Справа № 209/2836/16-к
Провадження № 1-кп/209/57/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2017 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001110 та №0001536 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, який має професійно-технічну освіту, не одружений, громадянин України, українець, раніше судимий:

19.10.2010 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.1 ст.185, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70, ст.76 КК України до 2-х років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуваням з іспитовим строком 3 роки;

13.07.2011 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.1 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч.1 ст.71 КК України, частково приєднаний невідбутний строк 6 місяців по вироку Дніпровського районного суду від 19.10.2010 року до відбування 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 14.01.13 року з Божковської ВК Полтавської області №16 постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 04.01.2013 року за ст.81, умовно-достроково, не відбутий строк 10 місяців 27 днів;

08.11.2013 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч.1 ст.71 КК України частково не відбутий строк 6 місяців за вироком Дніпровського районним судом від 13.07.2011 року до відбуття 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 14.07.15 року з Солонянської ВК Дніпропетровської області № 21, по відбуттю строку покарання;

09.06.2016 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.1 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуваням з іспитовим строком 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи судимим останній раз 09 червня 2016 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисні, корисливі кримінальні правопорушення.

Повторно, 19 травня 2016 року близько 22:00 години, (більш точний час в ході судового розгляду не встановлено) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи квартирі АДРЕСА_2 , побачив у кімнаті на столі мобільний телефон марки «ACER Liguid Е2», чорного кольору, імей № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 1750 грн., що на праві власності належить потерпілому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В цей час у ОСОБА_4 раптово виник умисел, направлений на таємне викрадення вказаного мобільного телефону. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 19 травня 2016 року близько 22:00 години, (більш точний час в ході судового розгляду не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи за вищевказаною адресою, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та розуміючи, що своїми діями здійснює безоплатне незаконне вилучення чужого майна поза волею власника, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав мобільний телефон марки «ACER Liguid Е2», чорного кольору, імей № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 1750 грн., згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 1615 від 18.07.16 року, що на праві власності належить потерпілому ОСОБА_5 , який знаходився в кімнаті на столі, та вийшов з будинку у невідомому напрямку, маючи можливість вільно розпорядитися викраденим майном. У подальшому майном ОСОБА_5 , а саме вищевказаним мобільним телефоном, яким заволодів таємно, шляхом вільного доступу, ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями, ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 1750 (одна тисяча сімсот п`ятдесят гривень) гривень.

Повторно, 23 травня 2016 року близько 23:00 години, (більш точний час в ході судового розгляду не встановлено) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , побачив на кухні на столі мобільний телефон марки «Самсунг GT-С3010», чорного кольору, імей № НОМЕР_3 , вартістю 250 грн., що на праві власності належить потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В цей час у ОСОБА_4 раптово виник умисел, направлений на таємне викрадення вказаного мобільного телефону. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 23 травня 2016 року близько 23:00 години, (більш точний час в ході судового розгляду не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи за вищевказаною адресою, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та розуміючи, що своїми діями здійснює безоплатне незаконне вилучення чужого майна поза волею власника, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав мобільний телефон марки «Самсунг GT-С3010», чорного кольору, імей № НОМЕР_3 , вартістю 250 грн., згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 1442 від 26.06.16 року, що на праві власності належить потерпілій ОСОБА_6 , який знаходився в кухні на столі, та вийшов з будинку у невідомому напрямку, маючи можливість вільно розпорядитися викраденим майном. У подальшому, майном ОСОБА_6 , а саме вищевказаним мобільним телефоном, яким заволодів таємно, шляхом вільного доступу, ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями, ОСОБА_4 , заподіяв ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 250 (двісті п`ятдесят гривень) гривень.

