справа № 208/447/17
№ провадження 1-кп/208/243/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2017 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

за участю: прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002741 від 06 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Колюжинці, Срібнянського р-ну, Чернігівської області, українця, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, не працюючого, неодруженого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , пункт обігріву, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

ВСТАНОВИВ:
30.09.2016, приблизно о 15.00 години (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 , перебував у приміщенні кімнати №17 чоловічого гуртожитку розташованої, за адресою: АДРЕСА_2 , де в той момент знаходилася потерпіла ОСОБА_6 . В цей час між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 виник прямий злочинний умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій прямий злочинний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 30.09.2016, близько о 15.00 годин (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) перебуваючи у кімнаті №17 чоловічого гуртожитку розташованої, за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи при цьому, що шляхом нанесення ударів по тілу людини можливо заподіяти їй тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості, передбачаючи імовірність настання таких наслідків та бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_6 та навмисно вдарив один раз правою рукою в область обличчя зліва.

Пересвідчившись, що його прямий злочинний умисел реалізовано в повному обсязі, ОСОБА_5 залишив місце скоєння кримінального правопорушення.

В результаті умисних, протиправних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_6 згідно висновку судово-медичного експерта № 1334-Е від 24.10.2016 спричинені пошкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з переломом нижнього краю лівої глазниці з синцем в цій ділянці, з синцем на нижній повіці правого ока, яка супроводжувалась явищами струсу головного мозку, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як викликаючи тривалий розлад здоров`я понад 21 добу.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчинені кримінального правопорушення визнав повністю, суду пояснив, що він проживав у гуртожитку по АДРЕСА_2 , потерпіла працює там комендантом. У нього з нею і раніше виникали конфлікти з приводу того, що він має заборгованість за проживання. 30.09.2016 року приблизно о 15-й годині у них знову виник конфлікт, під час якого ОСОБА_6 вимагала гроші за гуртожиток, оскорбляла його нецензурною лайкою. Це його розлютило і він один раз вдарив кулаком правої руки потерпілу в обличчя зліва. Від удару вона не падала, свідомість не втрачала. Після чого конфлікт припинився, він виписаний з гуртожитку, тимчасово проживає у пункті обігріву. Просить суворо не карати, розкаюється, жалкує що вчинив такий вчинок по відношенні до жінки. Обставини справи не оспорює, вважає недоцільним досліджувати докази.

Дане кримінальне провадження розглянуто згідно вимог ч.3 ст.349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження зрозуміло зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною та істиною. Судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони позбавляються права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. У зв`язку з цим докази судом не досліджувалися і їх оцінка не проводилася.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_5 у вчинені злочину, а саме в заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я, встановлена та доведена повністю, а дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід правильно кваліфікувати за ч.1 ст.122 КК України як заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При обрані міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за скоєний ним злочин, суд виходить із вимог ст.65 КК України, що стосуються ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно ст.66 КК України є його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставин, які обтяжують відповідно ст.67 КК України покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

При призначені покарання ОСОБА_5 суд також враховує, що обвинуваченим скоєно злочин, який відповідно до ч.3 ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, тяжкість скоєного злочину, згідно до вимог ст.12 КК України, особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що достатнім та необхідним для виправлення та попередження нових злочинів з його сторони є покарання пов`язане з обмеженням волі.

В той же час суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливо без відбуття покарання, призначеного йому вироком суду, ОСОБА_5 можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши ОСОБА_7 іспитовий строк, при цьому суд враховував, що ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаявся, обвинувачений вперше притягається до кримінальної відповідальності, також суд враховував його відношення до скоєного.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370,371,373,374,376 КПК України,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за ч.1 ст.122 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

У відповідності зі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного йому вироком суду, встановивши ОСОБА_5 іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до пункту 1 підпунктів 1), 2) ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 в період відбування покарання з випробуванням періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1