Справа № 545/6/16-к
Провадження № 1-кп/545/11/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.01.2017 Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5 обвинуваченого ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Терешки, Полтавського району, громадянина України, освіта середня загальна, не одруженого,не працюючого, маючого малолітню дитину , проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст. 121 ч.2, ст.ст. 15 ч.3, 185 ч.3, КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 31.08.2015 року, близько 09-00 год., перебуваючи на території господарства гр. ОСОБА_9 , розташованого за адресою : АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклої сварки із ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись в стані алкогольного сп"яніння , умисно наніс удари руками по обличчю ОСОБА_10 , після чого , схопивши його обома руками , штовхнув на землю. В подальшому ОСОБА_6 , зайшовши ззаду, став на коліна, утримуючи голову потерпілого між колін та схопивши обома руками , почав крутити її у різні сторони, чим спричинив тілесні пошкодження у вигляді : перелому міжхребтових дисків С6-С7 шийного відділу хребта, з їх підвивихом з набряком та забоєм спинного мозку на їх рівні з

порушенням функцій нижніх кінцівок та тазових органів, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, по ознаці небезпеки для життя.

В подальшому ОСОБА_10 було госпіталізовано до реанімаційного відділення Полтавської обласної клінічної лікарні м. Полтави з вищевказаним діагнозом. Але вже ІНФОРМАЦІЯ_2 потерпілий помер.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1162-а від 16.12.2015 року причиною смерті став гнійний менінгоенцефаліт, який розвинувся внаслідок тупої травми шийного відділу хребта. Виявлені тілесні ушкодження : підвивих С6-С7 хребців, перелом дужок С6-С7 хребців, травматична грижа С6-С7 м/х диска з ушкодженням спинного мозку на рівні С4-D2 тяжкого ступеня ( по даним історії хвороби ), які носять прижиттєвих характер та які утворились від дії тупих предметів, стосовно живої особи, згідно з « правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень » носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію загрози для життя, а в даному випадку такі, які потягли за собою смерть.

Крім того, ОСОБА_6 06.03.2016 року близько 15 год. 50 хв. перебуваючи на території виробничо-структурного підрозділу « Полтавський центр механізації колійних робіт » філія центру з ремонту та експлуатації колійних машин ПАТ « Українська залізниця », що знаходиться за адресою : Полтавська область, Полтавський район, с. Копили, вул. Горького, 70д, яка охороняється, діючи умисно, з метою викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу проник до одного із пасажирських вагонів нерухомого складу, звідки намагався таємно викрасти металеві елементи обшивки з чорного металу, загальною вагою 0, 089 т., вартістю 410, 43 грн. та кольорового металу, алюмінію, загальною вагою 0, 0105 т., вартістю 324,45 грн., але з причин, що не залежали від його волі, не вчинив всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був виявлений та затриманий на місці вчинення злочину охоронцем виробничо-структурного підрозділу « Полтавський центр механізації колійних робіт ». Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою вину по пред`явленому обвинуваченню за епізодом замаху на крадіжку металевої обшивки з вагону нерухомого складу поїзда визнав повністю, а за епізодом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 визнав частково.

ОСОБА_6 пояснив , що 31.08.2015 р. прийшов з своєю співмешканкою ОСОБА_12 до її матері ОСОБА_9 , з якою проживав ОСОБА_10 . Коли ОСОБА_12 пішла до будинку, ОСОБА_10 почав її ображати . Вступившись за неї, отримав від ОСОБА_10 удари кулаком в обличчя. У відповідь завдав ОСОБА_10 також два удари в область обличчя , потім схопив за шию і кинув різко з крильця на землю , що було далі не пам*ятає . Коли отямився , то ОСОБА_10 лежав спиною на землі та кричав , а він сидів поруч і тримав його за шию. Поруч знаходилась мати співмешканки ОСОБА_9 , яка прохали не душити потерпілого та відпустити його. Потім кинув ОСОБА_10 та разом з ОСОБА_12 пішли з подвір"я. Одразу ж через декілька хвилин зателефонувала мати співмешканки та повідомила , що ОСОБА_10 не може підвестися . Тому вони

повернулися та втрьох занесли ОСОБА_10 до будинку. В" ОСОБА_13 визнав факт вживання разом зі своєю співмешканкою алкоголю перед скоєнням злочину . Не заперечує факт того , що під час проведення слідчого експерименту вказував як причинив тілесні ушкодження потерпілому.

