Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________копія:____
У Х В А Л А
Іменем України
29 березня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаних кримінальних проваджень за №0000689 (остаточний номер) та за №0000873 по обвинуваченню:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне, проживаючого по АДРЕСА_1 , на даний час утримується під вартою в Державній установі «Рівненській слідчий ізолятор», раніше судимого вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 04 квітня 2016 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки зі звільненням від його відбування на підставі ст.75 КК України, з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Вараш (м.Кузнецовськ), Рівненської обл., проживаючого у АДРЕСА_2 ;

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Рівне, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_3 , на даний час утримується під вартою в Державній установі «Рівненській слідчий ізолятор», раніше судимого: вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 30 листопада 2010 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки зі звільненням від його відбування, на підставі ст.104 КК України, з іспитовим строком 1 (один) рік; вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 02 грудня 2011 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190, ст.71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці, звільненого 03 січня 2014 року умовно-достроково від його відбування на невідбутий строк покарання, що становить 8 (вісім) місяців 7 (сім) днів;

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України;

за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції - ОСОБА_7 (далі - прокурор), обвинувченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_10 на вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 02 вересня 2016 року;

За участі:
секретаря с/з ОСОБА_11 ,

прокурора ОСОБА_12 ,

обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників-адвокатів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_14 ;

ВСТАНОВИЛА:
У поданій апеляційній скарзі зі змінами прокурор просить вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 02 вересня 2016 року відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Обвинувачений ОСОБА_6 у поданій апеляційній скарзі з доповненнями також просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 просить вирок в частині засудження його підзахисного ОСОБА_6 скасувати та ухвалити новий вирок, яким обвинуваченого ОСОБА_6 виправдати.

У поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_9 просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Потерпілий ОСОБА_10 в апеляційній скарзі просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким: - ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та призначити йому покарання в межах санкції, передбаченої за даний вид злочину, у виді позбавлення волі на строк до 8 років; - ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та призначити йому покарання в межах санкції, передбаченої за даний вид злочину, у виді позбавлення волі на строк до 8 років; - ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та призначити йому покарання в межах санкції, передбаченої за даний вид злочину, у виді позбавлення волі на строк до 9 (дев`яти) років. Також просить: стягнути зі ОСОБА_5 на його користь 3601 (три тисячі шістсот одну) грн. 44 (сорок чотири) коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, та 10000 (десять тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди; стягнути з ОСОБА_4 на його користь 101 (сто одну) грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, та 10000 (десять тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди; стягнути з ОСОБА_6 на його користь 3601 (три тисячі шістсот одну) грн. 44 (сорок чотири) коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, та 10000 (десять тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, та стягнути з відповідачів на його користь сплачену суму судового збору згідно квитанції.

Вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 02 вересня 2016 року:

- ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років. Застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили. Під варту ОСОБА_4 взято в залі судового засідання. Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь:

- ОСОБА_10 3933 (три тисячі дев`ятсот тридцять три) грн. матеріальних збитків та моральної шкоди та 36 (тридцять шість) грн. 54 (п`ятдесят чотири) коп. витрат по сплаті судового збору.

- на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 705 (сімсот п`ять) грн. 87 (вісімдесят сім) коп;

ОСОБА_5 виправдано по суду, у зв`язку з недоведеністю вчинення ним 15 серпня 2015 року злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України. Відмовлено у задоволенні цивільного позову ОСОБА_10 до ОСОБА_5 щодо стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди;

ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців. Запобіжний захід ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили, залишено попередній - тримання під вартою. Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь:

- ОСОБА_10 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. матеріальних збитків та моральної шкоди та 55 (п`ятдесят п`ять) грн. 12 (дванадцять) коп. витрат по сплаті судового збору.

- на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 705 (сімсот п`ять) грн. 87 (вісімдесят сім) коп.

Залишено без розгляду цивільні позови ОСОБА_10 до ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в частині вимог про стягнення вартості золотого браслета в розмірі 1189 (одна тисяча сто вісімдесят дев`ять) грн. 50 (п`ятдесят) коп.. Судом також було вирішено питання щодо речових доказів.

