печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання керівника Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_4 про обрання підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
В С Т А Н О В И В:
30.06.2017 року у провадженні слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , надійшло клопотання сторони кримінального провадження керівника Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_4 про обрання підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що у вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Києва, громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий, який своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого в особливо великих розмірах за попередньою змовою групою осіб, вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 190 КК України.

26.08.2016 слідчим за погодженням з прокурором винесено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, яке направлено останньому рекомендованим листом за місцем його мешкання.

Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

01.09.2016 винесено постанову про оголошення розшуку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочин, який відповідно до ч. 4 ст. 190 КК України карається позбавленням волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

03.02.2017 на території Республіки Італія затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розшукується Печерським УП ГУНП у м. Києві.

15.02.2017 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Генеральною прокуратурою України на адресу Італійської Республіки скеровано клопотання про видачу ОСОБА_5 для притягнення до кримінальної відповідальності.

12.05.2017 ухвалою Апеляційного суду міста Києва ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва відносно ОСОБА_5 від 15.02.2017 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасовано.

Прокурор вказує, що згідно доводів колегії ухвали Апеляційного суду міста Києва, в матеріалах кримінального провадження не міститься даних про оголошення ОСОБА_5 в міжнародний розшук. Останнє спростовується постановою слідчого про оголошення підозрюваного ОСОБА_5 в міжнародний розшук, а також супровідним листом УкрБюро Інтерполу до Генерального Секретаріату Інтерполу з інформацією про оголошення ОСОБА_5 в міжнародний розшук.

21.06.2017 на адресу Київської місцевої прокуратури №6 з Департаменту Інтерполу та Європолу надійшов лист про доцільність продовження міжнародного розшуку ОСОБА_5 та подальшої екстрадиції на територію України.

У судовому засіданні прокурор внесене клопотання підтримав з викладених у ньому підстав, просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки зібрані на даному етапі досудового розслідування докази свідчать про обґрунтованість підозри у скоєнні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зазначені в клопотанні.

Заслухавши обґрунтування клопотання сторони обвинувачення, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими обґрунтовуються доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку,встановлених законом.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ж Інструкції про порядок використання правоохоронними органами можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, затвердженої наказом МВС України, Генеральної прокуратури України, Служби безпеки України, Держкомкордону, Державної митної служби України від 09.01.1997 року №3/1/2/5/2/2, підставою для міжнародного розшуку громадян України є запит правоохоронного органу надісланий до НЦБ. НЦБ вивчає одержані матеріали, при потребі запитує в ініціатора додаткові відомості і, за прийнятими Інтерполом правилами, надсилає запит до Генерального секретаріату Інтерполу або в Національне центральне бюро Інтерполу відповідної країни. Про здійснений запит НЦБ письмово інформує ініціатора, який після цього зобов`язаний негайно повідомляти нові відомі факти щодо розшукуваних для коригування розшукових заходів за кордоном.

Окрім того, обов`язковою умовою для здійснення міжнародного розшуку з метою екстрадиції є чинне процесуальне рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначена вимога міститься у ч. 2 ст. 58 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, згідно з якою до запиту про видачу особи для здійснення кримінального переслідування в обов`язковому порядку повинна долучатись завірена постанова про взяття під варту. Аналогічні вимоги передбачені Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статей Конвенції випадків до процедури, встановленої законом.

Частиною 1 статті 42 КПК України розкрито термін «підозрюваний», а саме це особа якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Разом з тим, варто зазначити, що повідомлення ОСОБА_5 про підозру було направлено за останнім його місцем мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . Проте прокурор в клопотанні та в судовому засіданні вказує, що ОСОБА_5 03.02.2017 затримано на території Республіки Італія, але слідчим суддею не вставлено факту, що орган досудового розслідування вжив заходів для вручення ОСОБА_5 повідомлення про підозру за відомим місцем його знаходження на даний час і що наявні перешкоди для вчинення вказаних дій.

Окрім іншого, встановлено, що клопотання сторони обвинувачення про обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 уже було предметом судового розгляду, за результатами якого ухвалою слідчого судді від 15.02.2017 його задоволено, проте ухвалою Апеляційного суду м. Києва вказане судове рішення скасовано та у задоволенні клопотання відмовлено. Підставою для прийняття такого рішення, стало, те що колегія суддів дійшла висновку, що слідчим та прокурором не доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, і факту оголошення підозрюваного у міжнародний розшук. Тому слідчий і прокурор не мали права ініціювати питання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а у слідчого судді не було жодної підстави для задоволення такого клопотання.

Так, при зверненні до слідчого судді 30.06.2017 прокурор, окрім іншого вказав, що згідно доводів колегії суддів Апеляційного суду міста Києва, в матеріалах кримінального провадження не міститься даних про оголошення ОСОБА_5 в міжнародний розшук, проте останнє спростовується постановою слідчого про оголошення підозрюваного ОСОБА_5 в міжнародний розшук, а також супровідним листом УкрБюро Інтерполу до Генерального Секретаріату Інтерполу з інформацією про оголошення ОСОБА_5 в міжнародний розшук.

21.06.2017 на адресу Київської місцевої прокуратури №6 з Департаменту Інтерполу та Європолу надійшов лист про доцільність продовження міжнародного розшуку ОСОБА_5 та подальшої екстрадиції на територію України, проте слідчим суддею при дослідженні матеріалів провадження не встановлено вказаного листа та прокурором в судовому засіданні надано не було, а відтак до вказаного посилання відноситься критично.

Разом з тим, вказане спростування на думку сторони обвинувачення, слідчий суддя не приймає до уваги, з огляду на наступне.

Відповідно до законодавчих норм, рішення про оголошення особи у міжнародний розшук на підставі запиту НЦБ Інтерполу в Україні приймає Генеральний секретаріат Інтерполу або Національне центральне бюро Інтерполу відповідної країни.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 вересня 2016 року слідчим у даному проваджені було винесено постанову про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_5 . Крім цього, НЦБ Інтерполу в Україні направлено відповідні запити до Генерального секретаріату Інтерполу та НЦБ Інтерполу в Польщі, проте вказана постанова не свідчить про оголошення ОСОБА_5 у міжнародний розшук та в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про прийняття рішення Генеральним секретаріатом Інтерполу чи НЦБ Інтерполу в Польщі про оголошення підозрюваного ОСОБА_5 у міжнародний розшук, тобто відсутні належні та допустимі докази оголошення підозрюваного ОСОБА_5 у міжнародний розшук.

Разом з тим, при дослідженні даних обставин, слідчим суддею встановлено, що вказані посилання сторони обвинувачення уже були предметом судового розгляду, тобто прокурором в клопотання та в судовому засіданні не було наведено нових доводів в обґрунтування вказаного клопотання та не надано доказів, які б свідчили, що недоліки, що стали підставою для відмови у задоволенні клопотання, стороною обвинувачення усунуто.

Згідно ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що прокурором в силу принципу змагальності сторін не доведено необхідності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , яка б узгоджувалася з приписами кримінального процесуального законодавства, а відтак з огляду на вищевикладене слідчий суддя не вбачає достатніх підстав для задоволення клопотання прокурора.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, ч. 6 ст. 193, 194 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання керівника Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_4 про обрання підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішенням судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1