Справа № 159/5022/16-к
Провадження № 1-кп/159/54/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5

ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт, що надійшов з прокуратури Волинської області, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000590 від 26 березня 2016 року щодо:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Невір Любешівського району Волинської області, житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта вища, розлученого, інвалід третьої групи, пенсіонер МВС, раніше не судимий, обвинуваченого за ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Ківерці Волинської області, житель АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючий, раніше не судимий, обвинуваченого за ч. 2 ст. 296 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 26 березня 2016 року, близько 18 години 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись за кермом автомобіля марки «Сitroen Xsara Picasso», р.н.з. НОМЕР_1 , діючи спільно з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, та переслідуючи єдиний умисел на вчинення кримінально караних дій, грубо порушуючи громадський порядок, що виразилось в явній неповазі до суспільства та в очевидному ігноруванні існуючих в суспільстві правил поведінки, моральності та добропристойності, що супроводжувались особливою зухвалістю, використовуючи нікчемний привід, а саме: використання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , автомобільних реєстраційних знаків Донецької області на належному йому та його дружині ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , автомобілі марки «Мitsubishi Pajero», р.н.з. НОМЕР_2 , ігноруючи встановлений законодавством спосіб захисту своїх прав шляхом звернення до правоохоронних органів, наздогнали зазначений автомобіль по АДРЕСА_3 , за кермом якого перебував ОСОБА_7 , а в салоні знаходились його дружина ОСОБА_8 та малолітня донька ОСОБА_9 , та раптово виїхали на смугу їх руху, створивши тим самим аварійно небезпечну ситуацію, чим змусили ОСОБА_7 повернути і заїхати на територію Ковельського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області. Після чого ОСОБА_5 , продовжуючи свої протиправні хуліганські дії, діючи спільно з ОСОБА_10 , викрикуючи образливі слова в адресу сім`ї ОСОБА_7 , називаючи їх «сєпарами», після того як ОСОБА_6 підбіг до автомобіля «Мitsubishi Pajero», р.н.з. НОМЕР_2 , який знаходився на території штрафмайданчика Ковельського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, та діючи з особливою зухвалістю, з метою пошкодження майна потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що останні знаходяться в салоні автомобіля, кинув частину цеглини в лобове скло автомобіля, в результаті чого скло розбилося та частина цеглини впала в середину салону. ОСОБА_5 цілком і повністю усвідомлюючи, що перебуває на території державної правоохоронної організації, умисно кулаками пошкодив планку передніх лівих бокових дверцят автомобіля зі сторони водія та, не припиняючи свої хуліганські дії, намагався витягнути ОСОБА_7 із салону автомобіля та наніс не менше трьох ударів кулаками в область його обличчя та голови чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді садна слизової нижньої губи справа та синців лівого кута нижньої щелепи, що утворились від дії тупих твердих предметів, можливо від ударів кулаками руки людини, та згідно висновку судово-медичної експертизи № 82 від 31.03.2016 року за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

В той же час, ОСОБА_5 у присутності працівників поліції та інспектора відділу поліції ОСОБА_12 , який перебував під час добового чергування у форменому одязі та прибув з метою припинення хуліганський дій зі сторони ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , продовжив вчиняти хуліганські дії відносно ОСОБА_7 та усвідомлюючи, що ОСОБА_12 є представником влади та правоохоронного органу, умисно проігнорував неодноразові законні вимоги останнього припинити вчинення хуліганських дій і відмовився виконати дані законні вимоги, та з метою уникнення затримання, вчинив активний фізичний опір, який виразився у тому, що він вступив з працівником поліції ОСОБА_12 у фізичну боротьбу, під час якої перешкоджав законному застосуванню сили, що полягло у відштовхуванні руками в груди інспектора ОСОБА_12 від себе, шарпанні за його формений одяг, замахуванні руками і намаганні нанести удари. Інспектор поліції ОСОБА_12 з метою припинення протиправних дій ОСОБА_5 , завів йому руки за спину та застосував спеціальні засоби - кайданки, однак і після цього ОСОБА_5 поводив себе ще більш агресивно та вкусив ОСОБА_12 за ліве плече, а в подальшому умисно наніс удар головою в праве плече, у результаті чого заподіяв потерпілому легкі тілесні ушкодження.

Тобто, ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились в хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, пов`язаному з опором представникові влади, який виконує обов`язки з охорони громадського порядку, тим самим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 296 КК України.

Також, ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразились в хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України.

