Дата документу 29.03.2017

Справа № 334/9602/15-к
Провадження № 1-кп/334/27/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Запоріжжя, українки, громадянки України, яка має незакінчену вищу освіту, заміжньої, не працюючої, яка зареєстрована та мешкає АДРЕСА_1 , раніше в силу ст..89 КК України не судима,

за обвинуваченням за ч. 2 ст.146 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

10.08.2014, приблизно о 23.00 годині, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вирішила викрасти новонароджену ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Реалізовуючи свій намір, ОСОБА_5 , зателефонувала своїй матері ОСОБА_7 та попрохала приїхати на АДРЕСА_3 , при цьому причину не пояснювала. Далі, перебуваючи у приміщенні вказаного будинку, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, приблизно о 02.00 годині , 11.08.2014 пройшла до однієї із кімнат, де перебувала новонароджена і діючи таємно, дістала з дитячого візка ОСОБА_6 та направилась з нею на подвір`я, покинувши територію домоволодіння. Далі, з викраденою дитиною, ОСОБА_8 , направилась до АДРЕСА_3 , де приблизно о 02.30 годині, передала викрадену дитину ОСОБА_7 та попрохала відвезти ОСОБА_6 , до місця їх реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Допитна в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою провину у вчиненні злочину визнала в повному обсязі. При цьому пояснила, що через стан свого здоров`я вона не в змозі мати дітей, після проведеного необхідного хірургічного втручання у 2003 році, та мала наміри на усиновлення дитини, але з тієї причини, що у 2007 році була засуджена, не зверталась до опікунських організацій, з метою усиновлення дитини. З цієї причини вона вирішила вкрасти дитину у ОСОБА_9 , з братом якої ОСОБА_10 вона була знайома. 10 серпня 2014 року вона приїхала в гості до родини ОСОБА_11 , які мешкають АДРЕСА_2 . Певний час вони всі разом вживали спиртні напої, після чого лягли спати, тоді вона і викрали дитину, яку віднесла до своєї матері, яка її чекала біля церкві по вул..Песчана у м.Запоріжжі. Матері вона нічого не пояснювала, бо знала , що остання її не підтримає. Після чого повернулася до будинку ОСОБА_11 . Потім їй стало відомо, що мати віддала дитину до магазину, продав чині якої викликали швидку та міліцію. Наразі шкодує про те що сталося, відшкодувала заподіяну моральну шкоду, на якою наполягала потерпіла. Просить суворо її не карати.

Потерпіла ОСОБА_12 в судовому засіданні підтвердила з яких підстав було вчинено злочин, що дійсно було викрадено її онуку ОСОБА_6 . Пропажу дитину виявила її старша донька ОСОБА_13 , яка також в той день гостювала в них. Крім того, в будинку були її чоловік, син, молодша донька ОСОБА_14 , яка є матір`ю новородженної, та онук. Відразу як з`ясували, що дитину викрали, викликали працівників міліції.

А вже пізніше працівники міліції повідомили що дитина знайдена. Будь-якої шкоди дитині не завдано. Під час судових дебатів пояснила, що будь-яких претензій до обвинуваченої не має. Просила визначити їй покарання на розсуд суду.

Крім того, провина ОСОБА_5 у вчиненні злочину підтверджується показами свідка ОСОБА_15 , яка є донькою потерпілої ОСОБА_12 , і яка в судовому засіданні пояснила, що знайома із обвинуваченою, оскільки та спілкувалася з її братом ОСОБА_10 також у неї є рідна племінниця малолітня ОСОБА_16 2014 р.н., яку обвинувачена викрала в ніч з 10 серпня на 11 серпня 2014 року з будинку батьків. Про обставини викрадення дитини їм стало відомо під час проведення досудового розслідування.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засідання пояснила, що на дату скоєння злочину була оперативним працівником Ленінського ВП у справах неповнолітніх. Коли був отриманий виклик в міліції про викрадення дитини, вона брала участь у огляді місця події, а також була присутня, коли у магазині знайшли дитину, та відправляли її до лікарні. Пояснила, що під досудового розслідування ОСОБА_5 з початку визнавала свою провину у вчинення злочину.

Свідок ОСОБА_7 , мати обвинуваченої, яка пояснила, що її донька зателефонувала їй на роботу пізно у вечері 10 серпня2014 року, та попросила терміново під`їхати на вул..Кремлівська у м.Запоріжжі. З яких причин не повідомила. Вона протягом часу добиралася до призначеного місця та побачила свою доньку , яка тримала на руках новонароджену дитину, яку попросила відвезти до їх місця помешкання, при цьому нічого не пояснюючи. Розуміючі що щось відбувається, свідок вирішила залишити дитину або в аптеці або в іншому надійному місці. Зайшовши до магазину вона попросила продавця викликати швидку та віддати дитину. Вже під час досудового розслідування їй стало відомо про обставини вчинення донькою злочину. Охарактеризувала доньку як добру людину та пояснила мотив вчинення злочину невдалою операцію в минулому, наслідки якої позбавили її можливості мати дітей і дуже велике бажання їх мати.

Також судом було досліджено письмові докази, а саме:

Протокол огляду місця події злочину від 11.08.2014 року за адресою АДРЕСА_2 та фото таблицею до нього;

Протокол огляду місця події злочину від 11.08.2014 року за адресою АДРЕСА_4 , де була знайдена дитина та передана під опіку лікарям з фото таблицею до нього;

Медична документація відносно ОСОБА_5 з пологового будинку №3 та КУ «МКЕтШМД м.Запоріжжя»;

Висновок судово - психіатричної експертизи №549, відповідно до висновків якого ОСОБА_5 на час вчинення злочину була та є осудною і примусових заходах медичного характеру не потребує.

Аналіз вищенаведених доказів, які в сукупності своїй є логічними та послідовними, дають підстави вважати, що вина ОСОБА_5 у вчинені злочину знайшла своє підтвердження.

Умисні дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст.146 КК України, як незаконне викрадення малолітньої людини.
Обставини, які пом`якшують покарання, передбачені ст. 66 КК України та виявлені судом - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, які віднесені законом до злочинів середньої тяжкості, відшкодування моральної шкоди, а також дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима відповідно до ст..89 КК України, у вчиненому кається, сприяла органам досудового розслідування розкриттю злочину, має постійне місце помешкання, тому вважає за можливе призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, що буде відповідати вимогам ст..65 КК України,

Доля речових доказів повинна бути вирішена у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.1465 КК України, ст. ст. 368-370,373-374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ :
Визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України та призначити їй покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі;
На підставі ст..75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_5 звільнити з випробувальним терміном на 1 рік.

Відповідно до ст..76 ч.1 КК України зобов`язати ОСОБА_5 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази: медична документація на ОСОБА_5 , які долучені до матеріалів справи продовжувати зберігати при справі;

Вилучені мікрооб`єкти, вилучений під час огляду місця події, який зберігається в камері схову Дніпровського ВП знищити;

На вирок може бути подана апеляція в Запорізький апеляційний суд протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Суддя: ОСОБА_1