Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/95/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.01.2017 року м. Кропивницький

Колегія суддів Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. П`ятихатки Дніпропетровської області, українця, громадянина України, із повною середньою освітою, одруженого, із малолітньою дитиною на утриманні, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

02.10.2014 року вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 277 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю два роки,

повернуто прокурору Петрівського відділу Олександрійської місцевої прокуратури у зв`язку із невідповідністю вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Органом досудового розслідування, відповідно до обвинувального акту, дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України як: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням до приміщення, незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Тож, ОСОБА_8 , в нічний час, 28 листопада 2015 року, вчинив крадіжку двох коліс, спідометра та акумулятора від скутера марки «Leopard», моделі LP50-11А-111, синього кольору, з номером рами НОМЕР_1 , що знаходився біля будинку АДРЕСА_3 , належного потерпілому ОСОБА_9 , завдавши своїми діями останньому майнової шкоди на загальну суму 2 132 гривень.

Крім того, ОСОБА_8 , у проміжок часу з 03 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин, 11 грудня 2015 року, вчинив крадіжку автомобільної магнітоли « PIONEER JD-343», з автомобіля ВАЗ 2106 / НОМЕР_2 /, шляхом проникнення до вказаного автомобіля, що знаходився біля під`їзду № 4 будинку АДРЕСА_3 , належного потерпілому ОСОБА_10 , завдавши своїми діями останньому майнової шкоди на суму 432 гривень.

Вчинивши вказані дії, ОСОБА_8 , направився до автомобіля ВАЗ 2101 / НОМЕР_3 /, розташованого біля під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_3 , належного потерпілому ОСОБА_11 , звідки, відчинивши водійські двері автомобіля та проникнувши до автомобіля, викрав автомобільну магнітолу «JVC KD-R317EE», завдавши своїми діями потерпілому майнової шкоди на суму 528 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, в період часу з 01 год. 00 хв. до 04год. 00 хв. 06 січня 2016 року, точна година часу досудовим розслідуванням не встановлена, ОСОБА_8 , прибув до автомобіля марки ВАЗ 21011 білого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_4 , що знаходився біля будинку АДРЕСА_3 , належного потерпілому ОСОБА_12 , відчинивши водійські двері автомобіля, вчинив крадіжку двох динаміків автомобільних стереофонічних марки «Boschmann PR-6988 NGR», двох автомобільних стереофонічних марки «Boschmann R-2530W», завдавши своїми діями потерпілому майнової шкоди на загальну суму 1 517 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, в ніч на 06 березня 2016 року, точна

година часу досудовим розслідуванням не встановлена, ОСОБА_8 прибув до автомобіля марки ВАЗ 2105 бежевого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_5 , що знаходився біля будинку АДРЕСА_3 , належного потерпілому ОСОБА_13 , відчинивши кришку багажного відділення автомобіля, вчинив крадіжку бензопили ланцюгової марки «Роulan 2150» та компресора автомобільного марки «Белавто БК48 Спутник», завдавши своїми діями потерпілому майнової шкоди на загальну суму 543 гривні.

Окрім цього, в ніч на 10 березня 2016 року, точна година часу досудовим

розслідуванням не встановлена, ОСОБА_8 , маючи злочинний умисел на вчинення крадіжки чужого майна, прибув до автомобіля марки ВАЗ 21063 зеленого кольору з

реєстраційним номером НОМЕР_6 , що знаходився біля під`їзду № 6 будинку

АДРЕСА_3 , належного потерпілому ОСОБА_14 , відчинивши водійські двері автомобіля, проник до салону автомобіля, звідки вчинив крадіжку двох музичних колонок до музичного центру марки «Нуndai Н-МS 1113», завдавши своїми діями потерпілому майнової шкоди на загальну суму 494 гривні.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, в ніч на 24 квітня 2016 року, точна

година часу досудовим розслідуванням не встановлена, ОСОБА_8 , маючи злочинний умисел на вчинення крадіжки чужого майна, прибув до гаражного приміщення, що розташоване на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом злому навісного замка, який знаходився на вхідних дверях гаражного приміщення проник до

середини, звідки таємно вчинив крадіжку зарядного автомобільного пристрою

до акумуляторних батарей, завдавши своїми діями потерпілому ОСОБА_15 майнової шкоди на загальну суму 210 гривень 00 копійок.

