печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3934/17-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2017 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України старший радник юстиції ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , про арешт майна, -
В С Т А Н О В И В :
У провадження слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України старший радник юстиції ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , про накладення арешту на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 .
Обґрунтовуючи подане клопотання, сторона кримінального провадження вказує, що слідчими управлінням спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000310 від 22.04.2014, за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 368, ч. 3 ст. 368-2, ч. 3 ст. 369-2, ч. 2 ст. 364 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у липні 2012 року у ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інших невстановлених слідством осіб виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах земельною ділянкою загальною площею 1553,97 га, належною ОСОБА_8 , як власнику сертифікатів на земельну частку (пай).
ОСОБА_5 розроблений план, яким передбачалось, що він зловживаючи своїм службовим становищем голови Первомайської державної адміністрації Миколаївської області, організує розробку та підписання розпорядження про незаконне зарахування земельної ділянки, належної ОСОБА_9 , до земель запасу державної власності, а також підшукає громадян для подальшого оформлення на них права власності на відповідні земельні ділянки.
У свою чергу, ОСОБА_6 , зловживаючи своїм службовим становищем начальника відділу Держкомзему в Первомайському районі Миколаївської області, діючи спільно та погоджено з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ними, мав підготувати документи про відведення земельних ділянок зі складу земель, належних ОСОБА_9 , у власність цих громадян.
Таким чином, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи призначеним розпорядженням Президента України №179/2010-рп від 15.04.2010р. на посаду голови Первомайської державної адміністрації Миколаївської області, в групі з ОСОБА_6 , який займав посаду начальника відділу Держкомзему в Первомайському районі Миколаївської області, ОСОБА_7 , яка виступала засновником та єдиним учасником ТОВ «Партнер-Агро» та являлась директором цього товариства, та іншими невстановленими органом досудового розслідування особами, шляхом зловживання своїм службовим становищем, незаконно заволоділи чужим майном в особливо великих розмірах, а саме, земельною ділянкою, належною ОСОБА_8 , шляхом внесення відомостей до державної статистичної звітності управління Держземагенства у Первомайському районі Миколаївської області (ф. 6-зем) про те, що за ТОВ «Партнер-Агро» в межах території Ленінської сільської ради Первомайського району Миколаївської області значаться землі загальною площею 1520,1737 га, загальна нормативно-грошова оцінка яких складає 31 258 514,00 грн.
18.01.2017р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Санкція ч. 5 ст. 191 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Згідно інформаційної довідки № 78539741 від 20.01.2017р. Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності належить ОСОБА_5 .
Посилаючись на те, що з метою забезпечення збереження майна та в подальшому можливої його конфіскації виникла необхідність у накладенні арешту на майно ОСОБА_5 , слідчий просив клопотання задовольнити.
Слідчий суддя, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна визнав можливим розгляд клопотання здійснювати без повідомлення власника майна.
Заслухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Слідчими управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000310 від 22.04.2014, за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 368, ч. 3 ст. 368-2, ч. 3 ст. 369-2, ч. 2 ст. 364 КК України.
В ході здійснення досудового розслідування 18.01.2017р. ОСОБА_5 особисто повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
18.01.2017р. за клопотанням органу досудового розслідування відносно ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 960000,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).
Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Санкцією ч. 5 ст. 191 КК України передбачено додаткове покарання у виді конфіскації майна.
За вимогами п. 3 ч. 2 та ч. 5 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі, конфіскації майна як виду покарання, який накладається на майно підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
Частиною 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно.
Крім того, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З огляду на вимоги ст.ст. 94, 132, 173 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
В клопотанні слідчого наявні достатні підстави для арешту зазначеного нерухомого майна, оскільки на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , 27.09.2017р. його повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та органом досудового розслідування зібрано та надано слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження причетності особи до вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження нерухомого майна та забезпечення кримінального провадження, та слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно підозрюваного.
Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт нерухомого майна, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб,слідчий суддя не вбачає.
З огляду на обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, враховуючи те, що майно перебуває у власності підозрюваного, до якого можуть бути застосовані заходи кримінально-правового характеру, слідчий суддя з метою забезпечення кримінального провадження та можливого застосування до підозрюваного конфіскації майна, запобігання можливості його приховування та зникнення, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, вважає наявними підстави для накладення арешту на майно, яке належить на праві власності підозрюваному, а саме на нерухоме майно, а саме на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 .
Також слідчий суддя дійшов висновку про заборону особам, у володінні яких перебуває зазначене майно та/або права на таке майно, будь-яким чином розпоряджатися ним, оскільки незастосування такої заборони може привести до відчуження цього майна.
Керуючись ст. ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :
Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України старший радник юстиції ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на нерухоме майно, а саме на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 .
Заборонити особам, у володінні, користуванні яких перебуває зазначене нерухоме майно, розпоряджатися ним будь-яким чином.
Ухвала про арешт майна виконується негайно.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Ухвала про накладання арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1