УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2016 року Жовтневий районний суд
міста Дніпропетровська
у складі:
головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2016 року у кримінальному провадженні № 0001500, -

ВСТАНОВИВ
До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2016 року, у якому остання просила слідчого суддю скасувати арешт з квартири АДРЕСА_1 .

Заявник ОСОБА_3 до суду надала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без фіксації технічними засобами, просила арешт скасувати.
Прокурор ОСОБА_4 та слідчий ОСОБА_5 до суду надали заяви про розгляд справи без фіксації технічними засобами, просили у задоволенні клопотання відмовити.

Дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що у його задоволенні слід відмовити, при цьому виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зазначену ухвалу та необхідність вжиття таких заходів забезпечення кримінального провадження судом мотивовано тим, що у провадженні слідчого відділу Жовтневого ВП ДВП ГУМВС України у Дніпропетровській області знаходяться матеріали досудового розслідування № 0001500, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 червня 2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України за фактом самоправства.
До Жовтневого ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_6 . В заяві остання просить ОВС прийняти заходи до невстановленої особи, яка шахрайським шляхом заволоділа її правом на нерухоме майно, внаслідок чого, отримала квартиру АДРЕСА_1 , чим завдала матеріальні збитки заявниці.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 05 вересня 1997 року Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради, належала на праві приватної власності однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 37,1 м. кв.
У березні 2016 року родичам стало відомо про те, що ОСОБА_6 залишилась без своєї власної квартири. При цьому сама ОСОБА_6 заперечувала, що бажала позбавитись своєї квартири, так як іншого житла вона не має.
Пізніше було встановлено, що 02 грудня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського округу ОСОБА_7 було зареєстровано в реєстрі за №1091 довіреність, якою ОСОБА_6 начебто згідно договору доручення, укладеного в усній формі, уповноважила ОСОБА_8 , що мешкає в м. Дніпропетровську, подарувати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 належну ОСОБА_6 однокімнатну квартиру за вищевказаною квартирою. Сам ОСОБА_6 заперечує факт, що уповноважувала дану особу подарувати свою квартиру.
Однак, 30 грудня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського округу ОСОБА_10 зареєстровано в реєстрі за №1142 договір дарування, яким ОСОБА_11 , що діяв від імені ОСОБА_6 , на підставі довіреності від 02 грудня 2015 року за реєстровим №1091, подарував ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_1 .
Про дану угоду ОСОБА_6 не знала, 18 січня 2016 року була подарована ОСОБА_3 на підставі договору дарування реєстровий №44 НАТ 052242-НАТ 052243, засвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_12 .
На підставі викладеного слідчий просив для повного, всебічного та об`єктивного розслідування обставин кримінального провадження, виявлення і викриття винних, а також запобігання ризикам у вигляді настання суспільно небезпечних наслідків в результаті реалізації нерухомого майна (продажу) третім особам, що призведе до втрати доказів під час досудового розслідування, накласти арешт на нерухоме майно визначене адресою АДРЕСА_2 .
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді. Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації. Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Частиною 7 цієї статті Кодексу унормовано, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Відповідно до ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає зокрема про заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Ураховуючи, що в ході розгляду клопотання не встановлено підстав того, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або вжитий ухвалою захід забезпечення кримінального провадження застосовано необґрунтовано, досудове розслідування у кримінальному провадженні на цей час триває, підстав для задоволення клопотання і скасування арешту наразі не встановлено.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 173, 174, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 11 липня 2016 року у кримінальному провадженні № 0001500, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1