Номер провадження 1-кс/643/2282/16
УХВАЛА

Оскільки станом на час отримання скарги у слідчого судді була відсутня інформація щодо процесуального статусу ОСОБА_4 у вказаному вище кримінальному провадженні, з метою забезпечення права особи, яка подала скаргу, на доступ до правосуддя, скаргу було призначено до розгляду в судовому засіданні без застосування положень п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України.
В судовому засіданні ОСОБА_4 скаргу та викладені в ній доводи підтримав в повному обсязі. При цьому заперечував доводи прокурора відносно того, що він в кримінальному провадженні має процесуальний статус свідка, зазначивши, що вважає себе потерпілим.
Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти скарги, зазначивши, що ОСОБА_4 допитаний в кримінальному провадженні в якості свідка.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані матеріали, приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення скарги, з огляду на наступне.
30.11.2016 року ОСОБА_4 до органу досудового розслідування подано клопотання, в якому він просить провести певні слідчі дії у вказаному кримінальному провадженні.
На вказане клопотання слідчим Московського ВП ГУНП в Харківській області надана відповідь, вих. № М-3147/119/67 від 05.12.2016 року, в якій зазначено на прийнятті клопотання до уваги та неможливості ухвалити будь-яке процесуальне рішення, оскільки ОСОБА_7 не є особою, яка має права на подання таких клопотань.
Також, як вбачається з досліджених слідчим суддею матеріалів досудового розслідування, 25.08.2016 року слідчим винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні. Вказана постанова не скасована у встановленому КПК України порядку.
Таким чином, ОСОБА_4 станом на час подачі клопотання від 30.11.2016 року, а також станом на час подачі скарги та розгляду її в суді, не мав процесуального статусу потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, а був особою, яка звернулась із заявою про кримінальне правопорушення та була допитана в якості свідка.
Відповідно до ч. 1 ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Частиною 2 ст. 220 КПК України передбачено, що про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Таким чином, статтею 220 КПК України встановлено не тільки строк, протягом якого слідчий або прокурор зобов`язані розглянути клопотання про виконання будь-яких процесуальних дій, а й визначено виключний перелік осіб, які мають право заявляти відповідні клопотання, зокрема про проведення слідчих дій. Заявник та свідок до вказаних осіб не відносяться.
Відповідні положення ч. 1 ст. 220 КПК України узгоджуються з положеннями ст. 60, 66 КПК України, якими визначені права заявника та свідка в кримінальному провадженні.
Так, заявник у кримінальному провадженні має право: 1) отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; 2) подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; 3) отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.
Як вбачається з положень ст. 66 КПК України, свідок має право заявляти не будь-які клопотання, а лише клопотання про внесення змін, доповнень та зауважень до протоколу його допиту, а також клопотання про забезпечення безпеки. Правом заявляти інші клопотання, зокрема про проведення слідчих дій, свідок не наділений.
Таким чином, аналіз положень КПК України в їх сукупності та взаємозв`язку свідчить, що заявник та свідок не є особами, які мають право заявляти слідчому або прокурору клопотання про проведення слідчих дій.
Відповідно, у слідчого та прокурора відсутній обов`язок розглядати по суті, в порядку ст. 220 КПК України, клопотання заявника та свідка про проведення слідчих дій та приймати за наслідками розгляду вказаних клопотань процесуальні рішення.
Враховуючи наведене, ОСОБА_4 не відноситься до осіб, які мають право оскаржувати відповідні бездіяльність або рішення слідчого та прокурора в порядку ст. 303 КПК України.
За таких обставин у слідчого судді відсутні підстави не тільки зобов`язувати слідчого або прокурора проводити слідчі дії, зазначені в клопотанні ОСОБА_4 від 30.11.2016 року, а й зобов`язувати вказаних осіб розглянути клопотання по суті в порядку, передбаченому КПК України.
Щодо вимог скарги в частині визнання протиправною бездіяльності прокурора, то слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити наступне.
Рішення, які можуть бути прийняті слідчим суддею за наслідками розгляду скарги, визначені ч. 2 ст. 307 КПК України.
Вказаною нормою не передбачено можливість ухвалення слідчим суддею судового рішення про визнання бездіяльності слідчого або прокурора протиправною.
За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення скарги.
Керуючись ст. 220, 303-307, 309, 369-372, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошено в приміщенні Московського районного суду м. Харкова 26.12.2016 року о 16-00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1