УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №295/673/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.309 КПК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2017 року. Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар с/з ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника-адвоката ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 20 січня 2017 року,
В С Т А Н О В И В:
Суд мотивував своє рішення тим, що необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 виправдана потребою в необхідності в проведенні ряду слідчих дій, дослідити та перевірити всі доводи підозрюваного, а також усунути наявні в матеріалах досудового розслідування суперечності для остаточного та беззаперечного доведення вини підозрюваного.
Вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою, яка підлягає скасуванню.
Зазначає, що не було забезпечено право на захист підозрюваному ОСОБА_8 (ст.20 КПК України).
Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою слідчий СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській обл. ОСОБА_9 в порушення ч.4 ст.46, ч.1 ст.52, ч.2 ст.184 КПК України не забезпечила обов`язкову участь захисника під час вручення 19.01.2017р. копії даного клопотання підозрюваному ОСОБА_8 . На що слідчий суддя не звернув уваги під час розгляду клопотання та проігнорував пояснення ОСОБА_8 з приводу того, що йому взагалі не надано копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.
Зазначає, що слідчим суддею в порушення ч.1 ст.53 КПК було прийнято незаконне рішення про залучення захисника для проведення окремої процесуальної дії, так як вона є захисником підозрюваного ОСОБА_8 за призначенням на підставі доручення від 05.12.2016р. №006-0001789 (про що в матеріалах клопотання відсутні відомості) та її належним чином в порядку, передбаченому гл.6 КПК України, завчасно не було повідомлено про розгляд 20 січня 2017р. слідчим суддею Богунського районного суду м.Житомира клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, як і не було вручено саме клопотання із матеріалами.
Вважає, що захисник, який брав участь в судовому розгляді, уповноважений на підставі ухвали слідчого судді від 20.01.2017р. регіональним центром з надання безоплатної правової допомоги, адвокат ОСОБА_10 не мала права брати участь під час окремої процесуальної дії в якості захисника ОСОБА_8 (про що йому не було відомо), оскільки вона у цьому кримінальному провадженні раніше надавала правову допомогу підозрюваному ОСОБА_11 - особі, інтереси якої суперечать інтересам підозрюваного ОСОБА_8 , що відповідно до п.1 ч.2 ст.78 КПК є підставою для відводу захисника.
Зазначає, що не було забезпечено гласність судового розгляду клопотання та його повне фіксування технічними засобами (ст.27 КПК України), що є безумовною підставою згідно п.7 ч.2 ст.412 КПК скасування судового рішення.
Вважає, що слідчий суддя залишив поза увагою те, що клопотання слідчого було подано до суду 20.01.2017р. з порушенням строку встановленого ч.3 ст.199 КПК України, оскільки дія ухвали про обрання запобіжного заходу закінчувалася 22.01.2017р., а з клопотанням про продовження строку тримання під вартою слідчий звернувся до суду 20.01.2017р., тобто пізніше ніж за п`ять днів. Тому слідчий суддя Богунського районного суду м.Житомира мав би відмовити у задоволенні такого клопотання.
Посилається на те, що висновок слідчого судді про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 мотивований лише необхідністю в проведенні слідчих дій для остаточного та беззаперечного доведення вини підозрюваного. При цьому слідчий суддя залишив поза увагою бездіяльність слідчого СВ Житомирського ВП ОСОБА_9 , яка на протязі двох місяців ігнорувала свої службові обов`язки, покладені на слідчого положеннями КПК України, зокрема ст.9 КПК.
Вважає, що слідчий суддя необгрунтовано зазначив, що виклад обставин правопорушень свідчить про те, що заявлені ризики не зменшилися, що на його думку виправдовує тримання особи під вартою.
При цьому слідчий суддя, не дослідивши попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не обґрунтував та не мотивував своє рішення щодо наявності будь-яких ризиків. В матеріалах клопотання слідчого відсутні докази, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_12 .
Зазначає, що під час розгляду даного клопотання не було доведено обставин, зазначених ч.3 ст.199 КПК.
Вважає, що слідчим суддею не враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику ЄСПЛ, згідно з якою обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
На думку захисника, слідчий суддя при ухваленні оскаржуваного рішення належним чином не обґрунтував необхідність тримання під вартою ОСОБА_8 та не розглянув можливості застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, тим самим проігнорував правові позиції ЄСПЛ, викладені в п.80 рішення від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», п.60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України».
Зазначає, що підозрюваний ОСОБА_8 неофіційно займався ремонтом автомобілів, чим заробляв на життя, має постійне місце проживання в АДРЕСА_1 , де проживає разом з матір`ю, вітчимом та молодшою сестрою; не має наміру переховуватися від слідчого, суду або ж перешкоджати кримінальному провадженню чи вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому можливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 інший, більш м`який запобіжний захід, у виді домашнього арешту.
Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
При апеляційному розгляді даної апеляційної скарги встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням норм національного та міжнародного законодавства.
Предметом дослідження суду першої інстанції при розгляді вказаного клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу були ті обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження запобіжного заходу (ст.177, 178, 183, 194, 199 КПК України).
Згідно ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до положень ст.199 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів врахував, обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема:
не проведено товарознавчі експертизи мобільних телефонів;
не проведено слідчий експеримент з участю потерпілих;
не встановлено та не допитано усіх свідків скоєного злочину;
не проведено ознайомлення сторони захисту з матеріалами кримінального провадження в порядку ст.290 КПК України, а тому дійшов обґрунтованого висновку про те, що необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 виправдана потребою в необхідності в проведенні ряду слідчих дій, дослідити та перевірити всі доводи підозрюваного, а також усунути наявні в матеріалах досудового розслідування суперечності для остаточного, та беззаперечного доведення вини підозрюваного.
Крім того, суд першої інстанції врахувавши обставин вчинення правопорушень дійшов висновку про те, що заявлені під час обрання запобіжного заходу ризики не зменшилися, що виправдовує тримання особи під вартою.
Апеляційний суд вважає правильними висновки суду першої інстанції та враховує, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину - розбійного нападу, поєднаного з проникненням у житло, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років із конфіскацією майна, при цьому після первісного обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, встановлені в ухвалі Апеляційного суду Житомирської області від 09.12.2016 року ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України не зменшились та існує загроза переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, або перешкоджати йому іншим чином, а тому вважає неможливим застосуванням більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вказаним ризикам.
Колегія суддів враховує дані, що характеризують особу ОСОБА_8 , зокрема те, що останній не має міцних соціальних зв`язків в місці свого постійного проживання, не має постійного місця роботи чи навчання, має негативну соціальну репутацію, раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, останній раз 25.11.2013 Корольовським районним судом м. Житомира за ч.2 ст.289 КК України на 5 років 3 місяці позбавлення волі, ухвалою Піщанського районного суду Вінницької області від 19.01.2016 умовно-достроково звільнений 27.01.2016 від відбування покарання на строк 2 роки 5 місяців 13 днів.
Враховуючи положення п.4 ч.2 ст.183 КПК України, відповідно до якого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, Апеляційний суд вважає обґрунтованим продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .
Що стосується апеляційних доводів захисника про що слідчим суддею в порушення ч.1 ст.53 КПК було прийнято незаконне рішення про залучення захисника ОСОБА_10 для проведення окремої процесуальної дії, оскільки вона у цьому кримінальному провадженні раніше надавала правову допомогу підозрюваному ОСОБА_11 - особі, інтереси якої суперечать інтересам підозрюваного ОСОБА_8 , а вона є захисником підозрюваного ОСОБА_8 за призначенням, а її належним чином в порядку, передбаченому гл.6 КПК України, завчасно не було повідомлено про розгляд 20 січня 2017р. клопотання слідчого не є підставою для скасування рішення слідчого судді, оскільки не було порушено права підозрюваного ОСОБА_8 .
Доводи захисника про те, що слідчий суддя залишив поза увагою те, що клопотання слідчого було подано до суду 20.01.2017р. з порушенням строку встановленого ч.3 ст.199 КПК України, оскільки дія ухвали про обрання запобіжного заходу закінчувалася 22.01.2017р., а з клопотанням про продовження строку тримання під вартою слідчий звернувся до суду 20.01.2017р., тобто пізніше ніж за п`ять днів, тому слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира мав би відмовити у задоволенні такого клопотання є безпідставними, оскільки положення ст.199 КПК України не передбачають відмови в задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою лише з підстав порушення терміну звернення з клопотанням.
Доводи захисника про бездіяльність слідчого СВ Житомирського ВП ОСОБА_9 , яка на протязі двох місяців ігнорувала свої службові обов`язки, покладені на слідчого положеннями КПК України, зокрема ст.9 КПК не є предметом даного апеляційного розгляду.
З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості та незаконності ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а більш м`які запобіжні заходи, у виді домашнього арешту не забезпечать на даному етапі досудового розслідування належного виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків.
З урахуванням вищевикладеного Апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала Богунського районного суду м. Житомира від 20 січня 2017 року законна та обґрунтована і підстав для її скасування не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, Апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 20 січня 2017 року відносно ОСОБА_8 без змін.
Ухвала суду набирає законної сили негайно після її оголошення й оскарженню не підлягає.
Судді: