У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без розгляду
10 серпня 2017 року м. Рівне

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора Володимирецького відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_2 на вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 23 червня 2017 року у кримінальному провадженні №0000061 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за ч.3 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в:

Цим вироком ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 визнано не винуватими та виправдано за недоведеністю їх вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.
Прокурор Володимирецького відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просив зазначений вирок скасувати та постановити новий вирок, яким :
« ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України - звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням на строк 2 роки. Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбаченні ст. 76 КК України, а саме п.п. 1, 2 ч. 1 - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та п.2 ч.2 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. З ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Також, вироком Володимирецького районного суду від 17 березня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за злочин, передбачений ч. З ст. 185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на 3 роки 6 місяців.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, з урахуванням покарання призначеного вироком Кузнецовського міського суду від 18 січня 2016 року, ОСОБА_4 обрано остаточну міру покарання шляхом поглинання більш суворою мірою покарання менш суворої, у вигляді 4 років позбавлення волі.
Враховуючи наведене, на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання більш суворою мірою покарання менш суворої, призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 5 років позбавлення волі;
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.З ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Разом з тим, вироком Сарненського районного суду від 09. листопада 2012 року ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст.186, ч.1 ст.296 КК України, на підставі ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від призначеного покарання з випробуванням на строк 3 роки.
Також, вироком Володимирецького районного суду від 17 березня 2017 року ОСОБА_3 засуджено за злочин, передбачений ч.З ст.185 КК України і призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 100 НМДГ, що становить 1700 грн. Вирок Сарненського районного суду від 09 листопада 2012 року виконувати самостійно.
Враховуючи наведене, згідно ст.71 КК України, шляхом поглинання більш суворою мірою покарання менш суворої, призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 5 років позбавлення волі. Вирок Володимирецького районного суду від 17 березня 2017 року виконувати окремо.
Подальшу долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України».
В обґрунтування цих вимог зазначив, що, вирок суду першої інстанції є незаконним та необгрунтованим, а тому підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.п. 2,4 ч 1 ст 409, п З ч.1 ст 420 КПК України, зокрема: у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
При винесенні вказаного виправдувального вироку судом незаконно визнано недопустимими ряд доказів, отриманих під час досудового розслідування кримінального провадження.
Також поза увагою суду залишилися: заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про вчинення ними злочину, протокол огляду місця події від 25 січня 2015 року території домогосподарства та житлового будинку ОСОБА_6 , протокол проведення слідчого експерименту від 17 вересня 2015 року, в якому підозрюваний ОСОБА_5 показав, як вони з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 скоїли злочин, не досліджено в судовому засіданні відеозапис проведення слідчого експерименту від 17 вересня 2015 року з підозрюваним ОСОБА_5 . Покази ОСОБА_5 в межах кримінального провадження є незацікавленими, він з самого початку провадження співпрацював зі слідством та приймав участь в слідчих діях.
Апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Статтею 396 КПК України встановлено вимоги до апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі зазначаються: 1) найменування суду апеляційної інстанції; 2) прізвище, ім`я та по батькові (найменування), місце проживання (перебування) особи, яка подає апеляційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі є; 3) судове рішення, яке оскаржується, і назва суду, який його ухвалив; 4) вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; 5) клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу, про дослідження доказів; 6) перелік матеріалів, які додаються.

Якщо особа не бажає брати участь у апеляційному розгляді, вона зазначає це в апеляційній скарзі.

Якщо в апеляційній скарзі зазначаються обставини, які не були досліджені в суді першої інстанції, або докази, які не подавалися суду першої інстанції, то в ній зазначаються причини цього.

Апеляційна скарга підписується особою, яка її подає. Якщо апеляційну скаргу подає захисник, представник потерпілого, то до неї додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу.

До апеляційної скарги та доданих до неї письмових матеріалів надаються копії в кількості, необхідній для їх надіслання сторонам кримінального провадження та іншим учасникам судового провадження, інтересів яких стосується апеляційна скарга. Цей обов`язок не поширюється на обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом або тримається під вартою.

Апеляційна скарга повинна містити прохання апелянта, сформульоване з урахуванням того, які рішення суд апеляційної інстанції вправі ухвалити за результатами розгляду (ст.407 КПК та коментар до неї), вказівку на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення і доводи на підтвердження такої позиції. Особа, що подає скаргу, зобов`язана зазначити, які існують підстави для скасування або зміни судового рішення (ст.409 КПК та коментар до неї), навести обґрунтування своєї позиції.

В апеляційній скарзі за необхідності викладається клопотання особи, яка подає скаргу, про дослідження доказів. Може йтися як про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, чи про дослідження нових доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції, але за умови, що про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується (ч. 3 ст. 404 КПК та коментар до неї).

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.
При цьому слід врахувати, що апеляційна скарга, яка складена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, ускладнює її підготовку до розгляду судом другої інстанції та затягує сам розгляд.
Вказаним вимогам апеляційна скарга не відповідає.
Так, прохальна частина апеляційної скарги не відповідає загальноприйнятим юридичним нормам.
Як передбачено ч.3 ст.404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Проте, заявляючи вимогу про скасування вироку та постановлення нового вироку, апелянт, в порушення даної норми закону, не заявляє клопотання про повторне дослідження обставин кримінального провадження, та підстав, з яких вказані обставини необхідно повторно дослідити.

Зважаючи на те, що від доводів і мотивів, викладених у апеляційній скарзі, значною мірою залежать наслідки апеляційного провадження, тому зазначені недоліки скарг позбавляють суддю-доповідача можливості повної та всебічної підготовки до апеляційного розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.399 КПК України суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених статтею 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 399 КПК України, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу прокурора Володимирецького відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_2 на вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 23 червня 2017 року залишити без руху.
Надати прокурору Володимирецького відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_2 п`ять днів для виправлення вказаних у даній ухвалі недоліків апеляційної скарги.
Роз`яснити, що у разі не усунення ним недоліків апеляційної скарги в строк, встановлений суддею-доповідачем, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та буде повернута.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Рівненської області ОСОБА_1