Справа № 592/1210/17
Провадження № 1-кп/592/209/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Сум в складі головуючого ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР № 0004195 від 24.09.2016 року по обвинувальною

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сіденки, Лебединського району, Сумської області, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого у ПАТ «Сумське НВО» на посаді слюсаря складальника, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.09.2016 приблизно о 8.20 год., ОСОБА_4 керував автомобілем «ВАЗ-21103» н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Білопільський шлях в м.Суми зі сторони вул. Чернігівської в районі будинку № 24. Він зневажив безпекою дорожнього руху при наближені до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, завчасно не зменшив швидкості, не зупинився та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка переходила проїзну частину по зазначеному нерегульованому пішохідному переходу, зліва на право відносно напрямку руху автомобіля. Контакт потерпілою з автомобілем відбувся шляхом переїзду переднім лівим колесом через ліву ногу потерпілої. Після наїзду ОСОБА_5 впала на проїзну частину, а водій ОСОБА_4 зупинив автомобіль на проїзній частині, відразу ж за межами пішохідного переходу.
У результаті дорожньо-транспортної події потерпіла ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді: «Закритий травматичний вивих акроміального кінця правої ключиці».
Відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи № 35/13 від 27.01.2017, в даній дорожній ситуації водій автомобіля «ВАЗ-21103» н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 порушив вимоги Правил дорожнього руху України (затверджених постановою КМ України від 10.10.01р. №1306, далі ПДР) передбачених пунктом:
18.1 Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Порушення п. 18.1 ПДР, допущені водієм ОСОБА_4 , з технічної точки зору знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП і наслідками, що настали.
Обвинувачений свою вину у вчинені кримінального правопорушення при зазначених вище обставинах визнав частково та дав покази. Так зазначив, що їхав на автомобілі по вул. Білопільський шлях. Дорога знайома і знайомі усі пішохідні переходи. Побачив на переході потерпілу, яка переходила проїзну частину з ліва на право швидким шагом. Його трохи засліпило сонце. Він також застосував екстрене гальмування. Після того як зупинився вийшов з автомобіля і побачив потерпілу яка стояла на ногах. Свій автомобіль переставив біля краю проїзної частини та запропонував допомогу потерпілій. Вона скаржилася на біль у нозі. Після цього відвіз за її згодою у травмпункт де їй надали допомогу, наклали шину на ліву ногу. Потім самостійно звернувся до поліції. Вважає, що пошкодження ключиці не є наслідком його дій. Оскільки потерпіла не падала на місці пригоди. Був у неї вдома і вона не виявляла ознак середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим, його вина повністю підтверджується дослідженими доказами.

Показами потерпілої ОСОБА_5 , яка суду пояснила, що 24.09.2017 року йшла на роботу. Переходила дорогу по вул. Білопільський шлях по пішохідному переходу. Коли була приблизно на середині переходу автомобіль марки «Лада» наїхав їй на ліву ногу. Від цього вона впала назад спиною більше на правий бік. Водій відразу зупинився. Вона сказала йому куди жене на, що той відповів, що його засліпило сонце. Якийсь перехожий допоміг їй підвестися. Вона зібрала речі, які впустила при падінні. Водій у цей час переставив свій автомобіль подалі. Потім він їй запропонував звернутися до травмпункту, де їй наклали шину на ліву ногу. Вже ввечері відчула болі у плечі та потім звернулася за медичною допомогою. Від події зазнала ушкоджень, забій лівої ноги та вивих правої ключиці. Лікування було тривалим і болісним, від чого зазнала моральної шкоди.

Протоколом огляду місця події від 24.09.2016 року з якого вбачається, що на місці пригоди по вул. Білопільський шлях в районі будинку №24 у м.Суми є пішохідний перехід позначений знаками та дорожньою розміткою.

Протоколами слідчих експериментів з потерпілою ОСОБА_5 та з участю обвинуваченого ОСОБА_4 з яких вбачається, що вони вказали на місце пригоди в одному місці на пішохідному переході по вул. Білопільський шлях в районі будинку №24 у м.Суми.

