Провадження №1-кп/127/1366/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів - ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 , захисника: ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника служби у справах дітей Вінницької міської ради ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001446 від 27.02.2016 року за обвинуваченням:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, неодруженого, учня 10-Б класу Вечірньої загальноосвітньої школи № 24, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 08.07.2015 року Замостянським РВ УДМС України у Вінницькій області, РНОКПП НОМЕР_2 , раніше судимого:

- 05.11.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків, передбаченими ст. 76 КК України;

- 25.12.2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.1 ст. 190 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт;

- 25.10.2016 року Апеляційним судом Вінницької області за ч.2 ст. 190 КК України до 2 років 1 дня позбавлення волі;

- у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:
08.02.2016 року, близько 09 год 45 хв., неповнолітній ОСОБА_9 разом з особами, матеріали стосовно яких виділено в окреме провадження, перебуваючи на вулиці за адресою м. Вінниця Тарногородського 42а, вступивши в попередню змову, діючи спільно та узгоджено, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, умисно з корисливих мотивів заволоділи автомобілем марки «АЗЛК 2140» державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_10 .

А саме, спільно, за допомогою фізичної сили, шляхом штовхання, без вмикання двигуна закотили вказаний автомобіль до бази прийому металобрухту за адресою АДРЕСА_3 , де реалізували його за 1500 грн.

Внаслідок протиправних дій обвинувачених потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_7 було завдано матеріальної шкоди, згідно висновку експертизи № 99 від 30.03.2016 року на суму 10120 грн.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, суду пояснив, що він дійсно вчинив злочин за обставин викладених в обвинувальному акті. Так, він 08.02.2016 року, вранці разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , знаходячись на вулиці Тарногородського м. Вінниця, домовившись з ними та діючи спільно, заволоділи автомобілем марки «АЗЛК 2140» зеленого кольору, який шляхом штовхання, за допомогою фізичної сили, доставили до бази прийому металобрухту за адресою АДРЕСА_3 , де використовуючи паспорт брата ОСОБА_13 здали на брухт за 1500 гривень. Отримані кошти поділили між всіма. Свою частину він витратив на власні потреби.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні суду пояснив, що він зазвичай автомобіль залишив у дворі. Напередодні крадіжки його внук використовував автомобіль, для поїздки в училище, але оскільки закінчився бензин, внук залишив авто біля автобази по вул.Тарногородського м. Вінниці про що повідомив його. Коли він особисто приїхав цього ж дня, то виявив відсутність акумулятора та вибите скло. 09.02.2016 року він прийшов до місця стоянки свого автомобіля АЗЛК 2140 з метою його буксирування, оскільки він був у неробочому стані, й виявив відсутність автомобіля на місці. Після чого він звернувся до працівників поліції, та в подальшому було встановлено, що автомобіль було здано на металобрухт. Просив обвинуваченого відшкодувати завдану шкоду та не настоював на суворій мірі покарання.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_5 суду пояснила, що ОСОБА_9 є її сином, який в школі навчався задовільно та скарг на нього з боку вчителів не надходило. Виховує вона сина самостійно та по мірі можливості забезпечує всім необхідним.

Представник Служби у справах дітей ОСОБА_8 суду пояснила, що ОСОБА_9 на обліку Служби у справах дітей ВМР, як дитина що опинились у складних життєвих ситуаціях не перебуває. З сім`ю ОСОБА_14 їхня служба працює кілька років, свої батьківські обов`язки ОСОБА_15 виконує по мірі можливостей.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу. З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим, його законного представником, потерпілим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, на підставі допиту обвинуваченого та потерпілого, законного представника, дослідження протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.04.2016 року (т.1 а.с.118-120), суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані стороною обвинувачення докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, особи обвинуваченого та обставини, що обтяжують і пом`якшують його покарання.

Зокрема, судом враховано особу ОСОБА_9 , який являється неповнолітнім, раніше неодноразово судимий (т.1 а.с. 109), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т.1 а.с. 112,114), позитивно характеризується за місцем проживання (т.1а.с.113), за місцем навчання характеризується посередньо (т.1 а.с. 108), перебуває на обліку з 23.10.2015 року в профілактичному секторі Вінницького ВП (напрямок роботи з дітьми) за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України (т.1 а.с. 105,115), на обліку Служби у справах дітей не перебуває (т.1 а.с. 116).
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає повне визнання своєї вини, щире каяття та вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують його покарання, думки потерпілого щодо виду та міри покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства, а покарання необхідне та достатнє для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових злочинів в майбутньому слід призначити відповідно до вимог ст. ст. 65, 98, 102, 103 КК України у виді позбавлення волі на строк в межах санкції ч. 2 ст. 289 КК України, призначивши остаточне покарання відповідно до положень ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Апеляційного суду Вінницької області від 25.10.2016 року більш суворим.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_9 слід рахувати з часу його затримання 17.10.2016 року.
Запобіжний захід ОСОБА_9 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 в строк відбуття покарання час перебування в установі попереднього ув`язнення під час судового розгляду даного кримінального провадження починаючи з 26.10.2016 року по день набрання вироком законної сили року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Також, відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України з законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 - ОСОБА_5 , законних представників ОСОБА_16 та ОСОБА_17 (вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 04.10.2016 року) в рівних долях слід стягнути вартість проведення криміналістичного дослідження за висновок експерта № 99 від 30.03.2016 року, проведення якого було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченими злочину (т.1 а.с.138).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 63, 65-67, 98, 100, 102,103 КК України, ст. ст. 124, 349 ч.3, 368, 370, 373, 374 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_9 визнати винним у скоєні злочину передбаченого ч.2 ст. 289 КК України і призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Апеляційного суду Вінницької області від 25.10.2016 року більш суворим призначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_9 слід рахувати з часу його затримання 17.10.2016 року
Запобіжний захід ОСОБА_9 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 в строк відбуття покарання час перебування в установі попереднього ув`язнення під час судового розгляду даного кримінального провадження починаючи з 26.10.2016 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути в рівних долях з законного представника ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 на користь держави Україна 770 гривень 35 копійок у відшкодування вартості проведення криміналістичного дослідження.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: