Справа № 459/2744/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/120/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження № 459/2744/16-к про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого, востаннє 30 листопада 2015 року Червоноградським міським судом Львівської області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.1 ст. 389 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 25 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 25 жовтня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 389 КК України та йому призначено покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено обов`язок періодично з`являтися для реєстрації у кримінально-виконавчу інспекцію та повідомляти про зміну місяця проживання.

ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він будучи засуджений вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 30 листопада 2015 року за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. умисно не виконав покладені на нього обов`язки і не сплатив штраф, чим ухилився від призначеного покарання.

На вирок суду заступник прокурора Львівської області ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним за ч.1 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі. На підставі ст. 71, ч.3 ст. 72 КК України з урахуванням вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 30 листопада 2015 року визначити ОСОБА_6 покарання у виді одного року обмеження волі та штрафу в розмірі 850 грн. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку один рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки. На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації у кримінально-виконавчу інспекцію, повідомляти про зміну місця проживання.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор покликається на те, що вирок є незаконним, оскільки судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосовано закон, який підлягає застосуванню. В порушення вимог ст. 71, ч.3 ст. 72 КК України та роз`яснень, які містяться у п.п.10, 25 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24 жовтня 2003 року судом не призначено покарання за сукупністю вироків. З метою недопущення істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в ході перегляду судового рішення слід дослідити обставини, що характеризують особу обвинуваченого та дати оцінку правильності призначеного покарання.

В поданих змінах до апеляційної скарги заступник прокурора Львівської області ОСОБА_8 просить вирок скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст. 389 КК України закрити у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за вчинене ним діяння, відповідно до ст. 5 КК України, п.4 ч.1 ст. 284 КПК України.

В обґрунтування змін до апеляційної скарги прокурор покликається на те, що внесеними змінами від 02 червня 2016 року, що набрали законної сили 05 жовтня 2016 року, з диспозиції ч.1 ст. 389 КК України виключено відповідальність за ухилення засудженого від сплати штрафу. Однак змінами від 07 вересня 2016 року, які набрали чинності 08 жовтня 2016 року, знову встановлено відповідальність за ухилення засудженого від сплати штрафу. Отже в період з 05 по 08 жовтня 2016 року, мала місце декриміналізація діяння за ухилення засудженого від сплати штрафу. На момент інкримінованого діяння була чинною ч.1 ст. 389 КК України (в редакції 2001 року). Враховуючи положення ч.4 ст. 5 КК України і те, що засуджений ОСОБА_6 вчинив діяння до набрання чинності законом про внесення змін до ч.1 ст. 389 КК України, а тому його діяння не є злочином.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала змінену апеляційну скаргу та просила її задовольнити, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції, при розгляді даного кримінального провадження, зазначені вимоги закону не виконав.

На підставі ч.1 ст. 404 КПК України, вирок суду переглядається апеляційним судом у межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження ОСОБА_6 був засуджений вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 30 листопада 2015 року за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Оскаржуваним вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 25 жовтня 2016 року ОСОБА_6 було визнано винним у тому, що він усвідомлюючи зміст вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 30 листопада 2015 року та обов`язок виконати призначене судом покарання, а саме сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком законної сили і повідомити про це відповідний суд шляхом пред`явлення документу про сплату штрафу, однак умисно не виконав покладені на нього вироком суду обов`язки, штраф не сплатив, чим ухилився від призначеного покарання.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.1 ст. 389 КК України.

Частиною 1 ст. 389 КК України (у редакції 2001 року) було встановлено відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді штрафу особою, засудженою до вказаного виду покарання.

Відповідно до змін, внесених Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, який набрав чинності 05 жовтня 2016 року, ч.1 ст. 389 КК України викладено у такій редакції: «ухилення від позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю особою, засудженою до такого виду покарання», тобто виключено відповідальність за ухилення від сплати штрафу.

У подальшому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» № 1492-VIII від 07 вересня 2016 року, який набрав чинності 08 жовтня 2016 року, знов встановлено відповідальність за ухилення засудженого від сплати штрафу.

На час інкримінованого ОСОБА_6 діяння була чинною ч.1 ст. 389 КК України (у редакції 2001 року). У період з 05 жовтня 2016 року по 08 жовтня 2016 року кримінальна відповідальність за ухилення від сплати штрафу була відсутня, тобто мала місце декриміналізація діяння. Вже з 08 жовтня 2016 року знов встановлено відповідальність за ухилення від сплати штрафу.

Відповідно до ч.4 ст. 5 КК України, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію у часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Оскільки, Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року скасовано злочинність діяння, пов`язаного з відповідальністю за ухилення від сплати штрафу, тому застосуванню підлягає саме цей Закон.

Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Ураховуючи усе вищенаведене, колегія суддів визнає апеляційну скаргу прокурора із наступними змінами обґрунтованою та вважає, що вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 25 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_6 слід скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п.4 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння вчинене обвинуваченим.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а вирок суду першої інстанції скасувати.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 417, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Городоцького Червоноградського міського суду Львівської області від 25 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст. 389 КК України закрити на підставі п.4 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_9