Крім того , ОСОБА_6 вказав , що 06.03.2016 року в с. Копили під час вчинення крадіжки металевої обшивки та деталів з алюмінія вагону нерухомого складу був затриманий охоронцем.

За епізодом замаху на крадіжку майна ПАТ "Українська залізниця" філії центру з ремонту та експлуатації колійних машин виробничо - структурного підрозділу "Полтавський центр механізації колійних робіт" фактичні обставини справи ні ким з учасників судового провадження не оспорюються . Тому переконавшись , що всі учасники розгляду кримінальноі справи правильно розуміють зміст цих обставин, переконавшись у добровільності позицій , роз*яснивши, що учасники процесу будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини в апеляційному порядку, та за іх згодою , суд відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК Украіни визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Незважаючи на часткове визнання вини за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , вина ОСОБА_6 в повному обсязі доводиться протоколами проведення слідчого експерименту від 14.10.2015 року зі свідком ОСОБА_12 та від 19.11.2016 року зі свідком ОСОБА_9 , які були очевидцями заподіяння обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому та вказали механізм їх заподіяння відповідно до фототаблиць до протоколу. ( т.1, а.с. 235-238, 231-234).

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні в повному обсязі підтвердила достовірність своїх показань вказаних нею під час проведення слідчого експерименту стосовно механізму заподіяння обвинуваченим тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , який лежав на землі, шляхом роторного крутіння його голови, після чого потерпілого одразу повністю паралізувало. На крики припинити свої дії ОСОБА_11 не реагував і вона відтягнула обвинуваченого від потерпілого. Сварка між загиблим та обвинуваченим відбулася внаслідок крадіжки деталей автомобіля , яким користувався потерпілий.

ОСОБА_9 від визнання її потерпілою по кримінальному провадження в порядку ст. 55 КПК України відмовилась згідно її письмової заяви .( Т. 2 , а.с. 23 ) .

Свідок ОСОБА_14 - сусідка потерпілого повідомила , що вона бачила , як потерпілого виносили з будинку та його забрала машина швидкої допомоги . Згідно матеріалів судово-медичної експертизи № 1162-б виявлені тілесні ушкодження на трупі ОСОБА_10 утворилися за обставин зазначених ОСОБА_9 та ОСОБА_12 під час їх допиту та під час проведення з ними слідчого експерименту.

ОСОБА_6 в ході допиту від 16.10.2015 р. та під час слідчого експерименту від 16.10.2015 року об`єктивних показів щодо утворення тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_10 не надав.

Згідно пожиттєвого протоколу допиту ОСОБА_10 від 01.09.2015 року вбачається , що саме ОСОБА_11 спричинив потерпілому травму шиї, внаслідок чого в подальшому настала смерть останнього.

Відповідно до висновку експерта № 1383 від 06.10.2015 року вбачається, що :

1. Згідно наданої медичної документації на ім`я підекспертного у останнього виявлені тілесні ушкодження у вигляді : переломів С6-С7 з їх підвивихом з набряком та забоєм спинного мозку на їх рівні з порушенням функцій нижніх кінцівок та тазових органів, які могли утворитись від дії тупого обмеженого предмету, можливо в строк та за обставин вказаних вище і кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя ( п.2.1.2, 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень » Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. ).

2. Тілесні ушкодження підекспертному були спричинені з силою достатньою для їх утворення , яка діяла в напрямку підекспертного і вірогідніше за все несла ротаційний характер. В момент отримання тілесних ушкоджень підекспертний міг знаходитись як у вертикальному, так і в горизонтальному положенні, або близькому до них.

