Справа № 750/1648/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/650/2017
Категорія - ч.2 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 червня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м.Чернігова від 31 березня 2017 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, з повною вищою освітою, працюючого заступником директора з питань будівництва в ТОВ Лідер - Реєстр, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого, мешканця: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м.Чернігова від 31 березня 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання із застосуванням положень ч.1 ст.69 КК України у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 175 (сто сімдесят п`ять) грн. 92 коп. процесуальних витрат на залучення експерта.

Як встановлено судом першої інстанції, 15.12.2016, близько 21 год. 20 хв., ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «ГАЗ 2752-398», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Гонча зі сторони вул. Шевченка в напрямку проспекту Перемоги в м. Чернігові. Рухаючись у вказаному напрямку по другорядній дорозі, та виїхавши на нерегульоване перехрестя нерівнозначних доріг вул. Гонча - вул. Г.Полуботка у м. Чернігові, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку та не надав дорогу автомобілю «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі вул. Г.Полуботка зі сторони вул. Пушкіна в напрямку вул. Мстиславська у м. Чернігові під керуванням ОСОБА_10 , в результаті чого відбулося зіткнення вище вказаних транспортних засобів.

Внаслідок зіткнення, пасажир автомобіля «Daewoo Lanos» ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми з переломом лобної кістки праворуч та розповсюдженням на медіальну, латеральну і верхню стінки орбіти, забоєм головного мозку, субкон`юнктивальним крововиливом та гематоми повік правого ока, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 57 від 18.01.2017 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_7 порушив вимоги п.п.2.3 б), 16.11 Правил дорожнього руху України, що стало умовою та причиною настання події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що не оспорюючи кваліфікацію дій та доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 вважає, що вирок Деснянського районного суду м.Чернігова підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Призначене ОСОБА_7 покарання без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним щодо особи обвинуваченого внаслідок м`якості. Судом недостатньо оцінено ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, категорію злочину, наслідки, що настали для потерпілої заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя та призначено покарання без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. В порушення вимог ч.3 п.2 ст.374 КПК України зовсім не мотивовано підстави не призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив апеляційну скаргу задовольнити з вказаних у ній підстав, думку обвинуваченого, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, потерпілої, яка також заперечила проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції розглядав кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України та визнав недоцільним досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Під час судового засідання у суді першої інстанції ОСОБА_7 свою вину у скоєнні даного кримінального правопорушення визнав повністю.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_7 судом вірно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження.

Обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого не оспорюються, тому в цій частині вирок суду не переглядається.

Вирішуючи питання стосовно призначення покарання ОСОБА_7 колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора в частині невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого не знаходять своє підтвердження.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. ст. 65, 66, 67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, його вік, сімейний стан: наявність на утриманні неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стан здоров`я обвинуваченого, позитивну характеристику за місцем роботи, наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 : щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданих збитків, примирення з потерпілою, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, з урахуванням особи винного і обґрунтовано призначив покарання за ч.2 ст.286 КК України із застосуванням положень ч.1 ст. 69 КК України у вигляді штрафу без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

З огляду на вимоги ст. 65 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що обрана судом першої інстанції міра покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Не підлягають задоволенню вимоги апеляційної скарги щодо призначення обвинуваченому додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Суд першої інстанції вірно врахував те, що кримінальне правопорушення було вчинене з необережності, думку потерпілої, викладену в її письмовій заяві, згідно якої вона примирилася з обвинуваченим, той факт, що останній відшкодував їй моральну та матеріальну шкоду.

В суді апеляційної інстанції потерпіла також просила не позбавляти обвинуваченого права керування транспортними засобами. Крім того, до суду надано клопотання трудового колективу ТОВ Лідер - Реєстр не позбавляти ОСОБА_7 права керування транспортними засобами, оскільки в своїй діяльності він постійно використовує автомобіль і позбавлення такого права може призвести до втрати обвинуваченим робочого місця.

Враховуючи, вказані обставини суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м.Чернігова від 31 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4