Справа № 477/864/17
Провадження № 1-кс/477/19/17
УХВАЛА

16 травня 2017 року слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , перевіривши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність начальника Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області,
В С Т А Н О В И В:
15 травня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою, в якій просить визнати бездіяльність Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області при розгляді її заяви від 10 травня 2017 року про отримання інформації щодо результатів розслідування провадження № 0001143 та зобов`язати відповідальних осіб Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області розглянуту вказану заяву та надати їй інформацію, так як вона є потерпілою по справі.
Слідчий суддя, дослідивши скаргу, прийшов до наступного висновку.
Глава 26 КПК України, яка регламентує порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування, не містить вказівки щодо суду, слідчий суддя якого повинен розглядати ці скарги.
Як вбачається з роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо окремих питань здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю в кримінальному провадженні» (вих. № 223-1650/0/4-16 від 16 червня 2016 року), відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК України усі клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжних заходів (ч. 2 ст. 131 КПК України), подаються до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює відповідне розслідування.
Вказане правило має застосовуватись і до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (наприклад, ч. 1 ст. 306, ч. 3 ст. 234 КПК України).
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у справі Zand v.Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру суддів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...). З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.
Відділ Вітовського ВП Корабельного ВП ГУ НП в Миколаївській області знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 10-А на території Інгульського району м. Миколаєва в межах територіальної юрисдикції Ленінського районного суду м. Миколаєва.
За таких обставин слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області не компетентний розглядати подану скаргу.
Частинами 2, 3 статті 304 КПК України визначено, що скарга повертається, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді. Копія ухвали про повернення скарги невідкладно надсилається особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Таким чином, скарга не підлягає розгляду слідчим суддею Жовтневого районного суду Миколаївської області, і вона підлягає поверненню заявнику для звернення до належного суду, яким є Ленінський районний суд м. Миколаєва.
Керуючись ст.ст. 303, 304, 306 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність начальника Вітовського ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області, повернути в зв`язку з непідсудністю Жовтневому районному суду Миколаївської області.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом п`яти діб з дня отримання цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1