Справа № 643/2193/17
Номер провадження 1-кс/643/421/17
УХВАЛА

ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку на час звернення до суду із клопотанням зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 14.01.2016 року (реєстровий № 38), посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , шляхом заборони будь-яким особам здійснювати відчуження вказаної квартири.
Згідно відомостей, які містяться в актовому записі про смерть №1191 від 19.01.2016 року, здійсненому відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_6 , яка проживала в квартирі АДРЕСА_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . З відміток, які є у вказаному актовому записі про смерть, а також в заяві ОСОБА_6 про видачу паспорта (форма №1), вбачається, що паспорт померлої не зданий.
У силу ч. 2 ст.1220 ЦК України, в день смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина за її останнім місцем проживання у вищевказаній квартирі (ч. 1 ст. 1221 ЦК України), в якій вона була зареєстрована та проживала одна, що підтверджується довідкою КП «Жилкомсервіс» від 09.03.2016 року.
За змістом ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
У силу ч. 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 02.02.2017 року, наданої Третьою Харківською державною нотаріальною конторою щодо ОСОБА_6 , вбачається відсутність заведених спадкових справ, виданих свідоцтв про право на спадщину.
Положеннями ст.1277 ЦК України передбачено, що у разі неприйняття спадщини спадкоємцями орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Вказана заява подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.
Згідно відомостей, які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 14.01.2016 року посвідчено договір купівлі-продажу № 38.
За змістом вказаного договору ОСОБА_6 продала означену квартиру ОСОБА_4 . Згідно пункту 2.1. договору, продаж квартири вчинено за 547675 грн.
На підставі цього договору приватним нотаріусом 14.01.2016 року прийнято рішення з індексним №27821311 про державну реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на згадану квартиру (номер запису про право власності 12928645).
З огляду на те, що в силу ч. 4 ст. 25, п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України цивільна правоздатність, у тому числі право власності, ОСОБА_6 припинилися у момент її смерті (23.12.2015 року), на час нотаріального посвідчення договору від 14.01.2016 року вона не була здатна мати та здійснювати цивільні права та обов`язки продавця належної їй за життя квартири.
За таких обставин, укладення згаданого договору здійснено всупереч вимогам ч. 1 ст. 658 ЦК України, якою передбачено, що право продажу товару належить його власнику.
З огляду на спрямованість договору від 14.01.2016 року на незаконне заволодіння спірною квартирою, вказаний правочин є таким, що порушує публічний порядок, тобто нікчемним у силу ч.ч.1-2 ст.228 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арешт майна може передбачати позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду, зокрема, права на відчуження майна, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його, зокрема, відчуження.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до, зокрема, передачі майна.
На даний час існують підстави для накладення арешту на квартиру шляхом заборони будь-яким особам здійснювати її відчуження, оскільки існує ймовірність здійснення відчуження такого майна третім особам.
Так, згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 23.05.2016 року, виданого Мелихівською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З огляду на це, в силу ч. 4 ст. 25, п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України його цивільна правоздатність припинилася в момент смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
У силу ч. 2 ст. 1220 ЦК України, в день смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, а з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 11.11.2016 року вбачається, що після його смерті Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою 11.11.2016 року заведено спадкову справу №934/2016. Встановлено, що заяву про прийняття спадщини за законом подала сестра померлого ОСОБА_7 .
Зі змісту ст. 1218 ЦК України вбачається, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
У силу ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Отже, усі права та обов`язки ОСОБА_4 , з часу смерті останнього ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), належать спадкоємцеві - ОСОБА_7 ,
Наведене вказує на те, що, за відсутності арешту, існує висока ймовірність подальшого відчуження квартири третім особам (в т.ч. добросовісним набувачам), чим буде суттєво ускладнено захист порушеного права власності.
Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які набуті кримінально-правовим шляхом. Крім цього, необхідність арешту пов`язана із забезпеченням цивільного позову, пов`язаного із захистом порушеного права комунальної власності.
Відповідна квартира є речовим доказом у кримінальному провадженні, а саме, предметом скоєного злочину, що набутий внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України та на неї може бути накладений арешт згідно ч.3 ст.170, ч.10 ст.170 КПК України.
У зв`язку з цим, необхідно виключити можливість протиправного розпорядження вказаним об`єктом нерухомості, забезпечити його знаходження в законному володінні та можливість захисту порушеного права власності.
З метою забезпечення арешту майна прошу розглянути вказане клопотання без повідомлення особи, за якою на даний час зареєстровано право власності на відповідну квартиру (її спадкоємця), оскільки наявна обґрунтована підозра вважати, що в разі повідомлення про наміри накласти арешт на його майно, вказана особа може перешкодити таким діям, у тому числі шляхом подальшого відчуження нерухомого майна.
На підставі викладеного, прокурор звернувся до суду з дійсним клопотанням.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та викладені в ньому доводи.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора, вивчивши документи та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення клопотання.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою в тому числі забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно наданих суду матеріалів, відчуження вказаної вище квартири відбулось після смерті її власника.
Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя приходить до висновку щодо наявності достатніх підстав вважати, що вказана вище квартира була об`єктом кримінально протиправних дій та має значення речового доказу у кримінальному провадженні.
Враховуючи наведене вище, з метою забезпечення збереження речових доказів, зокрема запобігання можливості відчуження квартири та її передачі іншим особам, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання та накласти арешт на вказане в клопотанні майно.
Керуючись ст. 107, 170-173, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 - задовольнити.
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку на час звернення до суду із клопотанням зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 14.01.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 14.01.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 38, шляхом заборони будь-яким особам здійснювати відчуження вказаної квартири.
Власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка має право на її оскарження, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Слідчий суддя ОСОБА_1