АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_5
розглянувши урежимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 червня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 червня 2017 року скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження №0000115 від 30 листопада 2016 року, повернуто особі, яка її подала.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу слідчого судді, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, посилаючись на те, що ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 16 травня 2017 року скасовано ухвалу слідчого судді про повернення скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, яку слідчим суддею повернуто з аналогічних підстав, та призначено новий розгляд у суді першої інстанції. Однак слідчий суддя не взяв до уваги висновки, наведені в ухвалі суду апеляційної інстанції, та повторно повернув скаргу.
В судове засідання прокурор повторно не з`явився, про день та час розгляду апеляційної скарги був належним чином повідомлений, відомостей щодо поважності причин своєї неявки чи клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не надав.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 , який просив апеляційну скаргу задовольнити, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Як убачається з матеріалів судової справи, дані про вручення ОСОБА_5 копії ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 червня 2017 року у матеріалах справи відсутні, а тому колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу подано в строк, передбачений п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
На переконання колегії суддів, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні доводів апеляційної скарги та матеріалів кримінального провадження, ухвала слідчого судді зазначеним вимогам кримінального процесуального закону не відповідає.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Як убачається з матеріалів, наданих судом першої інстанції, ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва зі скаргою у порядку п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, в якій просив зобов`язати старшого слідчого третього відділу слідчого управління прокуратури міста Києва ознайомити його, як потерпілого, з матеріалами кримінального провадження; зобов`язати прокурора міста Києва вручити йому копію постанови про закриття кримінального провадження; скасувати постанову про закриття кримінального провадження та зобов`язати прокурора міста Києва поновити досудове розслідування у кримінальному провадженні, з проведенням усіх необхідних слідчих дій.
Ухвалою слідчого судді від 06 вересня 2016 року з матеріалів скарги ОСОБА_7 виділено в окреме провадження вимоги скарги щодо скасування рішення про закриття кримінального провадження та зобов`язання прокурора міста Києва поновити досудове розслідування у кримінальному провадженні, з передачею скарги у цій частині для здійснення автоматизованого розподілу.
Постановляючи 16 червня 2017 року ухвалу про повернення скарги з підстав, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, слідчий суддя виходив з того, що органом досудового розслідування у даному провадженні є третій слідчий відділ прокуратури м. Києва, який розташований у приміщенні за адресою: м. Київ, вул. Каунаська, 3-в, що знаходиться в межах Дніпровського району міста Києва, а тому скарга не підлягає розгляду в Печерському районному суді міста Києва.
Проте з такими висновками слідчого судді колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
За правилами п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.
Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування передбачено Главою 26 КПК України, однак прямої вказівки щодо територіальної підсудності розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування, норми вказаної глави не містять.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-558/0/4-13 від 05 квітня 2013 року, беручи до уваги, що законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду клопотань, територіальна підсудність яких прямо не визначена процесуальним законом (наприклад, ч. 1 ст. 306 КПК України).
З урахуванням наведеного, скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора на досудовому провадженні подається до суду за місцем розташування органу або роботи посадової особи, рішення дії чи бездіяльність якої оскаржується, та подання такої скарги до іншого суду є порушенням територіальної підсудності.
Зазначивши в ухвалі, що скарга не підлягає розгляду у Печерському районному суді міста Києва, слідчий суддя умотивував свій висновок тим, що наказом прокурора міста Києва №63 від 03 квітня 2017 року визначено місце розташування третього слідчого відділу прокуратури міста Києва у приміщенні за адресою: м. Київ, вул. Каунаська, 3-В.
Разом з тим, наказ прокурора м. Києва від 03 квітня 2017 року «Про визначення місць розташування органу досудового розслідування - слідчих відділів управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва», на який посилається слідчий суддя, без належних доказів, підтверджуючих факт доведення його змісту до відома населення у встановленому законом порядку, сам по собі не може бути підставою для зміни підсудності розгляду скарг на стадії досудового розгляду.
Колегія суддів дійшла такого висновку з урахуванням норм Конституції України і практики Європейського Суду з прав людини, яка є обов`язковою для застосування у кримінальному процесуальному законодавстві України.

Так, статтею 57 Конституції України передбачено гарантоване право кожного знати свої права та обов`язки, а також обов`язкове доведення у порядку, встановленому законом, до відома населення законів та інших нормативно-правових актів, що визначають права та обов`язки громадян. Крім того вимогами вказаної статті передбачено, що не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, зазначені закони та інші нормативно-правові акти, є нечинним.
Рішенням Європейського Суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя безпідставно послався на зазначений наказ прокурора м. Києва, оскільки матеріали справи не містять даних про доведеннявідомостей даного наказу до населення у встановленому законом порядку.

Крім того, як убачається з даних постанови слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_6 від 30 листопада 2016 про закриття кримінального провадження №0000115, постанову викладено на бланку прокуратури міста Києва, адресою якої зазначено: м. Київ, вул. Предславинська, 45/9, що знаходиться у межах територіальної юрисдикції Печерського районного суду міста Києва.
Наведене дає колегії суддів підстави вважати, що слідчий суддя без законних на те підстав повернув скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підлягає скасуванню.
З урахуванням того, що колегія суддів позбавлена можливості перевірити наявність чи відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого, оскільки питання, які порушуються у скарзі, не були предметом розгляду у суді першої інстанції, а суд апеляційної інстанції уповноважений здійснювати перевірку правильності застосування законодавства лише в частині прийнятого слідчим суддею рішення щодо повернення скарги, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана апелянтом ухвала є незаконною, а тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про призначення нового судового розгляду.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 405, 407,418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 червня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді :

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3