Повторно, 27 травня 2016 року близько 17:00 години, (більш точний час в ході судового розгляду не встановлено) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_4 , побачив у кімнаті на столі ноутбук марки «НР» Pavilion 15 Notebook PC, серійний номер 5CD3471SKW, Product NO. F4U28EA#AC, вартістю 9350 грн., що на праві власності належить потерпілій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . В цей час у ОСОБА_4 раптово виник умисел, направлений на таємне викрадення вказаного ноутбуку. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадені чужого майна, 27 травня 2016 року близько 19:00 години, (більш точний час в ході судового розгляду не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи за вищевказаною адресою, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та розуміючи, що своїми діями здійснює безоплатне незаконне вилучення чужого майна поза волею власника, скориставшись тим, що за його діями ніхто і спостерігає, умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав ноутбук марки «НР» Pavilion Notebook PC, серійний номер 5CD3471SKW, Product NO. F4U28EA#AC, вартістю 9350 грн. згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 1442 від 26.06.16 року, що на праві власності належить потерпілій ОСОБА_7 , який знаходився в кімнаті на столі, та вийшов з будинку у невідомому напрямку, маючи можливість вільно розпорядитися викраденим майном. У подальшому, майном ОСОБА_7 , а саме вищевказаним ноутбуком, яким заволодів таємно, шляхом вільного доступу, ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями, ОСОБА_4 , заподіяв ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 9350 (дев`ять тисяч триста п`ятдесят) гривень.

Повторно, 12 червня 2016 року, близько 23:00 години, (більш точний час в ході судового розгляду не встановлено) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_5 , разом з ОСОБА_8 , у якого при собі був мобільний телефон марки «Meizu М2», чорного кольору, імей НОМЕР_4 , вартістю 2666,67 грн., який на праві власності належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . В цей час у ОСОБА_4 раптово виник умисел, направлений на таємне викрадення вказаного мобільного телефону. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 12.06.2016 року, близько 23:00 годині, (більш точний час в ходісудового розгляду не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи за вищевказаною адресою, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та розуміючи, що своїми діями здійснює безоплатне незаконне вилучення чужого майна поза волею власника, скориставшись тим, що ОСОБА_8 знаходиться у сусідній кімнаті, та за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав мобільний телефон марки «Meizu М2», чорного кольору, імей НОМЕР_4 , вартістю 2666,67 грн., згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 1926 від 17.08.2016 року, що на праві власності належить потерпілій ОСОБА_9 , який знаходився в кухні на столі, та вийшов з будинку у невідомому напрямку, маючи можливість вільно розпорядитися викраденим майном. У подальшому, майном ОСОБА_9 , а саме вищевказаним мобільним телефоном, яким заволодів таємно, шляхом вільного доступу, ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями, ОСОБА_4 , заподіяв ОСОБА_9 майнової шкоди на суму 2666,67 (дві тисячі шістсот шістдесят шість гривень 67 копійок).

Повторно, 14 червня 2016 року, близько 04:00 години, (більш точний час в ході судового розгляду не встановлено) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_5 , побачив у спальні на ліжку під подушкою мобільний телефон марки «Номі і181», імей № НОМЕР_5 , НОМЕР_6 вартістю 320,76 гривень, що на праві власності належить потерпілій ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та телефон марки «Нокіа 206», імей № НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , вартістю 375 гривень, що на праві власності належить потерпілій ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . В цей час у ОСОБА_4 раптово виник умисел направлений на таємне викрадення вказаних мобільних телефонів. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викраденні чужого майна, 14 червня 2016 року, близько 04:00 години, (більш точний час в ході судового розгляду не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи за вищевказаною адресою, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та розуміючи, що своїми діями здійснює безоплатне незаконні вилучення чужого майна поза волею власника, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав мобільний телефон марки «Номі і181», імей № НОМЕР_5 , НОМЕР_9 , вартістю 320,76 гривень, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 1442 від 26.06.16 року, що на праві власності належить потерпілій ОСОБА_10 , та мобільний телефон марки «Нокіа 206», імей № НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , вартістю 375 гривень, згідно висновку судове товарознавчої експертизи № 1442 від 26.06.16 року, що на праві власності належить потерпілій ОСОБА_11 , які знаходились у спальні на ліжку під подушкою, та вийшов з будинку у невідомому напрямку, маючи можливість вільно розпорядитися викраденим майном. У подальшому, майном ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , а сам вищевказаними мобільними телефонами, якими заволодів таємно, шляхом вільного доступ, ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями, ОСОБА_4 , заподіяв ОСОБА_10 , майнової шкоди на сум 320,76 (триста двадцять гривень 76 копійок). Своїми умисними діями, ОСОБА_4 , заподіяв ОСОБА_11 , майнової шкоди на суму 375 (триста сімдесят п`ять) гривень.

