Справа № 182/3984/16-к
Провадження № 1-кп/0182/478/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.12.2016 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополь кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.05.2016 р. за № 0001995 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Марганець, Дніпропетровської обл., громадянина України, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 не працюючого, із середньо-спеціальною освітою, розлученого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимого
у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України
з участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_3 01.05.2016 року близько 00.30 год., будучи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився на перехресті вул. Молодіжна та Миронюка в с. Привільне, Нікопольського району Дніпропетровської обл., де розпивав спиртні напої разом з ОСОБА_7 .
В цей час на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 наніс один удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя ОСОБА_3 , на що останній, з метою заспокоїти ОСОБА_7 , схопив його обома руками в область зап`ясть правої та лівої руки та перевернув його спиною до себе.
Після чого, ОСОБА_3 , двома руками, шляхом обхвату обох рук ОСОБА_7 , не маючи наміру на вбивство або заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків від його дій у вигляді смерті ОСОБА_7 , хоча повинен був і міг їх передбачати, умисно перекинув останнього через свій правий бік, внаслідок чого останній, впав та вдарився потиличною частиною голови та спиною об асфальтне покриття дороги.
В результаті своїх необережних дій, ОСОБА_3 , згідно висновку СМЕ № 997/305-Е від 14.06.2016 року, спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді спинальної травми (перелом 6-го шийного хребта, неповний розрив спинного мозку на рівні розриву, крововиливи у оболонки та речовину спинного мозку шийного відділу, з вираженим набряком) та рани у тім`яній ділянці ліворуч, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечним для життя в момент заподіяння, від отримання яких 28.05.2016 року потерпілий не приходячи до тями помер в Дніпропетровській обласній клінічній лікарні ім. Мечникова.
Смерть потерпілого ОСОБА_7 згідно висновку СМЕ № 997/305-Е від 14.06.2016 року настала внаслідок спинальної травми у вигляді перелому шийного відділу хребта з ушкодженням спинного мозку, яка ускладнилась розвитком набряку спинного мозку.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 119 КК України, як вбивство через необережність.
Кримінальне провадження надійшло до суду з обвинувальним актом.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_5 подали угоду про примирення, укладену 12.12.2016 року, згідно якої обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_5 дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 119 КК України. Обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального злочину. Потерпілий ОСОБА_5 претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого на момент укладення угоди не має. Потерпілий ОСОБА_5 усвідомлює, що підписання угоди позбавляє його права змінити вимоги щодо спричинених збитків кримінальним злочином та вимагати в подальшому повторного притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за відповідний злочин. Сторони погодилися на призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді трьох років обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком один рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
У підготовчому судовому засіданні сторони кримінального провадження вважають за можливе затвердити укладену угоду та просили про це суд.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження суд вважає, що угода може бути затверджена з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Відповідно до ст. 12 КК України злочин, вчинений ОСОБА_3 , відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Обвинувачений повністю визнав свою вину та розуміє, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального злочину, у вчиненні якого його обвинувачують, при цьому він має ряд прав, передбачених ч. 4 ст. 474 КПК України. Обвинувачений також правильно розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Потерпілий також правильно розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.
Суд переконаний у тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Угода про примирення, укладена 12.12.2016 р. між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , відповідає вимогам КПК і КК України.
Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст.. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчинення якого обвинувачується особа.
Кримінальний злочин, вчинений ОСОБА_3 має правильну правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 119 КК України. Узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановлених Загальною частиною КК України.
Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді від 17.06.2016 року до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, термін дії якого закінчився 15.08.2016 року і згідно ч. 6 ст.194 КПК України вважається скасованим.
Цивільний позов не заявлений.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 314, 475 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про примирення, укладену 12 грудня 2016 р. між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001995.
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 1 ст. 119 КК України і призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період випробувального терміну періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок на підставі угоди може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1