3.Вище вказані тілесні ушкодження не характерні для утворення їх при падінні тіла на площину, як з наданим прискоренням так і без такого.

4.Після отримання тілесних ушкоджень під експертний міг певний проміжок часу кричати, звати на допомогу певний проміжок часу, що залежить від індивідуальних особливостей організму.

5. Вище вказані тілесні ушкодження не характерні для утворення їх при самоспричиненні.

Відповідно до висновку експерта № 1162 від 28.11.2015 року та № 1162 - а від 16.12. 2015 року вбачається, що :

1.Причиною смерті гр. ОСОБА_10 став гнійний менінгоенцефаліт, який розвинувся, внаслідок тупої травми шийного відділу хребта.

2.При судово-медичній експертизі трупа гр. ОСОБА_10 на його тілі виявлені тілесні ушкодження : підвивих С6-С7 хребців, перелом дужок С6-С7 хребців, травматична грижа С6-С7 м/х диска з ушкодженням спинного мозку на рівні С4-D2 тяжкого ступеня ( по даним історії хвороби )

Вищевказані тілесні ушкодження носять прижиттєвий характер, утворились від дії тупих предметів, стосовно живої особи, згідно з « правилами судово-

медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень » ( наказ МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р. ), носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію загрози для життя.

3.В історії хвороби № 16393 нейрохірургічного відділення ПОКЛ на ім`я гр. ОСОБА_10 мається результат дослідження крові на етанол № 1195 від 02.09.2015 року етанол не виявлено.

Судово-медичний експерт ОСОБА_15 в судовому засіданні підтвердив вірність висновків проведених ним судово-медичних експертиз та вказав на прямий причино - наслідковий зв*язок між заподіянням гр-ну ОСОБА_10 тілесних ушкоджень та настанням його смерті.

Згідно акту судово-психіатричного експерта № 584 від 03.11.2015 року вбачається , що :

1. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждає, як і не виявляє ознак тимчасового розладу психічної діяльності чи недоумства, а виявляє ознаки розладу особистості та поведінки внаслідок епілепсії.

2.В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння, підекспертний будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждав, як і не знаходився в стані тимчасового розладу психічної діяльності , як і не виявляв ознак недоумства.

3.Наявний у під експертного розлад особистості та поведінки внаслідок епілепсії не позбавляв його можливості в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння і не позбавляє можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними.

4.При дослідженні особистісних особливостей під експертний ОСОБА_6 виявляє середню активність темпу психічних процесів і станів, низьку вразливість, відсутність імпульсивності, емоційну нестійкість, які не могли суттєво вплинути на його поведінку під час інкримінованого йому діяння.

5.На час інкримінованого йому діяння ОСОБА_6 не знаходився в стані фізіологічного афекту як психологічної підстави сильного душевного хвилювання.

6.Досліджуваний під дію ч. 2,3 ст. 19 та під дію ст. 20 КК України не підпадає. На даний час може постати перед слідством та судом.

7.На даний час ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Суд вважає доведеним причинний зв`язок між вищезазначеними діями обвинуваченого у зв"язку нанесення ним тяжких тілесних ушкоджень - спричинення тупої травми шийного відділу хребта ( ділянка якого є життєво важливим органом) із застосування сили по роторному типу та настанням смерті потерпілого від цього , внаслідок подальшого розвинення гнійного менінгоенцифаліту.

Обвинувачений ОСОБА_6 не заперечує, що саме від його вищевказаних дій настала смерть потерпілого, оскільки злочин ним скоєно в умовах очевидності.

Враховуючи всю сукупність фактичних обставин скоєння даного злочину, спосіб, знаряддя вчинення злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та тяжкість тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення, поведінку обвинуваченого та загиблого, що передували злочину, їхні фактично родинні стосунки , причини припинення злочинних дій у зв"язку з втручанням інших осіб в конфлікт, завдання загиблому тілесних ушкоджень шляхом травмування життєвоважливого органу - шиї та настанням від цього в подальшому смерті потерпілого, суд встановив , що ОСОБА_11 діяв виключно з умислом спрямованим на спричинення умисних тяжких ушкоджень потерпілому відповідно до наслідків його дій з подальшим в часі настанням смерті ОСОБА_10 .

