Справа № 371/748/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/120/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 26.01.2017

УХВАЛА
Іменем України
26 січня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:
Головуючого судді: - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
потерпілих - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_10 , представника ТОВ «Персонал Плюс» - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами представника ТОВ «Персонал Плюс.» ОСОБА_11 та потерпілої ОСОБА_9 на вирок Миронівського районного суду Київської області від 15 листопада 2016 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старуня Богородчанського р-ну Івано Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта повна середня, одруженого, раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням встановивши строк випробування два роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Цивільний позов прокурора у кримінальному провадженні задоволено та стягнуто з ОСОБА_7 на користь Комунального закладу Київської областної ради «Київська обласна клінічна лікарня» 17985 грн. 56 коп. витрат понесених на лікування потерпілого ОСОБА_8 .
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ «Персонал плюс» на користь ОСОБА_12 у відшкодування шкоди, спричиненої в результаті ушкодження здоров`я та пошкодженням належного йому транспортного засобу, витрат на правову допомогу на загальну суму 143 808 грн. 54 коп., та 47551 грн. 21 коп. моральної шкоди, а всього 191 359 грн. 75 коп.
В задоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 відмовлено.
Вироком вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин. Так, ОСОБА_7 , працюючи на посаді водія товариства з обмеженою відповідальністю «Персонал плюс», яке на підставі договору оренди укладеного з ФГ «Кегичівське», як власником транспортного засобу, орендувало автомобіль ГАЗ модель «KG-3302-003СПГ» д. р. н. НОМЕР_1 та, перебуваючи з ТОВ «Персонал плюс» в трудових стосунках, 26 липня 2015 року о 05 годині 00 хвилин, керуючи технічно-справним транспортним засобом, рухаючись по автомобільній дорозі Київ Знамянка в напрямку м. Знамянка та, доїжджаючи до відрізку дороги 97 км. +110 м порушив вимоги п. п. 2.3 б), д); 2.9 б) 10.1 Правил дорожнього руху України, був не уважним до дорожніх обставин, не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав безпечну швидкість керованого ним транспортного засобу, перебуваючи у стомленому стані, відволікся від керування транспортним засобом, виїхав на смугу зустрічного руху в напрямку м. Києва, де допустив зіткнення з технічно-справним автомобілем марки ВАЗ модель «21112» д. н. з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 з пасажиром в салоні автомобіля ОСОБА_9 .
В результаті зіткнення автомобілів водій автомобіля ВАЗ моделі «21112» д. н. з. НОМЕР_2 ОСОБА_13 , відповідно до висновку експерта № 13 від 12 квітня 2016 року, отримав тілесні ушкодження у виді уламкового відкритого ІІ ст. перелому нижньої третини лівої стегнової кістки в АЗФ, поперечного перелому лівої вертлюгової западини, субкапітального перелому 2 5 плюсневих кісток правої стопи із зміщенням уламків, перелому 2 4 ребер справа, двобічного малого гідротораксу. Тілесні ушкодження у виді уламкового відкритого ІІ ст. перелому нижньої третини лівої стегнової кістки в АЗФ відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, тілесні ушкодження у виді поперечного перелому лівої вертлюгової западини, субкапітального перелому 2 5 плюсневих кісток правої стопи із зміщенням уламків, перелому 2 4 ребер справа, двобічного малого гідротораксу викликали розлад здоров`я більше 21 го дня і відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Пасажир автомобіля ВАЗ моделі «21112» д. н. з. НОМЕР_2 ОСОБА_9 , відповідно до висновку експерта № 30 від 18 червня 2016 року отримала тілесні ушкодження у виді перелому проксимальної частини п`яткової кістки першого пальця, що викликає розлад здоров`я більше 21 го дня і відноситься до ушкоджень середньої тяжкості.
Не погоджуючись з вироком суду, представник ТОВ «Персонал Плюс.» ОСОБА_11 подала апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи кваліфікацію кримінального правопорушення та доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненому кримінальному правопорушенні, не погоджується з вироком суду першої інстанції в частині цивільного позову, просить вирок суду змінити та стягнути з НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_8 завдану йому майнову шкоду в розмірі 49 490, 00 грн., стягнути з НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_8 завдану йому шкоду життю і здоров`ю в розмірі 58 523, 17 грн., стягнути з НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 47 551, 21 грн. Зменшити суми, що підлягають стягненню з ТОВ «Персонал Плюс.», в частині задоволення цивільного позову ОСОБА_8 та стягнення із ТОВ «Персонал Плюс.» на його користь спричиненої шкоди в результаті ушкодження здоров`я та пошкодженням належного йому транспортного засобу на загальну суму 155 564, 38 грн., що підлягають стягненню із НАСК «Оранта».
Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції були порушені норми процесуального права під час приєднання до матеріалів кримінального провадження позовних заяв ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки були подані під час судового розгляду. Зазначає, що в судовому засіданні в порушення норм чинного законодавства не досліджувалися питання чи звертався цивільний позивач до страхової компанії із заявою про страхове відшкодування. Крім того, ТОВ «Персонал Плюс.» не погоджується з вартістю відновлювального ремонту, що складає 83 285, 37грн., оскільки вважає Звіт про визначення вартості матеріального збитку не є належним доказом. Також ТОВ «Персонал Плюс.» не визнає суму моральної шкоди в розмірі 47 551, 21 грн., оскільки зазначена сума є необґрунтованою та завищеною. Також зазначає, що судом першої інстанції в порушення вимог законодавства не стягнуто з НАСК «Оранта» моральної шкоди на користь ОСОБА_8 .
Не погоджуючись з вироком суду, потерпіла ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи кваліфікацію кримінального правопорушення та доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненому кримінальному правопорушенні, не погоджується з вироком суду першої інстанції в частині цивільного позову, просить вирок суду в частині відмови в задоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 скасувати та винести рішення, яким зазначений позов задовольнити в повному обсязі.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішення суду в частині відмови в задоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 є суб`єктивним та не вмотивованим. Зазначає, що висновки суду першої інстанції щодо розподілення наданих ОСОБА_7 коштів в сумі 23 000 грн. є хибними.
Заслухавши доповідь судді, думку представника ТОВ «Персонал Плюс.», яка підтримала подану нею апеляційну скаргу та заперечувала проти апеляційної скарги ОСОБА_9 , думки прокурора, потерпілих, представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги представника ТОВ «Персонал Плюс.», думку обвинуваченого, який послався щодо вирішення вказаної апеляційної скарги на розсуд суду. В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 підтримала подану нею апеляційну скаргу. Заслухавши думки потерпілого ОСОБА_8 та його представника, які підтримали подану нею апеляційну скаргу, думки прокурора та представника ТОВ «Персонал Плюс.», які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, думку обвинуваченого, який підтримав вказану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються доказами, які всебічно, повно та об`єктивно досліджено і є обґрунтованими. Дії обвинуваченого правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, що не оспорюється в апеляційних скаргах, тому судова колегія визнає ці висновки правильними.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; до ч.5 цієї ж статті особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Згідно із ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті, а саме: моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Стаття 1172 ЦК передбачає, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_9 є необґрунтованою з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілою ОСОБА_9 заявлено цивільний позов про стягнення з ТОВ «Персонал Плюс.» на її користь 20 000 грн. у відшкодування заподіяної моральної шкоди, а також 551 грн. 21 коп. витрат по сплаті судового збору.
Судом першої інстанції встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_7 передано потерпілій ОСОБА_9 23 000 грн. на відшкодування спричиненої його протиправними діями шкоди сім`ї ОСОБА_14 . Ці обставини у судовому засіданні підтвердила і сама потерпіла ОСОБА_9 .
Враховуючи те, що обвинуваченим фактично відшкодовано 23 000 грн. сім`ї Вишнівських, які є потерпілими, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що обвинуваченим ОСОБА_7 в повній мірі відшкодовано потерпілій ОСОБА_9 , як витрати немайнового характеру у сумі 20 000 грн. так і сплаченого судового збору в сумі 551, 21 грн. на загальну суму 20 551, 21 грн. Решту суми, переданої ОСОБА_7 2448,79 грн. суд на законних підставах врахував при прийнятті рішення в частині відшкодування спричиненої моральної шкоди ОСОБА_8 , апеляційна скарга яким не подавалась.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за моральну шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілими заявлено цивільні позови про стягнення саме з ТОВ «Персонал Плюс.» на їх користь грошових сум у відшкодування моральної та матеріальної шкоди. Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілі добровільно реалізували своє право на відшкодування їм спричинених збитків у спосіб вибраний ними.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги представника ТОВ «Персонал Плюс.» про стягнення з неналежного відповідача грошових сум у відшкодування заподіяної потерпілому ОСОБА_8 шкоди, та вважає вірним рішення суду першої інстанції, який, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення саме з ТОВ «Персонал Плюс.» на користь потерпілого ОСОБА_8 грошових сум у відшкодування заподіяної працівником зазначеного товариства шкоди з підстав наведених у вироку, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.
Істотних порушень норм кримінально-процесуального законодавства України, які б могли бути підставою для скасування чи зміни вироку, судом не допущено.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги представника ТОВ «Персонал Плюс.» ОСОБА_11 та потерпілої ОСОБА_9 слід залишити без задоволення, а вирок суду без зміни.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :
Вирок Миронівського районного суду Київської області від 15 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Головуючий:

Судді: