ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Провадження 1-кс/201/8788/2016
УХВАЛА
03 листопада 2016 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Дніпро клопотання слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про спеціальне досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001691 від 26.07.2014 року, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням погодженим з прокурором про спеціальне досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001691 від 26.07.2014 року.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий посилався на те, що у провадженні першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області перебувають матеріали досудового розслідування № 0001691 від 26.07.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 121, КК України за фактом перевищення ОСОБА_6 службових повноважень.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи на підставі наказу ГУМВС України в Дніпропетровській області від 11.03.2014 № 56 о/с міліціонером відділення № 1 взводу № 2 роти № 3 спеціального батальйону міліції ГУМВС України в Дніпропетровській області (далі за текстом - СБМ), тобто відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівником правоохоронного органу, у порушення положень ст. 10, 12, 14 Закону України «Про міліцію», ст. 237, 238 Статуту патрульно-постової служби міліції України, Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, а також Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу ОВС України, вчинив умисний злочин у сфері службової діяльності поєднаний із застосуванням спеціального засобу за наступних обставин.

Так, відповідно до ст. 10 Закону України «Про міліцію», міліціонер зобов`язаний забезпечувати безпеку громадян і громадський порядок, виявляти, запобігати і припиняти кримінальні правопорушення, вживати з цією метою оперативно-розшукових та профілактичних заходів, передбачених чинним законодавством.

Статтею 12 Закону України «Про міліцію» передбачено, що міліція має право застосовувати заходи фізичного впливу, спеціальні засоби і вогнепальну зброю у випадках і в порядку, передбачених цим Законом та про застосування вказаних заходів впливу, а також про будь-які ушкодження, які спричинені особі внаслідок застосування працівником міліції заходів фізичного впливу або спеціальних засобів, працівник міліції негайно та письмово доводить до відома безпосереднього начальника для сповіщення прокуророві. Крім того, даною статтею передбачено відповідальність за перевищення повноважень по застосуванню сили, в тому числі спеціальних засобів і зброї.

Статтею 14 Закону «Про міліцію» передбачено, що працівники міліції зокрема, мають право застосовувати спеціальні засоби для захисту громадян і самозахисту від нападу та інших дій, що створюють загрозу їх життю або здоров`ю.

Статтею 237 Статуту патрульно-постової служби України передбачено, що за наявності інших не перевірених даних, що дають підставу підозрювати особу вчинення злочину, вона може бути затримана нарядом міліції лише в тому разі, якщо намагалась втекти або виявила непокору законній вимозі працівників міліції. Однак за таких умов, перед прийняттям рішення на переслідування і затримання осіб, підозрюваних у вчиненні злочину, необхідно чітко уяснити правомірність дій міліціонера.

Статтею 238 Статуту передбачено, що при розшуку та переслідуванні осіб, які вчинили, наприклад, крадіжку речей або шахрайство, наряду міліції, зокрема, необхідно передати затриманого оперативному черговому міськрайоргану внутрішніх справ і написати рапорт про затримання на ім`я начальника органу внутрішніх справ.

Так, 26.07.2014 ОСОБА_6 , здійснюючи охорону громадського порядку за маршрутом: «ж/ АДРЕСА_1 » у складі автопатрулю із позивним « ОСОБА_7 », до якого крім нього входили міліціонери відділення № 2 взводу № 2 роти № 3 СБМ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , маючи у своєму розпорядженні бойовий пістолет НОМЕР_1 , виданий йому 25.07.2014 згідно книги видачі та прийому озброєння та спеціальних засобів, приблизно о 03-00 год. (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), отримав від чергового Дніпропетровського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області (далі за текстом ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області) інформацію про заволодіння невідомою особою, яка була одягнена у світлий одяг, в районі проспекту імені газети «Правда» майном гр. ОСОБА_10 , а саме білою шкіряною сумкою та ювелірним виробом із золота.