Повторно, 05 липня 2016 року, близько 19:00 години, (більш точний час в ході судового розгляду не встановлено) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись біля будинку №42 по бульвару Будівельників у м. Кам`янське, зустрів свого знайомого ОСОБА_12 , у якого при собі знаходився мобільний телефон марки «LG GS290», імей № НОМЕР_10 . В цей час у ОСОБА_4 раптово виник умисел, направлений на протиправне заволодіння майном, що належить на праві власності ОСОБА_12 , шляхом зловживання довірою останнього. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, ОСОБА_4 цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, попрохавши ОСОБА_12 надати йому належний останньому мобільний телефон «LG GS290», вартістю 290 (двісті дев`яносто) гривень, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 1615 від 18.07.2016 року, для здійснення телефонного дзвінка, заволодів вказаним телефоном, після чого, тримаючи його при собі, та не маючи наміру у майбутньому повертати його власнику, місце вчинення злочину залишив, отримавши таким чином, можливість розпоряджатись цим майном, та пішов у невідомому напрямку. У подальшому, майном ОСОБА_12 , а саме вказаним вище мобільним телефоном, яким заволодів шляхом зловживання довірою останнього, ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_12 майнової шкоди на суму 290 (двісті дев`яносто) гривень.

Повторно, 01 серпня 2016 року, близько 07:30 години, (більш точний час в ході судового розгляду не встановлено) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись біля ринку «Кваки», по б-р Героїв у м. Кам`янське, зустрів свого знайомого ОСОБА_13 , у якого при собі знаходився мобільний телефон марки «Номі i280», імей №. НОМЕР_11 , НОМЕР_12 . В цей час у ОСОБА_4 раптово виник умисел, направлений на протиправне заволодіння майном, що належить на праві власності ОСОБА_13 , шляхом зловживання довірою останнього. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, ОСОБА_4 цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, попрохавши ОСОБА_13 надати йому належний останньому мобільний телефон «Номі i280», вартістю 654,55 (шістсот п`ятдесят чотири гривні п`ятдесят п`ять копійок), згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 11926 від 17.08.2016 року, для здійснення телефонного дзвінка, заволодів вказаним телефоном, після чого, тримаючи його при собі, та не маючи наміру у майбутньому повертати його власнику, місце вчинення злочину залишив, отримавши таким чином, можливість розпоряджатись цим майном, та пішов невідомому напрямку. У подальшому, майном ОСОБА_13 , а саме вказаним вище мобільним телефоном, яким заволодів шляхом зловживання довірою останнього, ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_13 , майнової шкоди на суму 654,55 (шістсот п`ятдесят чотири гривні п`ятдесят п`ять копійок).

Потерпілий ОСОБА_5 в судових засіданнях участі не приймав, в матеріалах кримінального провадження міститься заява, в якій просить суд провести судовий розгляд без його участі.

Потерпіла ОСОБА_6 не заперечувала проти розгляду справи без дослідження всіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються - в порядку ч.3 ст. 349 КПК України. Висловилась про призначення покарання обвинуваченому просила призначити найменше покарання, не пов`язане із позбавленням волі.

Потерпіла ОСОБА_7 не заперечувала проти розгляду справи без дослідження всіх фактичних обставин справи які ніким не оспорюються - в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_9 в судових засіданнях участі не приймала, в матеріалах кримінального провадження міститься заява, в якій просить суд провести судовий розгляд без її участі.

Потерпіла ОСОБА_10 в судових засіданнях участі не приймала, в матеріалах кримінального провадження міститься заява, в якій просить суд провести судовий розгляд без її участі.

Потерпіла ОСОБА_11 в судових засіданнях участі не приймала, в матеріалах кримінального провадження міститься заява, в якій просить суд провести судовий розгляд без її участі.

Потерпілий ОСОБА_12 в судових засіданнях участі не приймав, в матеріалах кримінального провадження міститься заява, в якій просить суд провести судовий розгляд без його участі.

Потерпілий ОСОБА_13 в судових засіданнях участі не приймав, в матеріалах кримінального провадження міститься заява, в якій просить суд провести судовий розгляд без його участі.

За спільною згодою учасників судового розгляду судом ухвалено про можливість розглянути кримінальне провадження без участі відсутніх потерпілих.