Крім того, ОСОБА_5 26 березня 2016 року, приблизно о 18 годині 43 хвилини, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на території штрафмайданчика Ковельського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, що за адресою: м. Ковель, вул. Незалежності 119-А, усвідомлюючи значення та суспільну небезпеку власних дій, умисно вкусив за ліве плече інспектора Ковельського відділу поліції ОСОБА_12 , який перебував під час добового чергування у форменому одязі та виконував свої службові обов`язки, а в подальшому наніс один удар головою в праве плече, чим заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у вигляді синців лівого плеча та синця правого плечового суглобу, які згідно висновку судово-медичної експертизи, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями, що виразилися в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 надав показання про те, що він повністю визнає себе винним в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, він щиро кається у скоєному, вибачається перед потерпілими, усвідомив протиправність своїх дій, повністю відшкодував заподіяну шкоду, примирився з потерпілими, запевняє, що більше такого не повториться та просить суворо його не карати. Детальні показання давати не бажає. Просить у судове засідання не викликати та не допитувати потерпілих і свідків у цьому кримінальному провадженні, а тільки дослідити характеризуючи дані на їх.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 показав, що він підтримує позицію ОСОБА_5 та просить справу розглядати у скороченому порядку, оскільки свою винуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні він визнає повністю, щиро кається у скоєному, вибачається перед потерпілими, усвідомив протиправність своїх дій, повністю відшкодував заподіяну шкоду, примирився з потерпілими, запевняє, що більше такого не повториться та просить суворо його не карати. Детальні показання давати не бажає.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 до суду подали письмові заяви про розгляд кримінального провадження у їх відсутності, матеріальних та моральних претензій до обвинувачених не мають, просять суворо обвинувачених не карати.

Суд оцінює, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у повному обсязі визнали свою вину у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень за обставин, викладених у обвинувальному акті. Прокурор, захисник та обвинувачені не оспорюють фактичних обставин провадження.

Тому суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Учасники провадження не заперечують проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України і судом встановлено, що учасники, в тому числі обвинувачені, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції.

При обранні міри покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи винних в їх сукупності, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини справи.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченим ОСОБА_5 і ОСОБА_6 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , судом визнається вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні виду покарання, суд у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є злочинами середньої тяжкості, враховує щире розкаяння обвинувачених у вчиненому, особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які є молодими особами, раніше не судимі і в будь-чому протиправному помічені не були. За місцем проживання та характеризуються посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебувають, мають постійне місце проживання. Також ОСОБА_5 є інвалідом третьої групи та учасником бойових дій, а ОСОБА_6 має на утриманні двох малолітніх дітей.

Враховуючи наведене та фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, їх тяжкість, ставлення обвинувачених до скоєного, враховуючи думку учасників судового засідання, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 можливе в умовах без ізоляції їх від суспільства та з призначенням покарання з випробуванням у межах санкцій статей, що буде достатнім для їх виправлення.

При призначенні строку покарання за дані злочини, судом враховується небезпечність вчинених злочинів, обставини їх скоєння, знаряддя, спосіб та місце вчинення злочинів, особи обвинувачених та потерпілих, їх взаємовідносини до та після злочинів, причини події, яка сталася.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Долю речових доказів у справі, слід вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинувачених в дохід держави в рівних частинах.

На майно обвинувачених арешт не накладався.

Міри запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 втратили свою чинність.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369 - 371, 373, 374, 376 КПК України, СУД, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 296 ч. 3, ст. 345 ч. 2 КК України, призначивши покарання:

- за ч. 3 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

- за ч. 2 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання за сукупністю злочинів 2 (два) роки позбавлення волі.

Визнати винним ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 296 ч. 2 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання, якщо вони протягом іспитового терміну строком один рік, не вчинять нового злочину і виконають згідно ст. 76 КК України покладені на них обов`язки: повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання чи роботи, періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в користь держави процесуальні витрати в загальній сумі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

Речові докази: 1) автомобіль «Мitsubishi Pajero», р.н.з. НОМЕР_2 , повернути та залишити у користуванні ОСОБА_7 ; 2) куртку синього кольору повернути та залишити у користуванні ОСОБА_12 ; 3) автомобіль марки «Сitroen Xsara Picasso», р.н.з. НОМЕР_1 та мобільний телефон «Нокіа», ІМЕІ НОМЕР_3 з сім-карткою «МТС», повернути та залишити у користуванні ОСОБА_5 ; 4) уламок цеглини, який вилучений про огляді автомобіля «Мitsubishi Pajero», р.н.з. НОМЕР_2 , знищити; 5) дві дерев`яні палки та ніж з ножнами, які вилучені з автомобіля «Сitroen Xsara Picasso», р.н.з. НОМЕР_1 , знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1