№ 204/440/17
№ 1-кп/204/177/17
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 квітня 2017 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні в м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000109 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ромашкове Середино-Будського району Сумської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, одруженого, раніше судимого:
- 23.11.2010 року Середино-Будським районним судом Сумської області за ч.2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, з конфіскацією майна;
- 23.12.2016 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 15 ч.2, 185 ч.2, 75 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки;
проживаючого по АДРЕСА_1 ; у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 15 ч.2, 186 ч.2 КК України;
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , 17 січня 2017 року близько 16 години, знаходячись в кафе «Полуничка», яке розташоване по вул. Боброва, 23 у м. Дніпро, побачив за барною стійкою гроші в коробці з-під чаю, належні ОСОБА_5 , після чого, повторно, маючи умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, зайшов за барну стійку, де відкрито викрав чуже майно, належне ОСОБА_5 , а саме грошові кошти в сумі 300 гривень, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, бо обвинувачений був затриманий потерпілою на місці вчинення злочину.
ОСОБА_4 свою вину в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, суду пояснив, що 17 січня 2017 року приблизно о 16 годині, знаходячись в кафе «Полуничка», яке розташоване по вул. Боброва, 23 у м. Дніпро, він побачив за барною стійкою грошові кошти, які вирішив викрасти. Він прослідував за стійку, де забрав гроші в сумі 300 гривень, але при спробі покинути місце злочину, його зупинила потерпіла та утримувала до приїзду поліції.
Про винність обвинуваченого ОСОБА_4 , суд робить висновок виходячи з наступних доказів: протоколу огляду місця події від 17.01.2017 року (а.п.11), відповідно до якого встановлено місце вчинення кримінального правопорушення; протоколу огляду викраденого майна, належного потерпілій, яке було вилучено у обвинуваченого (а.п.13-15), визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та повернуто потерпілій (а.п.16,17); протоколу проведення слідчого експерименту, в ході якого обвинувачений вказав на обставини вчиненого кримінального правопорушення (а.п.58-61)
Інші докази, здобуті в ході досудового слідства не досліджувались в судовому засіданні, в зв`язку з визначенням порядку та об`єму дослідження доказів, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки свідчення ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ніким не заперечуються.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 в закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, тобто в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 15 ч.2, 186 ч.2 КК України.
При призначенні виду та розміру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово був засуджений, позитивної соціальної характеристики не має.
Обвинувачений свою вину визнав повністю, що суд відносить до пом`якшуючої його покарання обставини. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.
Суд також приймає до уваги, що обвинувачений скоїв зазначений злочин в період іспитового строку за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2016 року, в зв`язку з чим вважає, що виправлення обвинуваченого можливе тільки при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ст. 71 КК України, частково приєднавши не відбуте покарання за зазначеним вироком суду. Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає, оскільки будь-яких обставин, які б суттєво знижували тяжкість скоєного кримінального правопорушення по даному кримінальному провадженню не встановлено, крім того, у суду не виникає переконання в тому, що виправлення обвинуваченого можливе без реального виконання покарання.
Відповідно до положень ч.5 ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення в рамках даного кримінального провадження, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Питання речових доказів суд вирішує згідно вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 15 ч.2, 186 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 71 КК України призначити покарання за сукупністю вироків, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2016 року, у вигляді одного місяця позбавлення волі, остаточно визначивши ОСОБА_4 покарання у вигляді чотирьох років і одного місяця позбавлення волі.
Строк відбуття покарання відраховувати з 17 січня 2017 року, міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 залишити без змін, у вигляді тримання під вартою.
Зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 17 січня 2017 року по 17 квітня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».
Речові докази повернути за належністю власнику.
На вирок може бути подана апеляція в судову палату по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1