Ухвала іменем україни 07 лютого 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

переглянула в судовому засіданні вирок Апеляційного суду Чернігівської області від 14 липня 2016 року за касаційними скаргами захисника ОСОБА_6 та потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 щодо ОСОБА_13 .

Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 29 квітня 2016 року
ОСОБА_13 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ріпки, Ріпкинського району Чернігівської області, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 3 ст. 297 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_13 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки 6 місяців та покладено на нього обов`язки, передбачені пунктами 2, 3, 4 ст. 76 КК.

Апеляційний суд Чернігівської області зазначений вирок у частині призначеного ОСОБА_13 покарання скасував, постановив новий вирок від 14 липня 2016 року, яким засудив останнього за ч. 3 ст. 297 КК із застосуванням ст. 69 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Згідно з вироком суду ОСОБА_13 визнано винуватим і засуджено за те, що він, 20 лютого 2016 року, приблизно об 11.30 год., знаходячись на території Центрального кладовища по вул. Любецькій в смт. Ріпки Ріпкинського району Чернігівської області, порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи громадською моральністю у сфері шанобливого ставлення до померлих та місць їх поховання, з хуліганських мотивів підпалив поховальні вінки на могилі, в якій похована ОСОБА_14 , та на могилі, в якій похований ОСОБА_15 , чим осквернив вказані могили та спричинив шкоду моральним засадам суспільства в частині поваги до померлих та місць їх поховання.
Крім того, 20 лютого 2016 року, приблизно об 11.45 год., ОСОБА_13 , знаходячись на території Центрального кладовища по вул. Любецькій в смт. Ріпки, діючи повторно, порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи громадською моральністю у сфері шанобливого ставлення до померлих та місць їх поховання, з хуліганських мотивів, підпалив поховальні вінки на могилі, в якій похований ОСОБА_16 , на могилі, в якій похований ОСОБА_17 , на могилі, в якій похований ОСОБА_18 , та на могилі, в якій похований ОСОБА_19 , чим осквернив вказані могили та спричинив шкоду моральним засадам суспільства в частині поваги до померлих та місць їх поховання.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 порушує питання про скасування вироку апеляційного суду у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого через суворість та просить направити справу на новий апеляційний розгляд. В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що апеляційний суд не врахував наявних у матеріалах кримінального провадження даних про особу засудженого, який є інвалідом 3 групи, страждає з дитинства легкою розумовою відсталістю й обставин, що пом`якшують покарання, а також думку потерпілих, які просили не позбавляти засудженого волі та зазначали про відсутність до останнього претензій, у зв`язку з чим безпідставно зробив висновок про неможливість застосування до призначеного йому покарання положень ст. 75 КК. Захисник посилається на порушення вимог ст. 94 КПК. Вважає, що ОСОБА_13 безпідставно засуджено за вчинення даного злочину за кваліфікуючими ознаками повторність та з хуліганських мотивів. Стверджує, про недотримання апеляційним судом при постановленні вироку вимог статей 370, 374, 418, 420 КПК.
У касаційних скаргах потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , порушують питання про скасування вироку апеляційного суду та направлення справи на новий апеляційний розгляд у зв`язку із невідповідністю призначеного засудженому покарання ступеню тяжкості злочину та його особі через суворість. В обґрунтування своїх вимог потерпілі зазначають, що апеляційний суд не врахував наявних у матеріалах кримінального провадження даних про особу засудженого й обставин, що пом`якшують покарання, у зв`язку з чим безпідставно зробив висновок про неможливість застосування до призначеного йому покарання положень ст. 75 КК.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив скарги захисника та потерпілих залишити без задоволення, а вирок апеляційного суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги захисника та потерпілих не підлягають задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Свій висновок щодо доведеності вини засудженого ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 297 КК, суд належним чином вмотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які були оцінені відповідно до закону та в їх сукупності правильно визнані судом достатніми та взаємозв`язаними для ухвалення обвинувального вироку.
Кваліфікація дій засудженого за кваліфікуючими ознаками вчинення наруги над могилами з хуліганських мотивів та повторності відповідає фактичним обставинам вчинених злочинів та вимогам положень ч.1 ст.32, ч.3 ст.297 КК, оскільки ОСОБА_13 безпричинно, нехтуючи моральними засадами, порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства та з метою наруги над могилами підпалив поховальні вінки на шістьох могилах, розташованих на значній відстані одна від одної.
Тому твердження у касаційній скарзі захисника ОСОБА_6 про необхідність виключення з обвинувачення засудженого, визнаного судом доведеним, зазначених кваліфікуючих ознак є безпідставним.
Доводи касаційних скарг про невідповідність призначеного ОСОБА_13 покарання тяжкості злочину та його особі через суворість колегія суддів вважає безпідставними.
Відповідно до ст. 413 КПК неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Згідно зі ст. 420 КПК суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, апеляційний суд переглянув вирок місцевого суду за апеляційною скаргою прокурора та дійшов обґрунтованого висновку про неправильне застосування цим судом кримінального закону, що призвело до призначення ОСОБА_13 покарання, яке за своїм розміром є несправедливим внаслідок м`якості.
Обґрунтовуючи рішення щодо виду і міри покарання ОСОБА_13 , апеляційний суд, дотримуючись положень статей 50, 65 КК, правильно врахував ступінь тяжкості злочину та конкретні обставини його вчинення, дані про особу засудженого (посередньо характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, відсутні матеріальні претензії з боку потерпілих) та обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття, визнання вини, наявність 3-ї групи інвалідності. Зважив суд і на обставини, які обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
З огляду на викладене суд дійшов вірного висновку, що згадані обставини, які пом`якшують покарання у сукупності із встановленими позитивними даними про особу ОСОБА_13 та з врахуванням стану його здоровя, є підставами для призначення покарання у виді обмеження волі за ч. 3 ст. 297 КК із застосуванням ст. 69 КК, тобто нижче нижчої межі, установленої санкцією цього закону.
Апеляційний суд при розгляді поданої прокурором апеляційної скарги дотримався положень статей 404, 405, 407, 414 КПК. Постановлений в апеляційному порядку вирок щодо ОСОБА_20 відповідає вимогам статей 374, 420 КПК.
За таких обставин слід визнати, що призначене покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення засудженого й попередження вчинення ним нових злочинів. Підстав вважати призначене ОСОБА_21 покарання явно несправедливим через його суворість, про що у касаційних скаргах зазначають захисник та потерпілі, та подальшого пом`якшення покарання із застосуванням положень ст. 75 КК не вбачається.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які відповідно до ст. 412 КПК були б підставами для зміни чи скасування судового рішення, не встановлено, а тому у задоволенні касаційних скарг захисника ОСОБА_6 та потерпілих слід відмовити.
Керуючись статтями 433436 КПК, п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги захисника ОСОБА_6 та потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Чернігівської області від 14 липня 2016 року щодо ОСОБА_13 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3