Прокурор обгрунтовує вимоги зміненої апеляційної скарги тим, що вирок є незаконним та таким, що підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду матеріалів кримінального провадження, оскільки суд першої інстанції, всупереч вимогам ст.ст. 373, 374 КПК України, у вироку не зазначив формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини та мотивів його вчинення, а лише обмежився формулюванням обвинувачення, яке було встановлено під час досудового розслідування.

В обгрунтування вимог поданої апеляційної скарги з доповненнями, обвинувачений ОСОБА_6 доводить, що вирок є необгрунтованим та ухваленим з порушенням кримінального процесуального закону. Вказує, що все обвинувачення за висвітлених прокурором в обвинувальному акті обставин, яке суд поклав в основу обвинувального вироку відносно нього, грунтується лише на показаннях потерпілого ОСОБА_10 . Стверджує, що механізм удару ногою в область голови потерпілого, нібито нанесеного з боку обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_10 на момент вчинення злочину, у вироку не описаний, та з вироку взагалі не вбачається якими доказами суд підтвердив цю обставину. Крім того вказує, що судом не були взяті до уваги показання обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та його. Зокрема, суд не дав оцінку його показанням з приводу події, що мала місце 15 серпня 2015 року, що призвело до необгрунтованих висновків та незаконного вироку.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 у поданій скарзі вказує, що обвинувачений ОСОБА_6 підлягає виправданню, так як обвинувачений ОСОБА_4 при розгляді судом кримінального провадження у судовому засіданні пояснив, що злочин він вчинив одноособово. Також, посилаючись на ч.3 ст.89 КПК України, яка встановлює процесуальні права та обов`язки учасників кримінального провадження, стверджує, що судом не були взяті до уваги численні клопотання сторони захисту про визнання окремих доказів по провадженню недопустимими, що в свою чергу, відобразилось в оскаржуваному вироку та, у відповідності до вимог ст.ст. 409, 410, 411 КПК України, є підставами для скасування вироку в частині засудження ОСОБА_6 ..

У поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_9 в обгрунтування заявлених вимог щодо скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції посилається на істотні порушення вимог процесуального закону при розгляді судом першої інстанції матеріалів кримінального провадження. Зокрема зазначає про неповноту такого розгляду, порушення права підзахисного ОСОБА_4 на захист, відсутності у матеріалах двох технічних записів судових засідань від 30 листопада 2015 року та 14 грудня 2015 року. Доводить, що усі слідчі дії під час досудового розслідування з ОСОБА_4 проводились без залучення захисника, зокрема проводилось пред`явлення особи для впізнання, судом так і не було допитано свідка ОСОБА_15 , про допит якого заявляли клопотання, яке було судом задоволено, прокурор та захисник-адвокат ОСОБА_16 . Наведені обставини кримінально-процесуального закону, на її думку, є підставами для скасування вироку та призначення нового розгляду кримінального провадження у Кузнецовському міському суді.

Потерпілий ОСОБА_10 у поданій апеляційній скарзі, вважає, що суд першої інстанції не достатньо врахував його показання під час його допиту у судовому засіданні щодо відомих йому обставин вчиненого щодо нього розбійного нападу. Зокрема, потерпілим зазначено, що обвинувачені разом з виправданим ОСОБА_5 із застосуванням насильства здійснили відносно нього розбійний напад за обставин, викладених в обвинувальному акті. Також вказує, що він в свою чергу під час всього процесу розслідування та судового розгляду надавав послідовні, вичерпні показання щодо вчиненого злочину відносно нього.

Крім того вказує, що надані ОСОБА_5 показання у судовому засіданні, доводять причетність останнього до вчинення злочину та узгоджуються з іншими, зібраними у матеріалах провадження доказами. Щодо частково задоволених цивільних позовів та залишення без розгляду цивільного позову до ОСОБА_5 , вказує, що завданим злочином йому було спричинене тривале душевне хвилювання, оскільки він вимушено змінив свій звичний порядок життя, а самі ж обвинувачені так і не усвідомили своєї відповідальності за вчинені ними дії, не розкаялись у скоєному, не відшкодували завдані збитки, а тому заявлені позови підлягають до повного задоволення.

У поданих запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_10 просить залишити таку скаргу без задоволення. В обгрунтування своїх доводів вказує, що всі висвітлені в апеляційній скарзі обвинуваченого пояснення та доводи є надуманими і таким чином ОСОБА_6 , на даний час намагається уникнути відповідальності за скоєний злочин та ввести суд в оману. Доводить, що вирок є обгрунтованим, вмотивованим в частині засудження ОСОБА_6 та доведеність вини останнього у вчиненні розбійного нападу відносно нього повністю підтверджується висновками суду першої інстанції.

Як зазначено у вироку, суд встановив, що згідно із обвинувальним актом, 15 серпня 2015 року, приблизно о 02 год. в м.Кузнецовськ (Постановою ВР України від 19.05.2016 року № 1377-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» (постанова набрала чинності 03.06.2016 року) місто Кузнецовськ Рівненської області перейменоване в місто Вараш) Рівненської обл., поблизу будинку №10/1 по мікрорайону Будівельників, обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , попередньо домовившись про вчинення нападу на потерпілого ОСОБА_10 , з метою заволодіння чужим майном, діючи з корисливого мотиву, умисно, скоїли напад, пов`язаний з насильством небезпечним для життя чи здоров`я на потерпілого ОСОБА_10 . Під час розбійного нападу обвинувачений ОСОБА_4 завдав потерпілому один удар ногою в грудну клітку справа, заподіявши потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження у виді перелому 9-10 ребра справа. Далі обвинувачені заволоділи належним потерпілому майном, зокрема особистими речами потерпілого на загальну суму 10465 (десять тисяч чотириста шістдесят п`ять) грн. 41 (сорок одна) коп. Після цього, обвинувачені поділили викрадене у потерпілого майно: обвинувачений ОСОБА_4 взяв телефон «Самсунг Гелексі», обвинувачений ОСОБА_6 500 (п`ятсот) гривень, обвинувачений ОСОБА_5 - сумку, гаманець, планшет «Асус», захисний чохол та годинник «Роял».

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисникаадвоката ОСОБА_8 з приводу поданих ними та учасниками провадження апеляційних скарг які, узгодивши позицію, просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_10 та підтримали апеляційну скаргу прокурора зі змінами, висловивши прохання також про задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_9 в частині скасування вироку суду та пояснення адвоката ОСОБА_8 щодо своєї апеляційної скарги, яку він підтримав частково з проханням задовольнити її в частині скасування вироку суду, зокрема і думку обвинуваченого ОСОБА_6 з приводу задоволення своєї апеляційної скарги з доповненнями в повному обсязі та про часткове задоволення скарги свого захисника;
- думку та пояснення захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_9 , яка підтримала подану нею апеляційну скаргу та скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 з доповненнями, висловивши прохання про задоволення апеляційних скарг прокурора зі змінами та захисника-адвоката ОСОБА_8 в частині скасування вироку суду, зазначивши також, що повністю не підтримує апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_10 ;
- думку обвинуваченого ОСОБА_4 , який погодився з доводами апеляційних скарг свого захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_6 з доповненнями та висловив прохання про їх задоволення та відмову у задоволенні апеляційних скарг прокурора зі змінами, захисника ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_10 ;
- думку потерпілого ОСОБА_10 та його представника ОСОБА_14 про задоволення апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_10 в повному об`ємі, про часткове задоволення апеляції прокурора зі змінами та про часткове задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_6 з доповненнями, захисника останнього - адвоката ОСОБА_8 та захисника-адвоката ОСОБА_17 з приводу скасування вироку;
- думку прокурора ОСОБА_12 , який повністю підтримав апеляційну скаргу прокурора з внесеними змінами та подані апеляційні скарги інших учасників судового провадження лише в частині скасування вироку суду першої інстанції;
- думку виправданого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_13 , які узгодивши свою позицію, зазначили, що апеляційна скарга прокурора зі змінами не стосується виправданого ОСОБА_5 , які не підтримали її в частині скасування вироку вцілому, а саме за винятком вироку в частині виправдання ОСОБА_5 , також висловивши прохання про повну відмову у задоволенні апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_10 та про часткове задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_6 з доповненнями, захисника останнього адвоката ОСОБА_8 та захисника-адвоката ОСОБА_9 ;
- перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши, наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи вирок суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ст.409 КПК України, підставою для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції, крім іншого, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», звертається увага на те, що судам слід мати на увазі, що мотивувальна частина обвинувального вироку має містити, насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. В цій частині вироку потрібно викласти весь обсяг обвинувачення, визнаного доведеним, а також обставини, які визначають ступінь винності кожного з підсудних, їх роль у вчиненні злочину, а після цього - докази, покладені судом в обгрунтування своїх висновків . Формулювання недоведеної частини пред`явленого підсудному обвинувачення з наведенням підстав, з яких воно визнається недоведеним, повинно бути викладено після доказів, якими обгрунтовано доведену частину обвинувачення.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

