині і стали вимагати передати їм майно. Такі показання потерпілого суд правильно визнав об`єктивними і обґрунтовано поклав їх в основу свого рішення, оскільки вони підтверджувалися даними, що містились у протоколах огляду місця події, протоколах відтворення обстановки та обставин події, протоколах пред`явлення для впізнання; протоколах виїмки, протоколах пред`явлення фотознімків для впізнання та інших, наведених у вироку доказах.
За таких обставин твердження захисника та засудженого про недоведеність винуватості останнього у вчиненні розбійного нападу колегія суддів вважає безпідставними, а висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні розбійного нападу, поєднаного з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК, який був предметом перевірки апеляційного суду і мотивовано визнаний таким, що відповідає доказам, зібраним у встановленому законом порядку, дослідженим у судовому засіданні, належно оціненими судом, і є обґрунтованим.
Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 187 КК є правильною.
Зі змісту матеріалів справи видно, що аналогічні твердження з приводу недоведеності винуватості засудженого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину та неправильної кваліфікації його дій висловили у своїх апеляціях засуджений та його захисник ОСОБА_17 . Апеляційний суд обґрунтовано визнав такі доводи апелянтів безпідставними і ці висновки, з якими погодилася колегія суддів, належним чином мотивував у своєму рішенні.
Відповідно до ст. 65 КК суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Так, суд першої інстанції, призначаючи засудженому ОСОБА_6 покарання згідно з указаною нормою закону врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину; дані про особу засудженого, а також врахував обставину, що обтяжує покарання, рецидив злочину та відсутність таких, що його пом`якшує.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що з урахуванням всіх обставин справи в сукупності, розмір визначеного місцевим судом
ОСОБА_6 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому підстав для його пом`якшення, не вбачає.
Доводи захисника ОСОБА_5 про те, що апеляційний суд під час розгляду апеляцій засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_17 порушив вимоги кримінально-процесуального закону, оскільки, на думку скаржника, безпідставно не задовольнив її клопотання про допит свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , колегія суддів вважає необґрунтованими. Вказані свідки були допитані судом першої інстанції, їхнім показанням була дана належна оцінка, з якою погодився апеляційний суд, а тому дійшов правильного висновку про відсутність підстав для їх повторного допиту з чим погоджується й колегія суддів.
Доводи в касаційній скарзі захисника про порушення апеляційним судом таємниці наради суддів, колегія судді вважає такими, що не підтверджуються матеріалами кримінальної справи, оскільки ці матеріали не містять доказів на підтвердження того, що засуджені заявляли клопотання про фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 377, 399 КПК 1960 року.
Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які би були підставою для скасування чи зміни судових рішень у справі, не встановлено.
Враховуючи наведене і керуючись статтями 394396 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу XI Перехідних положень КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 09 квітня

2013 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 09 червня

2016 року залишити без зміни, а касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_5 без задоволення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3