Отримавши вищезазначену інформацію, приблизно 03-50 год. ОСОБА_6 , перебуваючи на службовому автомобілі «Санг-Йонг» номер державної реєстрації НОМЕР_2 , помітив раніше невідомого йому ОСОБА_11 , який здійснював рух на велосипеді по вул. Каруни у м. Дніпропетровську, був одягнений у темний одяг та мав при собі сумку чорного кольору, що не відповідало опису чергового ДМУ.

Однак, ОСОБА_6 , наздогнавши вказану особу поблизу підземного переходу залізничної станції приміського сполучення «Нижньодніпровськ», що знаходиться неподалік буд. № 14 по вул. Каруни у м. Дніпропетровську, будучи працівником правоохоронного органу та маючи у своєму розпорядженні бойовий пістолет ПМ № НОМЕР_3 , вийшов із вказаного автомобілю і всупереч вимогам вищезазначених нормативно-правових актів, перевищуючи свої службові повноваження, передбачені ст. 14 Закону України «Про міліцію», незважаючи на відсутність загрози своєму життю чи здоров`ю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання з метою нанесення тілесних ушкоджень, умисно здійснив два постріли у спину ОСОБА_11 не з виданої йому вогнепальної зброї НОМЕР_1 , а з власного спеціального засобу травматичної дії «Форт 12Р» кал. 9 мм., заводський № НОМЕР_4 , який він використовував на підставі дозволу № НОМЕР_5 від 08.04.2014, що явно виходило за межі наданих ОСОБА_6 прав та повноважень, спричинивши таким чином ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого та не проникаючого вогнепального поранення задньої частини грудної клітини, які згідно висновку судово-медичної експертизи за № 3219 е від 26.08.2014 відносяться до категорії тяжких та легких тілесних ушкоджень, відповідно.

В подальшому, ОСОБА_6 , підійшовши до ОСОБА_11 , який лежав на східцях вищевказаного підземного переходу, встановивши у потерпілого відсутність викраденого майна, достовірно знаючи про отримання ОСОБА_11 вогнепальних поранень, отриманих внаслідок неправомірних дій, не надавши ОСОБА_11 першочергової медичної допомоги, не доставивши його до районного відділу міліції для встановлення особи, поїхав у складі автопатрулю у невідомому напрямку.

Разом з тим, ОСОБА_6 в порушення п. 5 ст. 12 Закону України «Про міліцію», по прибуттю після чергування до місця дислокації взводу про факт використання власного спеціального засобу травматичної дії «Форт 12 р», який відповідно до висновку судово-балістичної експертизи № 70/07-91 від 12.02.2015 є пристроєм, призначеним для стрільби патронами, спорядженими еластичними снарядами травматичної (несмертельної) дії та який відноситься до категорії гладкоствольної вогнепальної зброї, а також про факт нанесення під час патрулювання тілесних ушкоджень особі, яка непричетна до викрадення майна гр. ОСОБА_10 , не доповів.

Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_6 в сукупності вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 121 КК України, за ознаками:

-перевищення службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони супроводжувались застосуванням спеціальних засобів;

-умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Санкція частини 2 статті 365 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Вчинення ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 121 КК України, підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження:

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11

-протоколом огляду електронного носія інформації

-протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_11

-протоколом проведення слідчого експерименту від 10.02.2015

-висновком судової імунологічної експертизи № 429 к від 08.08.2014

-висновком судової імунологічної експертизи № 767 від 13.08.2014

-висновком судової імунологічної експертизи № 783 від 18.08.2014

-висновком судової балістичної експертизи № 70/07-572 від 13.11.2014

-висновком судової балістичної експертизи № 70-07-571 від 17.11.2014

-висновком судово-медичної експертизи № 3219 е від 26.08.2014

-висновком судової балістичної експертизи № 70/07-97 від 12.02.2105

-висновком судово-медичної експертизи № 681 е від 18.02.2015

-іншими матеріалами досудового розслідування та речовими доказами у їх сукупності.

Таким чином, у ході досудового слідства у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Донецьк, неодружений, працюючий міліціонером відділення № 1 взводу № 2 роти № 3 спеціального батальйону міліції ГУМВС України в Дніпропетровській області, громадянин України, раніше не судимого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 .