На виконання вимог ч.ч.1,2 ст.349 КПК України щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження в судовому засіданні, на підтвердження вини обвинувачених прокурор заявив клопотання про дослідження всіх доказів, здобутих під час досудового розслідування, в тому числі і письмових доказів. Разом з тим, згідно з вироком, в його основу щодо доведеності вини ОСОБА_4 та ОСОБА_6 та виправдання ОСОБА_5 , суд поклав лише показання обвинувачених, потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_18 , а також послався на висновок судово-медичної експертизи №14 від 28.03.16 р. про спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 та на протокол проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 , який був визнаний недопустимим доказом. Оцінка іншим доказам, а саме протоколам пред"явлення особи для впізнання, протоколам огляду речей, висновкам інших експертиз тощо судом не дана і чому ці докази не враховані при ухваленні вироку не зазначено.

З мотивувальної частини вироку також вбачається (т.3 а.с. 1, 2), що суд не сформулював обвинувачення, визнане ним доведеним, щодо кожного обвинуваченого, та не сформулював обвинувачення, яке було пред"явлено виправданому ОСОБА_5 , і не зазначив чому воно не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду, а в цій частині вироку виклав лише зміст обвинувального акта

Крім того, з вказаного формулювання обвинувачення, яке суд встановив та визнав, на його думку доведеним, вбачається, що ОСОБА_19 вчинив аналогічні, дії за якими засуджено обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , а саме суд зазначив, що «15 серпня 2015 року, приблизно о 02 год. в м.Кузнецовськ ( Рівненської обл., поблизу будинку №10/1 по мікрорайону Будівельників, обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , попередньо домовившись про вчинення нападу на потерпілого ОСОБА_10 , з метою заволодіння чужим майном, діючи з корисливого мотиву, умисно, скоїли напад, пов`язаний з насильством небезпечним для життя чи здоров`я на потерпілого ОСОБА_10 .. Під час розбійницького нападу обвинувачений ОСОБА_4 завдав потерпілому один удар ногою в грудну клітку справа, заподіявши потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження переломи 9-10 ребер справа. Далі обвинувачені (суд не виключає обвинуваченого ОСОБА_5 ) заволоділи належним потерпілому майном, зокрема особистими речами потерпілого на загальну суму 10465 (десять тисяч чотириста шістдесят п`ять) грн. 41 (сорок одна) коп.. Після цього, обвинувачені поділили викрадене у потерпілого майно: обвинувачений ОСОБА_4 взяв телефон «Самсунг Гелексі», обвинувачений ОСОБА_6 500 (п`ятсот) гривень, обвинувачений ОСОБА_5 - сумку, гаманець, планшет «Асус», захисний чохол та годинник «Роял» (мотив у даному випадку суд теж зазначив)».

На спростування висновків органів досудового розслідування щодо пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 , доказів вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 у співучасті із обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_6 розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_10 суд не здобув, натомість зазначив, що у відповідності із ч.3 ст.337 КПК, суд вправі але не зобов`язаний вийти за межі висунутого обвинувачення, в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище обвинуваченого та, оскільки не вбачав достатніх підстав для вирішення питання про винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні заздалегідь не обіцяного зберігання майна, завідомо одержаного злочинним шляхом, а саме викрадених у потерпілого ОСОБА_10 речей, що були передані йому 15 серпня 2015 року обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_4 та, по суті зобов`язав орган досудового розслідування внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати досудове слідство, відповідно до Глави 22 КПК України та ст.214 цього Кодексу, за наявності достатніх підстав вважати, що діяння ОСОБА_5 містить ознаки злочину, передбаченого ст.198 КК України.

