Справа № 748/1984/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/387/2017
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000876, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 січня 2017 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, з неповною загально середньою освітою, студента 2 курсу ДПТНЗ «Вище професійно-технічне училище» № 15 м. Чернігова, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

На вирок суду захисник Ширай в інтересах обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просить його змінити, та призначити його підзахисному покарання із застосуванням ст. 75 КК України, без ізоляції від суспільства.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оскаржуючи доведеність вини неповнолітнього обвинуваченого, та фактичних обставин кримінального провадження, просить його скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначенням покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 121 КК України у виді 7 років позбавлення волі.

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 січня 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 5 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання визначено рахувати з дня його фактичного затримання.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили не обирався.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що його підзахисний вину визнав, щиро розкаявся у скоєному, фактичних обставин справи не оспорював, активно сприяв у розкритті злочину, обставини, які обтяжують покарання, - відсутні. Проте судом при призначенні ОСОБА_7 покарання не в повній мірі враховано відомості щодо його особи та обставин, що пом`якшують покарання. Зокрема, неповнолітній має сталі соціальні зв`язки, проживає та виховується в повній сім`ї, характеризується позитивно. Кримінальне правопорушення вчинено у зв`язку з неправомірними діями потерпілого. Судом безпідставно не визнано пом`якшуючими обставинами те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та являється інвалідом 2 групи з дитинства. Потерпілий в судовому засіданні не наполягав на суворій мірі покарання та дане питання відніс на розсуд суду. На думку апелянта, вказані обставини надають можливості суду призначити його підзахисному покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що при призначенні обвинуваченому покарання поза увагою суду залишились обставини, які суттєво посилюють суспільну небезпеку вчиненого неповнолітнім злочину та характеризують його особу. Зокрема те, що обвинувачений має добру фізичну підготовку, займався бойовими видами спорту, мав добре поставлений сильний удар та усвідомлював наслідки нанесення таких ударів потерпілому, який мав меншу вагу, страждав психічним захворюванням, не був схильний до агресивної поведінки відносно інших осіб та будь-кому тілесні ушкодження не завдавав. При призначенні покарання судом не враховано зухвалість обвинуваченого при вчиненні кримінального правопорушення та обставини його вчинення. З метою уникнення кримінальної відповідальності обвинувачений після злочину незаконно впливав на неповнолітніх свідків. Судом першої інстанції неправильно застосовано положення ст. 69 КК України, оскільки вказані обставини, не впливають на його пом`якшення та істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого. Зокрема, вчинення злочину неповнолітнім, як пом`якшуюча обставина, є формальною та не зумовлена активними діями обвинуваченого. В ході судових розглядів він не розкаявся та намагався ухилитися від відповідальності. Він не вчиняв жодних активних дій у сприянні розкриттю злочину, тому активне сприяння розкриттю злочину не можна вважати пом`якшуючою покарання обставиною.

При розгляді провадження судом І інстанції встановлено, що 13 липня 2016 року, близько 19 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи на лузі поблизу с. Новоселівка Вознесенської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, в ході конфлікту, який раптово виник на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс не менше двох ударів руками і ногами ОСОБА_11 в область живота та тулуба, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота - синців тулуба, крововиливу в черевну порожнину, розриву капсули й паренхіми печінки, крововиливу в навколоселезінкову клітковину, крововиливи та розрив судин в ділянці кореня брижі тонкого кишківника, які за висновком судово-медичної експертизи № 619 від 30 серпня 2016 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Смерть ОСОБА_11 настала від масивної крововтрати, яка стала наслідком закритої травми живота з ушкодженням органів черевної порожнини 14 липня 2016 року о 01 год. 20 хв. в реанімаційному відділенні КЛПЗ «Чернігівська центральна районна лікарня».

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого, його законного представника та захисника, які підтримали подану захисником апеляційну скаргу, просили пом`якшити призначене покарання, застосувавши положення ст. 75 КК України, а апеляційну скаргу прокурора просили залишити без задоволення, потерпілого, який вирішення апеляційних скарг відніс на розсуд суду, думку прокурора, який просив подану ним апеляційну скаргу задовольнити та призначити обвинуваченому більш суворе покарання, а апеляційну скаргу захисника просив залишити без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, належних, допустимих, достовірних і достатніх у своїй сукупності, ретельно досліджених у судовому засіданні доказах, детально викладених у вироку, які узгоджуються між собою та яким суд дав належну юридичну оцінку і встановлені фактичні обставини учасниками судового провадження не оскаржуються.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав. Зазначив, що у скоєному щиро кається та просив застосувати до нього положення ст. 75 КК України.

Згідно з ч.1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд, у відповідності до вимог ст. ст. 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який є неповнолітнім, має вади слуху, у зв`язку з чим має право на отримання соціальної допомоги строком до 18 років, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд обґрунтовано відніс вчинення злочину неповнолітнім, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання, - не встановлено.

На думку колегії суддів, суд І інстанції, встановивши декілька обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, належним чином вмотивувавши своє рішення, вірно застосував положення ст. 69 КК України, та призначив ОСОБА_7 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст. 121 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Колегія суддів погоджується з таким рішенням і не вбачає підстав для застосування більш суворого покарання. Зазначені в апеляційній скарзі прокурора обставини враховані судом при призначенні покарання, а сама по собі тяжкість вчиненого діяння в силу закону не є безумовною перешкодою для застосування положень ст. 69 КК України.

Однак, на думку колегії суддів вказані захисником обставини, що пом`якшують покарання, та дані про особу обвинуваченого за своєю сутністю не є такими, що дають підстави для безумовного застосування положень ст. 75 КК України.

Всі пом`якшуючі обставини, які встановлені судом, враховані при призначенні йому покарання, тому твердження захисту про неврахування судом першої інстанції таких обставин не заслуговують на увагу.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому вирок суду є законним та обґрунтованим.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора залишити без задоволення.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 січня 2017 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4