30.05.2017

Справа № 2024/1-62/11
Провадження № 1-в/642/41/17
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
30 травня 2017 року Ленінський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання засудженого ОСОБА_4 в порядку ст. 537 КПК України про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 06.05.2011 року та визнання таким, що не має судимості, -

В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_4 в порядку ст. 537 КПК України звернувся до суду з клопотанням про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 06.05.2011 року та визнання його таким, що не має судимості.

В обгрунтування клопотання зазначив, що вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 06.05.2011 року, його було визнано винним у скоєні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.У відповідності до ст.ст. 75, 76 КК України, його звільнено від відбуття призначеного покарання якщо він на протязі 3 (трьох) років не скоїть нового злочину. Після набрання вироком законної сили 20.05.2011 року, він, не змінюючи місця мешкання, очікував виклику до органів кримінально - виконавчої інспекції з метою постановки його на відповідний облік та отримання інструкцій щодо порядку відбування іспитового строку й виконання покладених судом обов`язків. У зв`язку із відсутністю жодного повідомлення від Приморського районного підрозділу кримінально - виконавчої інспекції у м. Одесі та будь - яких інших органів кримінально - виконавчої інспекції, він періодично самостійно з`являвся до вищевказаного органу кримінально - виконавчої інспекції, де йому повідомляли, що не отримували вироку суду, яким його було засуджено.У червні 2012 року його по телефону було повідомлено співробітником Приморського районного підрозділу КВІ у м. Одесі про надходження документів, але вирок був у той же день повернутий до Ленінського районного суду м. Харкова для усунення недоліків, а саме завірення копії вироку печаткою суду. По закінченню іспитового строку встановленого вироком він звернувся до Приморського районного підрозділу КВІ у м. Одесі за вирішенням питання щодо направлення до суду клопотання про звільнення його від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку. Однак, йому була надана письмова відповідь, що вирок після направлення для належного дооформлення на виконання повторно до КВІ не повертався. Зазначив також, що будь - яких умисних дій або бездіяльності спрямованих на ухилення від відбування чи невиконання покарання, а так само нових злочинів він не вчиняв, у розшуку не перебував з дня проголошення вироку по цей час. Положеннями ч. 2 ст. 90 КК України встановлено, якщо вирок не було виконано, судимість погашається по закінченні строків давності виконання вироку, що з огляду на вищевикладене вказує на погашення його судимості ще 21 травня 2016 року.
Засуджений ОСОБА_4 клопотання підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у ньому.
Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання.
Заслухавши засудженого та прокурора, розглянувши матеріали клопотання та кримінальне провадження, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до п. 4 ч.2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.
Приписом п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України встановлено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Так, вироком Ленінського районного суду міста Харкова від 06 травня 2011 року ОСОБА_4 було визнано винним у скоєні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання по ч. 1 ст. 307 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, по ч. 2 ст. 309 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 призначено до відбуття покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбуття призначеного покарання якщо він на протязі 3 (трьох) років не скоїть нового злочину та зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти даній інспекції про зміну міста мешкання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально - виконавчу інспекцію (а.с. 123-126).
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23 лютого 2012 року вищевказаний вирок суду був залишений без змін (а.с. 168).
Вирок набрав законної сили 23 лютого 2012 року.
02 березня 2012 року Ленінським районним судом м. Харкова на адресу начальника Южного міського підрозділу Приморського МВ КВІ УДПтСУ в Одеській області направлено дві копії вироку, підписки про невиїзд на засудженого ОСОБА_4 для виконання (а.с. 170).
Відповідно до довідки за вих. № 722 від 09 липня 2014 року Приморським районним підрозділом кримінально - виконавчої інспекції у м. Одесі ОСОБА_4 було повідомлено, що вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 06 травня 2011 року надходив до Южного міського підрозділу Приморського МВ КВІ УДПтСУ в Одеській області на виконання. Однак, вищевказаний вирок 15.06.2012 року за вихідним № 390 був направлений до Ленінського районного суду м. Харкова для усунення недоліків та більше на виконання не повертався (а.с. 221).
Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк п`яти років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за злочин середньої тяжкості, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин.
Вказана стаття передбачає звільнення від покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, у випадку не вчинення засудженим за цей період, нового злочину, що свідчить про повну втрату ним суспільної небезпечності, а відтак, про недоцільність застосування до нього покарання, призначеного вироком суду.

Судом встановлено, що за час іспитового строку та по теперішній час ОСОБА_4 не скоїв нового злочину, не був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення будь - якого порушення, за межі України на постійне проживання не виїздив, постійно офіційно працював за своєю професією, місце постійного мешкання не змінював, дій спрямованих на ухилення від виконання вироку не вчиняв, у розшуку не перебував. Вищевказане підтверджується копією паспорту ОСОБА_4 (а.с. 222-224), копією трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с. 225-231), характеристикою з місця роботи, наданою Головою Правління ПрАТ «Укрелеваторпром» (а.с. 232).
Будь - яких умисних дій або бездіяльності спрямованих на ухилення від відбування чи невиконання покарання, а так само нових злочинів ОСОБА_4 не вчиняв, у розшуку не перебував з дня проголошення вироку по цей час, що підтверджується вимогою про судимість (а.с. 247-248).Вищезазначене свідчить про фактичне виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків.
Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 06 травня 2011 року набрав законної сили 23 лютого 2012 року, отже відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 80 КК України п`ятирічний строк його виконання, сплинув 24 лютого 2017 року, у зв`язку з чим ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбування покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.
Положеннями ч. 2 ст. 90 КК України встановлено, якщо вирок не було виконано, судимість погашається по закінченні строків давності виконання вироку, що з огляду на вищевикладене вказує на погашення судимості Коцюруби 24 лютого 2017 року.
Положеннями п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 16 від 26 грудня 2003 року «Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості» встановлено, що при вирішенні питання про погашення судимості правове значення має не тільки наявність вироку суду, яким особу визнано винною у вчиненні злочину, а й підстави та час її звільнення від відбування покарання, оскільки саме з цього часу в передбачених законом випадках особа вважається такою, що не має судимості, або починає обчислюватися строк, протягом якого вона вважатиметься такою, що має судимість.
Обставини справи та позиція державних органів, на яких покладені обов`язки виконання покарань, а також ведення обліку інформації щодо судимостей, вказують на можливість вирішення виниклих під час виконання вироку протиріч лише у судовому порядку.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 06 травня 2011 року у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та визнати його таким, що не має судимості.
На підставі вищенаведеного, керуючись положеннями ст.ст. 75, 78, п. 3 ч. 1 ст. 80, ч. 1 ст. 88, ст. 89, ч. 2 ст. 90 Кримінального кодексу України, ст.ст. 532 - 535, 537, 539 Кримінального процесуального Кодексу України, суд, -
У Х В А Л И В:
Клопотання засудженого ОСОБА_4 в порядку ст. 537 КПК України про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 06.05.2011 року та визнання таким, що не має судимості, - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання призначеного вироком Ленінського районного суду міста Харкова від 06 травня 2011 року у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким що не має судимості, за фактом її погашення у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку, відповідно до положення ч. 2 ст. 90 КК України.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1