Згідно п.1 ч.3 ст.374 КПК України та п.1 ч.4 цієї ж статті, у разі визнання особи виправданою:

- у мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд;

- у резолютивній частині вироку зазначаються, зокрема рішення про визнання його невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та його виправдання.

Зазначені вимоги процесуального закону суд не врахував при ухваленні вироку в частині виправдання ОСОБА_5 та вмотивованих висновків з посиланням на докази, що свідчать про відсутність вини останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, не зробив.

Таке порушення судом першої інстанції норм кримінального процесуального закону, на думку колегії суддів, є істотним, в розумінні ч.1 ст.412 КПК України, так як перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, про що частково наголошують захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_9 в апеляційній скарзі та обвинувачений ОСОБА_6 в доповненій апеляційній скарзі. Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про порушення судом, всупереч ст.370 КПК України, кримінального процесу щодо ухваленого вироку за висновками суду, наведених у мотивувальній частині вироку (щодо мотивів та підстав його ухвалення), на думку колегії суддів також знайшли своє підтвердження.

Прокурор же вірно, в свою чергу, просить вирок скасувати у зв`язку з порушенням судом першої інстанції вимог процесуального закону, а саме норм ст.374 КПК України щодо ухвалення вироку судом, як судового рішення та належного зазначення (у даному випадку вироку), у разі засудження (виправдання) особи - формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним (недоведеним). Посилання на ст.ст. 412, 415 КПК України, при висловленні такої вимоги, прокурор зробив.

З вироку вбачається, а саме резолютивної його частини, що ухвалюючи вирок про виправдання ОСОБА_5 суд вказав: « ОСОБА_5 виправдати по суду, у зв`язку з недоведеністю вчинення ним 15 серпня 2015 року злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України», і така вказівка суду, на думку колегії суддів суду апеляційної інстанції, також суперечить вимогам п.1 ч.4 ст.374 КПК.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваного вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Відповідно до ч.2 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому доводи апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 щодо скасуванння вироку та виправдання судом апеляційної інстанції його підзахисного ОСОБА_6 , в даному випадку, судом апеляційної інстанції за наведених захисником ОСОБА_8 мотивів, перевірці не підлягають. До того ж, висловлене прохання адвокатом ОСОБА_8 про постановлення виправдувального вироку судом апеляційної інстанції суперечить положенням ст.ст. 420, 421 КПК України.

За таких же вимог вищевказаної норми кримінального процесуального закону, суд апеляційної інстанції, у даному кримінальному провадженні, позбавлений вирішувати питання про ухвалення нового обвинувального вироку відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_10 ..

При новому судовому розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суду першої інстанції необхідно правильно кваліфікувати дії обвинувачених з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, ретельно перевірити зібрані у кримінальному провадженні докази, з метою ухвалення відповідно до норм КПК України законного, вмотивованого та обґрунтованого рішення.

Абзацом другим п.3 ч.1 ст.419 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції в резолютивній частині ухвали зобов`язаний зазначити рішення щодо запобіжного заходу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що до обвинуваченого ОСОБА_4 при проголошенні вироку був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили в залі судового засідання. У зв`язку зі скасуванням вироку суду, обвинувачений ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти в залі судового засідання, оскільки відпали обставини, що були підставою для застосування такого запобіжного заходу. Підстав для подальшого тримання ОСОБА_4 під вартою колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_9 задовольнити.
Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_10 задовольнити частково.
Вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 02 вересня 2016 року у кримінальному провадженні за остаточним номером №0000689 відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч.2 ст.187 КК України - скасувати, а матеріали кримінального провадження за остаточним номером №0000689 направити на новий розгляд в той же суд в іншому складі суду.
Звільнити ОСОБА_4 з-під варти в залі судового засідання негайно.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 залишити попередній - тримання під вартою.
Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Суддя-доповідач - підпис ОСОБА_1
Судді: підписи ОСОБА_2
ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя-доповідач: ОСОБА_1