У підготовчому судовому засіданні суд першої інстанції постановив ухвалу про повернення обвинувального акту прокурору, в зв`язку із невідповідністю вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував наступним.

Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 не містить чіткого формулювання обвинувачення.

З тексту обвинувального акту убачається, що дане процесуальне рішення, фактично, містить лише зміст письмового повідомлення про підозру ОСОБА_8 , а не зміст обвинувачення у відповідності до вимог ст. 291 КПК України.

В обвинувальному акті відсутні анкетні відомості саме обвинуваченого, а не підозрюваного.

Оскільки Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачається можливість усунення та виправлення судом помилок та можливість внесення додаткових відомостей до обвинувального акту, - вказане є підставою до повернення обвинувального акту прокурору для усунення вказаних недоліків.

Ухвалу суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку прокурором у кримінальному провадженні, який просить скасувати оскаржуване судове рішення, повернути обвинувальний акт до місцевого суду для виконання вимог ст. 314 КПК України.

Свої апеляційні вимоги умотивовує наступними доводами.

Не погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що за змістом обвинувального акту стосовно ОСОБА_8 вказаний процесуальний документ є повідомленням про підозру.

Зазначає, що даний процесуальний документ містить відомості, передбачені ст. 291 КПК України, та іменований саме «Обвинувальний акт», а не «Повідомлення про підозру».

В скерованому до суду обвинувальному акті зазначено зміст пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, зазначено кваліфікацію дій останнього.

З оскаржуваної ухвали суду першої інстанції не зрозуміло, які відомості обвинувального акту суд розцінює як зміст підозри і чому вказане твердження слідчого, погоджені з прокурором, суд не приймає як формулювання обвинувачення.

Крім того, прокурор зауважує, що в обвинувальному акті зазначаються анкетні дані особи, стосовно якої складено даний обвинувальний акт, а висновок суду першої інстанції про те, що в обвинувальному акті зазначено «підозрюваний ОСОБА_8 », а не «обвинувачений ОСОБА_8 », - і з цих підстав обвинувальний акт, за переконанням суду, не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, - є суперечливим.

Адже,на етапі складення слідчим обвинувального акту і його затвердження прокурором, особа має процесуальний статус підозрюваного, що й відображається в обвинувальному акті.

Зазначає, що постановлення судом оскаржуваного наразі судового рішення про повернення обвинувального акту прокурору, - суперечить одному з базових засад кримінального провадження щодо розумних строків та порушує права потерпілих на відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Вислухавши суддю-доповідача, в дебатах прокурора, котрий підтримав доводи апеляційної скарги, поданої прокурором у кримінальному провадженні, у повному обсязі, і просив ухвалу суду першої інстанції скасувати як незаконну, та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін, з таких підстав.

Згідно із п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів, перевіривши в апеляційному порядку законність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, погоджується із висновками суду першої інстанції, зазначеними у вказаній ухвалі про необхідність повернення обвинувального акту прокурору, у зв`язку із невідповідністю даного обвинувального акту вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Підставами того є наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Положеннями ст. 291 КПК України законодавець встановив процесуальний порядок складення обвинувального акту у кримінальному провадженні, ряд відомостей, що їх має містити обвинувальний акт, а також чітко визначив ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акту.

Зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, встановлено обвинувальний акт має містити такі відомості як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення кримінального закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

За диспозицією ст. 291 КПК України, зокрема, ч. 2 її, обвинувальний акт має містити такі відомості, як анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, тощо).

Зі змісту обвинувального акту, який скерований до суду першої інстанції, - не убачається, що цим процесуальним документом прокурор висуває обвинувачення стосовно ОСОБА_8 .

Даний процесуальний документ містить відомості про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, про що безпосередньо й вказано в даному процесуальному документі (аркуш матеріалів 1 зворот).

Також, у обвинувальному акті вказані дані, наразі, підозрюваної особи ОСОБА_8 , тоді як кримінальний процесуальний закон вимагає зазначення анкетних даних саме обвинуваченого.

