Справа № 495/6328/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.08.2017 року м. Білгород - Дністровський
Білгород-дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі
слідчого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора: ОСОБА_3 ,
слідчого: ОСОБА_4 ,
підозрюваного: ОСОБА_5 ,
захисника: ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського Одеської області клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації м. Новосибірськ, громадянина Росії, росіянина, не одруженого, маючого посвідку на постійне місце проживання на території України, серія НОМЕР_1 від 09.07.2010, згідно ЗУ «Про імміграцію», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 Кримінального кодексу України, -
В С Т А Н О В И В:
22 серпня 2017 року слідчий Білгород-Дністровського ВН ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженим прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .
В клопотанні зазначено, що ОСОБА_5 , приблизно на початку травня місяця 2017 року, більш точну дату в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось можливим, придбав через мережу інтернет, психотропну речовину амфетамін та у подальшому вказану речовину пересипавши до прозорої коробки круглої форми зберігав при собі з метою подальшого збуту до 19.08.2017.

Далі 19.08.2017, о 18 годині 00 хвилин, під час обшуку домоволодіння по АДРЕСА_2 , по місцю мешкання ОСОБА_5 , на відстані 4,5 метри від північно-західної стіни будинку, в ґрунті, на глибині 30 см було виявлено та вилучено наступне майно:

-чоловічу барсетку чорного кольору із шкіри, в середині якої виявлено: електроні міні ваги кількістю 2 штуки, поліетиленові прозорі пакетики смужкою (68 шт), лицева маска білого кольору, медичні шприци об`ємом 2 мл. та 2,5 мл. У кількості 9 (дев`ять) штук, два інсуліновані шприци, скляний розмішувач та скляний розтовкувач, дві ложечки, скляна колба, металевий предмет з гострою ріжучою коронкою;

-прозору коробку круглої форми з порошкоподібною речовиною рожевого кольору, ззовні схожу на амфетамін вагою приблизно 300гр.

Згідно висновку експерта № 1981 Х від 21.08.2017, надана на експертизу речовина білого кольору масою 38,366г, яка знаходилась в чашці Петрі, яка згідно постанови про призначення експертизи вилучена під час обшуку домоволодіння по АДРЕСА_2 , містить психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін. Кількісний вміст амфетаміну в наданій на експертизу речовини складає 23,787 г.

Згідно наказу Міністерства охорони здоров`я України, від 01.08.2000 № 188 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 29.07.2010 № 634, таблиця № 2 невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу): Амфетамін - особливо великі розміри від 15,0 г і більше.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, а саме незаконне виготовлення, придбання, зберігання, з метою збуту психотропних речовин, в особливо крупних розмірах.

Також, в наданому клопотанні слідчий зазначає, що вина ОСОБА_5 , у скоєнні кримінального правопорушення, повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами. В діях ОСОБА_5 , вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. Таким чином, є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , вчинив тяжкий злочин, який відповідно до ч.3 ст.307 КК України карається позбавленням волі на строк від восьми до дванадцяти років.

На думку слідчого, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст.184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , є ризик того, що він:

- що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- знищити, сховати або спотворити будь яку із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- незаконно впливати на свідків;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

Враховуючи вище викладене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у скоєні тяжкого кримінального правопорушення, у відповідності до ст.ст. 177-178 КПК України, слідчий вважає, що обрання більш м`якої міри запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 , у вигляді особистого зобов`язання та особистої поруки не є доцільним, оскільки, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, може призвести до вчинення підозрюваним інших більш тяжких кримінальних правопорушень. Застосування міри запобіжного заходу у вигляді застави слідчий вважає також не є доцільним, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 , як повідомив офіційно не працює та може призвести до вчинення підозрюваним інших більш тяжких кримінальних правопорушень, а також незаконно впливати на свідків, у кримінальному провадженні, що може вплинути на покази свідків в ході досудового розслідування, та може призвести до не об`єктивного, не повного та не всебічного досудового розслідування, а також й те, що підозрюваний являється громадянином іншої країни та може перетнути кордон, а також орендує місце помешкання та не має свого постійного мешкання на території нашої держави.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання та просили його задовольнити з метою запобігання ризику скоєння підозрюваним ОСОБА_5 інших кримінальних правопорушень та ризику переховування підозрюваним від органів досудового слідства і суду з метою уникнення покарання.
Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину визнав частково, пояснивши, що вилучений амфетамін придбав для особистого вживання без мети його збуту, також просив застосувати відносно нього міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки має постійне місце проживання.
Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого, через не доведення викладених обставин та просив суд застосувати відносно ОСОБА_5 більш м`яку міру запобіжного заходу, а саме цілодобовий домашній арешт.
Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши прокурора, слідчого, підозрюваногота захисника, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 20.08.2017 року Білгород-Дністровським ВП ГУНП в Одеський області було розпочато досудове розслідування внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002790 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , покладається необхідність запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь яку із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

Суд вважає, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення. Крім того, судом враховуються ті обставини, що підозрюваний не має зареєстрованого постійного місця проживання в Білгород-Дністровському районі та є громадянином іншої країни.

Все це свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; до підозрюваного раніше не застосовувались запобіжні заходи; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Стосовно позиції захисника та підозрюваного про застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту, суд заначає наступне.

Згідно ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
П.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Ковенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України.
Так, у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Заява N 42310/04) Справа від 21.04.2011 йдеться, що суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).
Крім того, обрання стосовно підозрюваного такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не передбачає необхідності щодо подання чітких доказів, про що сказано у рішенні Європейського суду з прав людини «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v Italy) (ріш.), 9627/81, 14 березня 1984, DR 37, 15 «3. … Комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому й має тримання під вартою».
Про те саме йдеться й у рішенні ЄСПЛ «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v United Kingdom), 14310/88, 28 жовтня 1994 р. «… Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має й тримання під вартою.
З урахуванням вище викладеного, а також обставин вказаних у ст. 178 КПК України, відсутність стійких соціальних зв`язків, характеру кримінального правопорушення, що ставиться у підозру ОСОБА_5 , поведінки підозрюваного під час досудового розслідування, приходжу до висновку про неможливість жодного із більш м`яких запобіжних заходів забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, тому застосування тримання під вартою, на даному етапі є виправданим. Таким чином, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 182, 183, 193, 194, 196 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб, тобто до 21 жовтня 2017 року включно, з визначенням місця тримання в Ізмаїльській установі виконання покарань (№22) УДДУВП в Одеській області.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Слідчий суддя