Органом досудового розслідування 15.04.2015 ОСОБА_6 запрошено до слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області для вручення останньому повідомлення про підозру, однак у зазначену дату ОСОБА_6 до слідчого не з`явився, про причини неявки не повідомив, мобільний телефон відключив. У зв`язку із тим, що статтею 278 КПК України передбачено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складання, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, стороною кримінального провадження 16.04.2015 на адресу СБМ ГУМВС України в Дніпропетровській області та на адресу місця реєстрації ОСОБА_6 , направлено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365 та ч. 2 ст. 121 КК України, відомості про вручення яких надійшли до слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області 15.05.2015.

Таким чином, станом на 15.05.2015, ОСОБА_6 перебуває у даному кримінальному провадженні у процесуальному статусі підозрюваного. Однак, на даний час, ОСОБА_6 до органу досудового розслідування не з`явився, про причини неявки не повідомив і місце знаходження вказаної особи, органу досудового розслідування не відоме. Крім того, органом досудового розслідування встановлено, що при передачі письмового повідомлення про підозру батькові ОСОБА_6 , останній показав, що його син поїхав до м. Дніпропетровська, про адресу проживання та контактний номер телефону не повідомив. Разом з цим, встановлено, що з метою переховування від органів прокуратури та суду та ухилення від кримінальної відповідальності, ОСОБА_6 05.05.15 виїхав за межі України. У зв`язку із цим, органом досудового розслідування 15.05.2015 винесено постанову про оголошення ОСОБА_6 у розшук та 18.05.2015 до суду подано клопотання про застосування до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У подальшому, з метою дотримання процесуальних строків, 27.05.2015 досудове розслідування у вказаному вище кримінальному провадженні зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України, однак, з метою встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 слідчим отримано дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно вказаної особи, за результатом проведення яких встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 на даний час перебуває у містах Донецьк та Єнакієве де проходить службу у військах так званої «ДНР» на посаді спецпризначенця «Беркут», тобто перебуває у зоні проведення антитерористичної операції і переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності або оголошені у міждержавний та/або міжнародний розшук, та вони розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Статтею 5 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку із проведенням антитерористичної операції» встановлено, що оголошення у розшук підозрюваного, який перебуває в районі проведення антитерористичної операції є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування у порядку, передбаченому КПК України. Разом з цим, вказаною статтею передбачено, що вимога про оголошення підозрюваного у міждержавний або міжнародний розшук не поширюється на випадки, якщо вирішується питання про застосування стосовно підозрюваного спеціального кримінального провадження.

Таким чином, на даний час є усі підстави для здійснення спеціального досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із чим виникла необхідність в отриманні дозволу на його проведення.

На підставі викладеного слідчий просив для повного, всебічного та об`єктивного розслідування обставин кримінального провадження постановити ухвалу про спеціальне досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001691 від 26.07.2014 року, відносно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 121 КК України.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали на його задоволенні наполягали.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 107 КПК України судовий процес технічними засобами не фіксувався.

Згідно із ч. 2 ст. 297-1 спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 112, 113, 114, 114-1, 115, 116, 118, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук. Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності або оголошені у міждержавний та/або міжнародний розшук, та вони розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 297-3 Клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування розглядається слідчим суддею не пізніше десяти днів з дня його надходження до суду за участі особи, яка подала клопотання, та захисника.

Вислухавши думку учасників судового провадження, а також дослідивши матеріли клопотання та надані суду матеріали кримінального провадження, суд вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки за сукупністю обставин та наявних в матеріалах кримінального провадження доказів, встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває у зоні проведення антитерористичної операції, та понад рік переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а тому є всі підстави для застосування спеціального досудового розслідування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 297-1, 297-2,297-3, 297-4, 297-5 КПК України,

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Призначити спеціальне досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001691 від 26.07.2014 року, відносно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 121 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1