Провадження №1-кп/127/267/17
30 січня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
законного представника
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника підозрюваного

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, -
ОСОБА_4 09.01.2016 о 19.08 год., спільно із знайомим йому ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку № 51 по вулиці Юності в м. Вінниці, в якому розміщений магазин «АТБ», де побачили раніше незнайомого їм громадянина Іраку ОСОБА_8 , який перебував неподалік від них на вказаній вулиці. Після чого, у вказаних осіб виник спільний злочинний умисел на вчинення хуліганських дій відносно останнього.
Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , наздогнали ОСОБА_8 на ділянці, що розташована з правого боку від будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи, що вони знаходяться в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства та демонструючи свою зневагу до загальноприйнятих в суспільстві норм моралі та правил поведінки почали, нецензурно висловлюватись в бік останнього, принижуючи його гідність. Потім, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , вперто не бажаючи припинити свої хуліганські дії, нанесли ОСОБА_9 удари руками та ногами в область обличчя, внаслідок чого останній впав на землю. В подальшому, вищевказані особи залишили місце вчинення кримінального правопорушення.
Внаслідок вказаних дій, ОСОБА_9 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді двох синців в ділянці кінчика та спинки носа, які згідно висновків експертів № 22 від 25.01.2016 та №161/30-к від 02.03.2016 належать до легких тілесних ушкоджень.
Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 296 КК України грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, кваліфікуючою ознакою якого є ті самі дії, вчинені групою осіб.
Прокурор ОСОБА_3 вважає за можливе задовольнити клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , оскільки за висновком проведеної стаціонарної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового амбулаторного лікування у лікаря-психіатра.
В судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що він не заперечує щодо застосування до нього заходів медичного характеру.
Законний представник ОСОБА_5 суду пояснила, що син дійсно хворий та періодично стаціонарно лікується в психіатричній лікарні ім. акад. ОСОБА_10 . Просить клопотання задовольнити та застосувати до сина заходи медичного характеру.
Захисник підозрюваного просив задовольнити клопотання та застосувати до ОСОБА_4 заходи медичного характеру у виді примусового амбулаторного лікування.
Потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні зазначив, що ввечері 09.01.2016 він пішов в магазин «АТБ» по вул. Юності, купивши продукти він вийшов з магазину та стояв розмовляв по мобільному телефону. Через деякий час до нього підійшов хлопець та налякав його. Він запитав у хлопця, що той хоче, однак останній не відповів і він пішов далі. Приблизно через 10 хв. до нього підішли троє хлопців та один вдарив його, він впав та хлопці почали бити його ногами. Через деякий час удари припинилися та хлопці втікли. Коли він піднявся ні його пакета, ні гаманця не було. Після побиття він лікувався в лікарні і в нього до цього часу болить голова. Також в судовому засіданні він впізнав ОСОБА_4 як одного з хлопців, які його били.
Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження суд приходить до наступного.
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 126 від 08.09.2016, в період часу, до якого відноситься інкриміноване ОСОБА_4 діяння, він страждав на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервного типу перебігу. В період часу, до якого відноситься інкриміноване ОСОБА_4 діяння, він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_4 страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервного типу перебігу. Не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового амбулаторного лікування у лікаря-психіатра.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Винуватість ОСОБА_4 у вчинених ним суспільно-небезпечного діяння доведена доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 296 КК України грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, кваліфікуючою ознакою якого є ті самі дії, вчинені групою осіб.
Відповідно до ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що 1) особа вчинила суспільно небезпечне правопорушення у стані неосудності.
В судовому засіданні знайшло підтвердження те, що 09.01.2016 суспільно небезпечне діяння відносно потерпілого ОСОБА_12 було вчинене ОСОБА_4 , який в момент вчинення злочину за висновком проведеної під час досудового розслідування судово-психіатричної експертизи № 126 від 08.09.2016 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК України, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, яка виключає можливість застосування до нього покарання, враховуючи характер та тяжкість захворювання, суд вважає, що ОСОБА_4 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру, тому суд відповідно до норм ст. 513 КПК України постановляє ухвалу про застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 372, 395, 512, 513 КПК України, ст.ст. 19, 93 КК України, суд, -
Застосувати до ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру, у вигляді примусового амбулаторного лікування у лікаря психіатра.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня її оголошення.
Суддя: