Номер провадження: 11-сс/785/161/17
Номер справи місцевого суду: 522/1295/17,1кс/522/972/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.02.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

слідчого: ОСОБА_7 ,

представника ТОВ «ЛІГОС УА»: адвоката ОСОБА_8 ,

директора ТОВ «ЛІГОС УА»: ОСОБА_9 ,

розглянувши апеляційну скаргу представника ТОВ «ЛІГОС УА» - адвоката ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 19 січня 2017 року, якою у рамках кримінального провадження №0000031 від 18.01.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.206-2 КК України, про задоволення клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 про арешт майна,-

встановив
Оскарженою ухвалою, у рамках кримінального провадження №0000031 від 18.01.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.206-2 КК України, було задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 про арешт коштів, які знаходяться на розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому ТОВ «ЛІГОС УА» () в АБ «Південний» в м. Одеса (МФО 328209) в частині видатку коштів, з можливістю зарахування на зазначений рахунок коштів, що надходять.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя послався на правові підстави, які вказують на можливість накладення арешту на майно та прийшов до висновку про необхідність накладення арешту на вищевказані кошти.

Не погоджуючись з постановленою слідчим суддею ухвалою, представником ТОВ «ЛІГОС УА» - адвокатом ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання щодо скасування апеляційним судом ухвали слідчого судді.

На обґрунтування своїх доводів апелянт посилається на те, що клопотання слідчого не несе в собі жодної обґрунтованої підстави для його задоволення. Крім того зазначає, що в клопотанні відсутні відомості про вчинення правочинів з використанням підроблених або викрадених документів, печаток, штампів підприємства.

Разом з цим вказує, що прийняте оскаржуваною ухвалою рішення, перешкоджає нормальній господарській діяльності ТОВ «ЛІГОС УА».

При цьому, зазначає, що копія оскаржуваної ухвали в суді першої інстанції представником ТОВ «ЛІГАС УА» була отримана лише 24.01.2017 року, тому вважає, що строк на апеляційне оскарження ним не пропущений.

Просить ухвалу слідчого судді, скасувати та прийняти нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 про арешт коштів - відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; представника директора ТОВ «ЛІГОС УА» та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В порядку, передбаченому ст.395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів судової справи та оскарженої ухвали, ухвала слідчого судді була постановлена без виклику представників ТОВ «ЛІГОС УА», будь-які дані, про отримання копії ухвали апелянтом, матеріали судової справи не містять.

З апеляційної скарги вбачається, що копія оскаржуваної ухвали була отримана апелянтом 24.01.2017 року, апеляційна скарга подана 30.01.2017 року та своєчасно, в зв`язку з чим необхідність розгляду питання про поновлення строку на внесення апеляційної скарги - відсутня.

Відповідно до приписів ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст.170 КПК арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.
З матеріалів провадження вбачається, що у провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження, за №0000031 від 18.01.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.206-2 КК України.

При цьому, з ухвали слідчого судді слідує, що наведені в клопотанні підстави для накладення арешту на майно, перевірялися судом першої інстанції, при цьому, були з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Так, розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту, слідчий суддя правильно встановив обґрунтованість доводів про необхідність накладення арешту на вказане у клопотанні майно з метою забезпечення збереження речових доказів. Також, слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку, що вказані у клопотанні безготівкові кошти, які знаходяться на розрахунковому рахунку, є об`єктом кримінально протиправних дій, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розгляду кримінального провадження.
Такий висновок суду є законним і обґрунтованим.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачається.
В судовому засіданні апеляційного суду директор ТОВ «Лігос УА» та представник - адвокат ОСОБА_8 послалися на необхідність скасування постановленої слідчим суддею ухвали, вказуючи на те, що керівник ТОВ «Лігос УА» - ОСОБА_9 проведеними ним відповідними діями, поновлений на посаді директора товариства. На підтвердження зазначеного факту надали копії відповідних офіційних документів, а саме витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; наказ заступника Міністра з питань державної реєстрації, постановленого за результатами розгляду скарги директора ОСОБА_9 , які свідчать про поновлення ОСОБА_9 на посаді директора ТОВ «Лігос УА» та скасування попередніх реєстраційних даних, які в тому числі слугували підставою для реєстрації як директора зазначеного товариства ОСОБА_12 і внесення даних про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.
Разом з тим, доводи директора ТОВ «Лігос УА» ОСОБА_9 та представника цієї юридичної особи - ОСОБА_8 з посиланням на відновлення прав товариства і відсутність на твердження цих осіб необхідності на час розгляду апеляційної скарги подальшого арешту майна товариства не є підставами для скасування ухвали слідчого судді як незаконної та можуть слугувати підставою для звернення слідчого або товариства до суду, з клопотанням про скасування накладеного арешту.
За таких обставин, враховуючи, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно є такою, що відповідає вимогам ст.ст.170-173 КПК України та підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 167-173, 376, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області,

постановив
Апеляційну скаргу представника ТОВ «ЛІГОС УА» - адвоката ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 19 січня 2017 року, якою у рамках кримінального провадження №0000031 від 18.01.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.206-2 КК України, про задоволення клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 про арешт майна - грошових коштів, які знаходяться на розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому ТОВ «ЛІГОС УА» () в АБ «Південний» в м. Одеса (МФО 328209) в частині видатку коштів, з можливістю зарахування на зазначений рахунок коштів, що надходять - залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 . ОСОБА_13 .