Вказана травма шиї потерпілого була спричинена обвинуваченим, коли ОСОБА_10 вже знаходився в горизонтальному положенні, лежав на землі і відповідно ніякої небезпеки для ОСОБА_16 , який знаходився зверху над ним, представляти вже не міг.

В* ОСОБА_17 намагаючись уникнути відповідальності за скоєне , в частковому обсязі приховує та не вказує повністю про вчинені ним дії , внаслідок яких була заподіяна травма шиї ОСОБА_10 та вподальшому настала смерть потерпілого, посилаючись на те , що не пам"ятає , оскільки був в стані сп"яніння та невизначеного ним власного стану афекту.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_16 стосовно того , що його дії були спрямовані на захист від нападу потерпілого, який почав його бити, суд визнає недостовірними та методом захисту з метою уникнення відповідальності за скоєний злочин, оскільки належним чином встановлено , що тяжкі тілесні ушкодження потерпілому були спричинені обвинуваченим , коли ОСОБА_10 фактично не міг чинити ефективний опір внаслідок свого положення.

З урахуванням викладеного, проаналізувавши зібрані по справі докази , суд , прийшов до переконання, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковано за ст.121 ч.2 КК України , як умисне тяжке тілесне ушкодження , що спричинило смерть потерпілого , за ст. 15 ч.3, 185 ч.3КК України , як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) , поєднаний з проникненням до іншого приміщення.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із положень ст.65 КК України , враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини , які пом`якшують та обтяжують покарання.

Також враховує вимоги ч.2 ст.61 Конституції України про те , що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер , відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару , а й виправлення засудженого , а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим , так і іншими особами.

ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованих злочинів розкаявся, активно сприяв їх розкриттю , є особою молодого віку та злочини скоїв вперше , до кримінальної відповідальності раніше не притягувався , має неповнолітню дитину та матір - інваліда 3-ої групи , незадовільний стан здоров"я внаслідок епілепсії , що суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому.

Обставиною , яка обтяжує покарання ОСОБА_6 , суд вважає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням викладеного, враховуючи фактичні обставини скоєного злочину, ступінь його тяжкості, особу винного, обставини , які пом`якшують та обтяжують покарання,суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, оскільки вчинений обвинуваченим злочин є особливо тяжким , саме таке покарання, призначене в межах санкції ст.121 ч.2 КК України , буде найбільш відповідати принципам та цілям його призначення і буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд не вбачає підстав для застосування стосовно обвинуваченого вимог ст.69 та ст.75 КК України , оскільки обвинувачений особливо тяжкий злочин вчинив в стані алкогольного сп"яніння . Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 373 - 374 КПК України, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_18 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2 , ст. 15 ч.3, ст. 185 ч.3КК України та призначити покарання :

за ст. 121 ч. 2 КК України у виді 7 ( семи ) років 6( шести ) місяців позбавлення волі ,

за ст. 15 ч.3, ст. 185 ч.3 КК України у виді трьох ( трьох ) років позбавлення волі .

На підставі ст.70 ч.1 КК України , шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді 7 ( семи ) років 6 ( шість ) місяців позбавлення волі. В`юнікова взяти під варту негайно в залі суду та строк відбуття покарання ОСОБА_19 рахувати з часу затримання - 30 січня 2017 року.

Речові докази по справі : трубу металеву 3 шт., пластину алюмінієву 1 шт. повернути філії центру з ремонту та експлуатації колійних машин виробничо - структурного підрозділу "Полтавський центр механізації колійних робіт" ПАТ "Українська залізниця", після набрання вироком суду законної сили. Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд Полтавськоі області протягом тридцяти днів з дня його проголошення , обвинуваченому в той же строк з моменту отримання ним копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а тим учасникам , які не були присутніми в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1