Після викладення органом досудового розслідування тих фактичних обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких, як вважає досудове розслідування, підозрюється ОСОБА_8 , - зазначено, що дії ОСОБА_8 кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням до приміщення, незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Проте, при цьому, не йдеться про те, й не зазначається, у чому ОСОБА_8 саме обвинувачується. Дії особи можуть кваліфікуватися за тими чи іншими статтями (частинами статей) закону України про кримінальну відповідальність і при оголошенні підозри.

Тож, відносно доводів прокурора в апеляційній скарзі про необґрунтованість зазначення суду першої інстанції в своїй ухвалі як на одну з підстав повернення обвинувального акту стосовно ОСОБА_8 , що останній є обвинуваченим по даному кримінальному провадженні, а не підозрюваним, як він зазначений в обвинувальному акті, оскільки, на думку прокурора, - на дату передачі до суду обвинувального акту ОСОБА_8 мав процесуальний статус підозрюваного, а статус обвинуваченого він набув лише після передачі обвинувального акту до суду, - колегія суддів зауважує наступне.

Кримінальний процесуальний закон вимагає від органу досудового розслідування зазначення в обвинувальному акті анкетних відомостей кожної особи, яка є саме обвинуваченим по даному кримінальному провадженні, а не підозрюваним, - тобто вже має конкретно визначений процесуальний статус учасника судового провадження, у відповідності до ст. 291 КПК України.

Тому, є цілком обґрунтованим зазначення суду першої інстанції про необхідність, щоб обвинувальний акт, у відповідності до ст. 291 КПК України, містив саме анкетні відомості обвинуваченого (у даному випадку ОСОБА_8 ), а не його ж як підозрюваного, оскільки того вимагає кримінальний процесуальний закон України.

Що стосується формулювання обвинувачення особи, - обвинувальний акт, як те слідує із диспозиції ст. 291 КПК України, має містити безпосередньо зазначення, у чому саме обвинувачується особа, відповідно, із зазначенням кваліфікації дій особи.

Крім означеного, колегія суддів звертає увагу й на таку обставину, що є суттєвою.

Як убачається зі змісту обвинувального акту, органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 кваліфіковані, зокрема, й за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Відповідно до ст. 91 КПК України, - у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 92 КПК України - обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

У даному випадку норми частини другої статті 92 КПК України не є предметом оскарження (доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого).

Таким чином, в ракурсі наведених норм кримінального процесуального закону, на орган досудового розслідування законодавцем покладено процесуальний обов`язок доказування наведених обставин, перелік яких є вичерпним, і є обов`язковим, чітке дотримання даних норм кримінального процесуального закону є беззаперечним, разом із дотриманням норм статті 291 КПК України.

Проте, як наведено вище за змістом даної ухвали суду апеляційної інстанції, у відповідності до обвинувального акту, органом досудового розслідування та прокурором вимоги норм кримінального процесуального закону України - порушено.

З обвинувального акту убачається, що наявне формулювання обставин вчинення, як встановлено органом досудового розслідування, ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 КК України, - зазначається про наявність у ОСОБА_8 , по всіх встановлених епізодах злочинного діяння, умислу на вчинення крадіжки чужого майна, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), обернення викраденого майна на власну користь.

Формулювання обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 289 КК України, - фактично відсутнє, і не містить визначення конкретизованого часу, способу вчинення кримінального правопорушення.

Також, відсутні і зазначення щодо форми вини, мотиву та мети вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення.

Відсутня диспозиція ст. 289 КК України, не зазначено, у чому полягає незаконне заволодіння ОСОБА_8 транспортного засобу, та якого саме, - відсутнє зазначення обставин цього кримінального правопорушення.

Вказане є неприпустимим, оскільки беззаперечно впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 та обсяг пред`явленого обвинувачення, від якого він у подальшому має захищатися, тому зазначення таких обставин є обов`язковим.

Більш того, детальне зазначення обставин пред`явленого обвинувачення забезпечує та гарантує на державному рівні, у площині розуміння ст. ст. 20, 42 КПК України, належне здійснення та використання обвинуваченим його невід`ємного процесуального права на захист від того обвинувачення, що йому пред`явлене.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні не знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції по кримінальному провадженні, а тому колегія суддів залишає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін як законну та обґрунтовану.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2016 року про повернення прокурору у зв`язку із невідповідністю вимогам Кримінального процесуального кодексу України обвинувального акту стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: /підписи/
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Відповідає оригіналу:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2