ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/2264/15-к
Провадження № 1-кп/210/54/17

"31" травня 2017 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001382 від 30 травня 2015 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривому Розі Дніпропетровській області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , має судимість: 01 липня 2015 року Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу за ч. 2 ст. 186 КК України до 4-х років позбавлення волі із застосуванням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України на 2 (два) роки

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 304 КК України

за участі сторін кримінального провадження: прокурора: ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В :

Так, 03.05.2015 року близько о .22.00 годин ОСОБА_4 разом зі своїм знайомим, неповнолітнім ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_2 зайшли до приміщення кафе «Райдуга», розташованого на території парку імені Б.Хмельницького в Дзержинському районі міста Кривого Рогу, де підсіли за стіл до гр. ОСОБА_7 , який сидів зі своїми знайомими. В цей час ОСОБА_4 , знаходячись за столом в руках гр. ОСОБА_8 побачив мобільний телефон марки «Samsung GT S7272 DUOS» в пластиковому корпусі білого кольору, яким він вирішив в подальшому заволодіти.

У подальшому, 04.05.2015 року близько о 04:00 годин у ОСОБА_4 виник злочинний намір направлений на відкрите заволодіння майном ОСОБА_7 групою осіб. Реалізовуючи злочинний намір, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про неповнолітній вік ОСОБА_6 запропонував останньому спільно незаконно заволодіти мобільним телефоном «Samsung GT S7272 DUGS», що належить ОСОБА_7 .

З метою викликати у неповнолітнього ОСОБА_6 рішучість взяти участь у вчиненні вказаного злочину, ОСОБА_4 усвідомлюючи, що втягує неповнолітнього у вчинення злочину, застосовуючи психічний вплив; почав надавати ОСОБА_6 поради про спосіб заволодіння майном ОСОБА_9 , обіцянки забезпечити грошима та майном, яким вони могли б заволодіти в результаті вчинення вказаного злочину.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 викликав у неповнолітнього ОСОБА_6 бажання вчинити протиправні дії у вигляді відкритого заволодіння майном ОСОБА_7 групою осіб, чим втягнув його в злочинну діяльність.

В цей же день, приблизно о 04.00 годині. ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_4 із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя потерпілого відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Samsung GT S7272 DUOS» що належить ОСОБА_7 після чого з місця скоєння злочину зник, тим самим вчинив злочин передбачений ч.2 ст. 186 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі. Надав свідчення, які за своїм змістом відповідають фактичним обставинам пред`явленого обвинувачення. Щиро розкаявся у скоєному злочині, погодився з кваліфікацією вчиненого діяння, просив суворо не карати.

Враховуючи те, що сторони кримінального провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_4 .

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 1 ст. 304 КК України та визнає його винним за ч. 1 ст. 304 КК України за ознаками втягнення неповнолітнього у злочннну діяльність.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, виходячи з вимог закону про достатність покарання для його виправлення, запобігання скоєнню ним нових злочинів, суд враховує ступень тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Керуючись вимогами ст. 65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує, що він вчинив злочин, який відповідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, раніше не судимий, не перебуває під диспансерним наглядом на обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра, за місцем проживання характеризується позитивно.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд відносить те, що він вину визнав, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Приймаючи до уваги наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, тяжкість скоєного злочину, особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 304 КК України, з урахуванням положень ст. 70 КК України.

Суд, з урахуванням обставин, встановлених в ході судового розгляду, даних про особу обвинуваченого, не вбачає підстав для застосування до нього положень ст. 69 КК України та ст. 75 КК України, виходячи із того, що злочин вчинено одночасно із тяжким злочином, за яким ОСОБА_4 був засуджений 01 липня 2015 року Дзержинським районного суду м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 186 КК України..

При призначенні покарання за ст. 70 Кк України, суд враховує, що згідно п. 20-22 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24 жовтня 2003р. "Про практику призначення судами кримінального покарання" передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст. 70КК України) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. Принцип повного або часткового складання покарань може застосовуватись у випадках призначення за окремі злочини, що входять до сукупності, як однакових, так і різних за видом покарань. При частковому складанні розмір остаточного покарання в усякому разі має бути більшим за розмір кожного з покарань, призначених за окремі злочини. Остаточне покарання за сукупністю злочинів має визначатися за найбільш суворим видом покарання за окремі злочини, що до неї входять, і в межах санкції того закону, який передбачає більш суворе покарання. Однак якщо хоча б один зі злочинів є умисним тяжким або особливо тяжким, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у межах максимального строку, встановленого для такого виду покарань у Загальній частині КК України.

Коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно (п.23 Постанови ВСУ).

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_4 був засуджений: 01 липня 2015 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання, та злочин за ч. 1 ст. 304 КК України (за цим вироком) вчинено одночасно із злочином за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто має місце сукупність злочинів, суд приходить до висновку про необхідність застосування принципу призначення покарань за сукупністю злочинів шляхом їх часткового скаладання. Підстав для самостійного виконання вироків не вбачається.

Суд, керуючись ст.ст. 65, 50 КК України вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню нових злочинів.

Речові докази, цивільні позови, витрати на проведення експертиз- відсутні. Підстав для обрання запобіжного заходу не вбачається, оскільки відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу та він перебуває під вартою.

Крім того, враховуючи положення ст. 5 КК України та положення ст. 72 КК України, оскільки в даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 перебував під вартою в умовах СІЗО, останньому слід зарахувати в строк відбуття покарання період попереднього ув`язнення з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Підстав для негайного звільнення з-під варти в залі суду не вбачається, оскільки обвинувачений відбуває покарання за іншим вироком.

Керуючись ст.ст. 368 , 370, 371, 374-376 КПК України суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 304 КК України та призначити йому покарання - у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчому закладі закритого типу.

На підставі ч.ч. 1-4 ст. 70 КК України до приначеного покарання частково приєднати покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 01.07.2015 року у вигляді 1 року 1 місяця, та визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчому закладі закритого типу.

На підставі ст. 72 ч. 5 КК України початок строку відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з 31 травня 2017 року, зарахувавши в строк відбуття покарання за даним вироком період з моменту затримання до вступу вироку в законну силу з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу - не обирати.

Матеріали кримінального провадження за № 0001382 від 30 травня 2015 року залишити при обвинувальному акті, справа № 210/2264/15-к, пр. № 1-КП/210/54/17.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1