У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 січня 2017 року
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши заяву ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_6 ,-
В С Т А Н О В И В:
24.01.2017 р. захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 подав до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя заяву про відвід судді ОСОБА_6 , в провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 336/7549/14-к по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.2 ст.309, ч.2 ст.307 КК України.
В заяві зазначив, що в Шевченківському районному суді м.Запоріжжя на теперішній час перебуває вказане кримінальне провадження, яке передано на розгляд під головуванням судді ОСОБА_6 .
На думку заявника головуючий суддя порушив право обвинуваченого на захист, знявши поставлене ним свідкові питання без протесту з боку іншої сторони кримінального провадження. Вказане процесуальне рішення судді викликає сумніви у його неупередженості, тому просить задовольнити заяву про відвід.
В судове засідання ОСОБА_5 не з`явився, про день, час та місце розгляду заяви був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв до суду не подавав.
Обвинувачений в судовому засіданні підтримав заяву, просив її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 просила відмовити в задоволенні заяви, оскільки відсутні підстави для відводу головуючого, визначені ст.75 КПК України.
Вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні заяви про відвід судді ОСОБА_6 необхідно відмовити з наступних підстав.
Стаття 75 ч.1 п.4 КПК України виключає можливість судді брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумніви у його неупередженості.
Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п.1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішенні від 09.11.2006 року по справі «Білуха проти України» Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.
Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.
Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності ( «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 та 30; «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду ( «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).
Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного ( «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).
У рішенні від 10.12.2009 р. у справі «Мироненко та Мартенко проти України» ЄСПЛ дійшов висновку, що український суд не був безстороннім за об`єктивним критерієм.
На обґрунтування свого висновку ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності.
Тобто, при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді, позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.
Сумніви у неупередженості судді ОСОБА_6 заявник обґрунтовує незгодою з процесуальним рішенням судді в рамках даного кримінального провадження.
Чинним КПК України передбачено порядок допиту свідка (ст.352), та в тому числі право головуючого знімати поставлені сторонами кримінального провадження під час допиту свідка питання, що не стосуються суті кримінального провадження, за протестом сторони. Зняття питання, що не стосується суті кримінального провадження за відсутності клопотання сторони, на думку слідчого судді не є достатньою підставою, щоб робити висновок про упередженість судді ОСОБА_6 при розгляді кримінального провадження.
Об`єктивних підстав вважати суддю ОСОБА_6 зацікавленим, упередженим, небезстороннім немає.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що в даному кримінальному провадженні передбачених законом підстав для відводу судді ОСОБА_6 немає.
На підставі ст.3 ст.35,ст.75,80,309,395 КПК України, cлідчий суддя-
У Х В А Л И В:
В задоволенні заяви адвоката ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_6 в кримінальному провадженні № 336/7549/14-к по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України - відмовити.
Ухвала не оскаржується та підлягає негайному виконанню .

Слідчий суддя ОСОБА_1