Висновком експерта № 1386 від 22.12.2016 року з якого вбачається, що у потерпілої виявлені тілесні ушкодження, які могли утворитися під час ДТП у час який відповідає події 24.09.2016 року. «Закритий травматичний вивих акроміального кінця правої ключиці кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості. Забій лівої стопи є легким тілесним ушкодженням.
Висновком судової автотехнічної експертизи № 35/13 від 27.01.2017, з якої вбачається, що в даній дорожній ситуації водій автомобіля «ВАЗ-21103» н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 порушив вимоги Правил дорожнього руху України (затверджених постановою КМ України від 10.10.01р. №1306, далі ПДР) передбачених п. 18.1.
Таким чином суд вважає, що вина обвинуваченого встановлена повністю і дії кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, дані про особу, обставини що пом`якшують покарання.

ОСОБА_4 раніше не судимий, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, за місцем роботи, частково відшкодував спричинену шкоду і ці обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання.

Суд також враховує, що вчинений обвинуваченим злочин є злочином вчиненим з необережності. Обвинувачений після вчинення злочину надав допомогу потерпілій, самостійно звернувся до поліції з приводу події.

На підставі викладеного суд приходить до переконання, що за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України необхідним і достатнім покаранням для виправлення та попередження нових злочинів обвинуваченого є виправні роботи з позбавленням права керувати транспортними засобами. Штраф призначити не можливо, оскільки є загальновідомі обставини по невиплаті заробітної плати працівникам ПАТ «Сумське НВО».
Прокурором заявлений цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування на користь Управління фінансів, економіки і бюджету Сумської міської ради вартості лікування потерпілої у сумі 2024 грн. 17 коп.. Обвинувачений не заперечував проти позову. Відповідно до положень ст. 1206 ЦК України заявлений позов слід задовольнити та стягнути заявлену суму.

Потерпілою заявлений позов про відшкодування моральної шкоди у розмірі 12 500 грн.. Відповідно до ст. 1168 ЦК України заявлений позов підлягає частковому задоволенню. Так потерпілою доведено, що вона перебувала на стаціонарному лікуванні десять днів, їй було рекомендоване амбулаторне лікування, фіксація гіпсовою пов`язкою три тижні. Під час події потерпіла вочевидь зазнала переляку, виходячи з того, що факт наїзду автомобілем є стресовою ситуацією для звичайної людини. Біль можлива від тілесних ушкоджень та страждання під час лікування. Ураховуючи зазначене у своїй сукупності вказує на те, що потерпіла зазнала моральної шкоди у зв`язку з пошкодженням здоров`я. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер діяння обвинуваченого та обсяг страждань (душевних, психічних), яких зазнала потерпіла, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), час та зусилля, які витратила потерпіла при захисті своїх інтересів. При цьому суд виходе із засад розумності, виваженості та справедливості. І за таких обставин суд прийшов до переконання, що розмір відшкодування моральної шкоди становить 6000 грн. Тому на користь потерпілої необхідно стягнути саме цю суму. В іншій частині слід відмовити за необґрунтованістю.
Керуючись ст. 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у виді виправних робіт на строк один рік шість місяців з відрахування в доход держави 10% заробітку з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до два роки.

Цивільний позов прокурора в інтересах Управління фінансів, економіки і бюджету Сумської міської ради задовольнити. Стягнути з ОСОБА_4 на користь Управління фінансів, економіки і бюджету Сумської міської ради відшкодування витрат на лікування потерпілої ОСОБА_5 у розмірі 2024 грн. 17 коп..
Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 відшкодування моральної шкоди у розмірі 6 000 грн.. У іншій частині позову відмовити за необґрунтованістю.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Сум протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, обвинуваченим у той же строк з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, потерпілій. Відсутнім учасникам розгляду направити копію вироку не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя ОСОБА_1