Враховуючи, що прокурор та обвинувачений не оспорює фактичних обставин скоєння кримінальних правопорушень, які встановлені на досудовому слідстві, правову кваліфікацію скоєних кримінальних правопорушень, обвинувачений визнав повністю вину, судом встановлено, що сторони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст.349 КПК України і наслідки застосування, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо його обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України. Визначивши наступний обсяг та порядок дослідження доказів: допит обвинуваченого, дослідження письмових доказів із матеріалів кримінального провадження а.с. 63-77 (том кримінального провадження №0001536), які характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений визнав повністю свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях, визнав всі фактичні обставини, які викладені в обвинувальних актах та були оголошені прокурором в судовому засіданні. Надав суду наступні пояснення, що 19 травня 2016 року близько 22:00 години, він знаходився вдома у свого знайомого ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_6 , де в кімнаті на столі побачив мобільний телефон марки «ACER Liguid Е2», який він викрав, коли ОСОБА_14 не бачив, заклав його у ломбард, а гроші витратив на власні потреби. Кається та зобов`язується відшкодувати шкоду потерпілому. Повторно, 23 травня 2016 року близько 23:00 години він був у квартирі знайомої ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_7 , де побачив на столі мобільний телефон марки «Самсунг GT-С3010» та коли ніхто за ним не спостерігав таємно викрав вказаний мобільний телефон, потім заклав його у ломбард, а гроші витратив на власні потреби. Кається та зобов`язується відшкодувати шкоду потерпілій. Повторно, 27 травня 2016 року близько 17:00 години, він знаходився у квартирі за адресою: АДРЕСА_8 , у своєї цивільної дружини, з якою проживає, і у її мати ОСОБА_7 побачив на столі у кімнаті ноутбук марки «НР» Pavilion 15 Notebook PC. Він викрав ноутбук, коли нікого не було вдома, заклав його у ломбард, а гроші витратив на власні потреби. Кається та зобов`язується відшкодувати шкоду потерпілій. Повторно, 12 червня 2016 року, близько 23:00 години він знаходився разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 на квартирі за адресою: АДРЕСА_9 , у знайомого був мобільний телефон марки «Meizu М2», який належав знайомій ОСОБА_8 . ОСОБА_9 , коли за його діями ніхто не спостерігав, взяв телефон зі столу на кухні та пішов з будинку, заклав його у ломбард, а гроші витратив на власні потреби. Кається та зобов`язується відшкодувати шкоду потерпілій. Повторно, 14 червня 2016 року близько 04:00 години, він знаходився вдома у своїх знайомих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_9 , де у спальні на ліжку під подушкою викрав два мобільних телефони марки «Номі і181» та «Нокіа 206», поки знайомі дівчата цього не бачили та вийшов з квартири, заклав їх у ломбард, а гроші витратив на власні потреби. Кається та зобов`язується відшкодувати шкоду потерпілим. Повторно, 05 липня 2016 року близько 19:00 години, він знаходився біля будинку по б- АДРЕСА_10 , де зустрів свого знайомого ОСОБА_12 , у якого при собі був мобільний телефон марки «LG GS290», він попросив зателефонувати з його мобільного телефону своїй знайомій. ОСОБА_4 зателефонував знайомій, але повертати у майбутньому телефон ОСОБА_12 не мав наміру, пішов геть. Телефон заклав їх у ломбард, а гроші витратив на власні потреби. Кається та зобов`язується відшкодувати шкоду потерпілому. Повторно, 01 серпня 2016 року близько 07:30 години,він біля ринку «Кваки», по б-р Героїв у м. Кам`янське, зустрів свого знайомого ОСОБА_13 , у якого при собі знаходився мобільний телефон марки«Номі i280», він попросив зателефонувати з його мобільного телефону своїй знайомій. ОСОБА_4 зателефонував знайомій, але повертати у майбутньому телефон ОСОБА_13 не мав наміру, пішов геть. Телефон заклав у ломбард, а гроші витратив на власні потреби. Кається та зобов`язується відшкодувати шкоду потерпілому. Пояснив, що щиро розкаявся у вчинених правопорушеннях, пояснив, що вчиняв кримінальні правопорушення, так як мав скрутне матеріальне становище, більше того мав допомагати знайомій у лікарні. Нажаль, те що скоїв, вже не може повернути.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, й такими, що не викликають у суду підстав для сумніву щодо істинності його позиції.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень доведена в повному обсязі, його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч.2 ст.185 КК України, як умисні дії, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинені повторно та за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно. Відповідно до п.1 примітки до ст.185 КК України, у статтях 185, 186 та 189 - 191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

Дії обвинуваченого, вчинені 19 травня 2016 року, слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.

Дії обвинуваченого, вчинені 23 травня 2016 року, слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.

Дії обвинуваченого, вчинені 27 травня 2016 року, слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.

Дії обвинуваченого вчинені 12 червня 2016 року, слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.

Дії обвинуваченого вчинені 14 червня 2016 року, слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.

Дії обвинуваченого за шахрайством, вчиненим 05 липня 2016 року, слід кваліфікувати за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) вчинене повторно.

Дії обвинуваченого за шахрайством, вчиненим 01 серпня 2016 року слід кваліфікувати за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі і за аналогічні корисливі злочини, злочини є умисними, відносяться до категорії середньої тяжкості, вчинив злочини в період відбування покарання з випробуваням з іспитовим строком, офіційно не працює, цивільні позови не заявлені, шкода потерпілим частково відшкодована, шляхом повернення працівниками поліції майна власникам, перебуває на обліку у лікаря нарколога, не перебуває на обліку психіатра, за місцем мешкання характеризується позитивно, потерпілі не наполягають на суворому покаранні, а потерпіла ОСОБА_6 просила призначити найменше покарання не пов`язане із позбавленням волі.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття та визнання вини у вчиненні злочину, як на стадії досудового слідства, так і в судовому засіданні.

До обтяжуючих покарання обставин відноситься, те що всі кримінальні правопорушення були вчинені особою з рецидивом злочинів - п.1 ч.1 ст. 67 КК України. Адже, відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 вчинив більше двох умисних злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України до постановлення вироку Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 червня 2016 року, при цьому маючи непогашену судимість за умисні злочини передбачені ст.185 КК України. Також ОСОБА_4 вчинив загалом більше двох умисних злочинів, передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.190 КК України після постановлення вироку Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 червня 2016 року, яким ОСОБА_4 було засуджено до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуваням з іспитовим строком 3 роки, тобто - в період відбування покарання з випробуваням з іспитовим строком.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У п.2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п.1 ч.1 ст.65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, за наявності рецидиву злочину.

В підпункті 6 пункту 25 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року зазначено, коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст.70, так і ст.71 КК України: спочатку - за правилами ч. 1 ст.70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч.4 ст.70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.

Враховуючи вищенаведене, пом`якшуючі покарання обставини, особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого може бути досягнуто лише в умовах ізоляції останнього від суспільства з призначенням покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статтей з частковим приєднанням покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 червня 2016 року.

При призначені покарання за злочини, вчинені до постановлення вироку Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 червня 2016 року судом враховано, що зазначеним вироком ОСОБА_4 призначено покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України. ОСОБА_4 був звільнений від відбуття покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.

Суд враховує пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року в якому вказано, що у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. К оли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

При призначені покарання за сукупністю злочинів, суд вважає за необхідне застосувати ч.1 ст.70 КК України - шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, і остаточно за сукупністю вироків на підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 червня 2016 року.

Підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст.69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Процесуальні витрати за проведення товарознавчих експертиз в сумі 510,00 гривень, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на підставі ч.2 ст.124 КПК України.

Цивільних позовів у кримінальному проваджені не заявлено.

Долю речових доказів, вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 371 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України і призначити покарання:

- за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.190 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідності до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 червня 2016 року остаточно до відбування призначити покарання у виді 3 (трьох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 29 cерпня 2016 року по день ухвалення вироку 03 квітня 2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 відраховувати з моменту його затримання - з 29 серпня 2016 року.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчих експертиз в сумі 510 гривень 00 копійок.

Речовий доказ у справі: мобільний телефон марки «ACER Е2», чорного кольору, який переданий на зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_5 залишити у власності останнього.

Речові докази у справі: закладні № 4.15353/0, 4.15354/0, 4.16090/0 з ломбарду «Онікс» по пр.Перемоги 2Б у м.Кам`янське зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками процесу до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1