Справа № 750/6501/14 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/125/2017
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 січня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001340 від 31.03.2014 року, за апеляційними скаргами прокурора, захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_8 в інтересах потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 жовтня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Славутич Київської області, українця, громадянина України, не працюючого, навчався в школі № 2 м. Чернігова, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинувачуваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_8 ,

законного представника обвинуваченого - ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_13 ,

В С Т А Н О В И Л А:

На вирок суду прокурором подано апеляційну скаргу, в якій він, не оспорюючи кваліфікацію дій, доведеність вини обвинуваченого та міру покарання, просить вирок змінити в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 31.03.2014 року, з дня затримання по день постановлення вироку.

Захисником ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок суду подано апеляційну скаргу, в якій просить вирок щодо останнього змінити, кваліфікувати дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України та призначити мінімальне покарання.

Не погоджуючись з вироком суду представником потерпілих адвокатом ОСОБА_8 подано на нього апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 14 років 10 місяців позбавлення волі.

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 жовтня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.6 ч.2 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді 13 років 2 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання визначено рахувати з 31 березня 2014 року.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено без змін тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 1917 грн. 48 коп.

Позов потерпілої ОСОБА_9 до ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 про стягнення моральної та майнової шкоди, завданої злочином задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 13 300 грн. майнової шкоди та 150 000 грн. моральної шкоди. В решті позову відмовлено.

Позов потерпілого ОСОБА_10 до ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 про стягнення моральної та майнової шкоди, завданої злочином задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 150 000 грн. моральної шкоди. В решті позову відмовлено.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 червня 2015 року на майно, а саме: джинси синього кольору, кофту синього кольору, кросівки сірого кольору зі слідами крові потерпілої ОСОБА_14 , - скасовано.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.04.2014 року на майна: автомобіль марки УАЗ 469Б, 1976 р.в., зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 (свідоцтво ГИ 617027 від 16.03.1993), музичний центр марки LG, системний блок ID: , монітор марки Philips, принтер марки Canon, дисковод марки Philips, плазмовий телевізор марки LG, DVD - ресивера, марки LG, касетний програвач марки SONY, касетну відеокамеру марки SONY, мікрохвильову піч марки LG, кондиціонер марки PANASONIC, холодильник марки Минск, морозильну камеру НAІЕR, кухонну плиту марки ARDО, пилосос марки LG, пральну машину марки LG, золоті вироби: два кільця, 585 проби, обручку, 585 роби та підвіску з імітацією квітки, 585 проби, скасовано та повернуто законним володільцям ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Питання щодо речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на порушення судом вимог ч. 5 ст. 72 КК України та ст. 374 КПК України, оскільки не вирішено питання про зарахування строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 зазначає, що у кримінальному провадженні відсутні допустимі докази, які б підтверджували вчинення умисного вбивства потерпілої саме з корисливих мотивів. Зокрема, ряд свідків, які зустрілися з обвинуваченим одразу після вчинення кримінального правопорушення, вказували, що у ОСОБА_15 були з собою грошові кошти тільки в сумі близько 100 грн., що виключає факт заволодіння значно більшою сумою грошей та майном потерпілої. Також не враховано показання свідка ОСОБА_12 , яка зазначала, що у сина з матеріальним забезпеченням проблем не було. Наявність корисливого мотиву виключає і відсутність доказів, які б підтверджували існування майна, належного потерпілій, джерело та факт його придбання, знаходження за місцем її мешкання. Вказує, що під час досудового та судового слідства не встановлено, коли саме у ОСОБА_7 виник умисел на заволодіння майном. За вказаних обставин, на думку апелянта, дії підзахисного слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 115 КК України. Крім того, судом першої інстанції було призначено обвинуваченому занадто суворе покарання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги представник потерпілих адвокат ОСОБА_8 зазначає, що вчинений обвинуваченим злочин відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, від дій ОСОБА_7 настали вкрай тяжкі наслідки, матеріальна та моральна шкода не відшкодована, обвинувачений не розкаявся, не просив вибачення у потерпілих, не виказував співчуття. Вказані обставини свідчать про відсутність у нього людяності і прагнення до виправлення. Крім того, за час перебування у слідчому ізоляторі ОСОБА_16 зарекомендував себе незадовільно та мав 7 стягнень.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , прокурор, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим в частині кваліфікації дій обвинуваченого та міри покарання, просив його, в цій частині, залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

При розгляді провадження судом І інстанції встановлено, що 31.03.2014, близько 17 год. 30 хв., неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_3 , з метою умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині для одержання матеріальних благ для себе, наніс ОСОБА_14 не менше 20-25 ударів молотком в область обличчя та волосистої частини голови та руками намагався задушити потерпілу шляхом стиснення органів шиї, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді політравми, що морфологічно проявилась наступними тілесними ушкодженнями: черепно-лицевої травми множинні садна та зливні синці на обличчі, множинні забито-рвані рани волосистої частини голови та обличчя, масивні розриви слизових оболонок та м`яких тканин обличчя, множинні переломи виличних кісток, нижньої та верхньої щелеп та переломи кісток носу, закритої травми органів шиї з двобічними переломами великих ріжків під`язикової кістки, саден на лівій бічній поверхні шиї, закритої травми грудної клітки з множинними переломами ребер та синцем на грудній клітці, синця на шкірі правого передпліччя, які згідно висновку комісійної судово - медичної експертизи № 103 від 16.05.2014, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Смерть ОСОБА_14 настала внаслідок масивної крововтрати, котра виникла внаслідок черепно-лицевої травми з множинними переломами кісток обличчя.

Доводячи до кінця свій умисел, направлений на заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 , заволодів грошовими коштами у сумі 4000 грн., золотим ланцюжком, вартістю 5 000 грн., золотою обручкою, вартістю 1300 грн., золотою печаткою, вартістю 3000 грн., а всього на загальну суму 13 300 грн., чим спричинив потерпілій майнову шкоду.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого, його захисника та законного представника, які просили подану захисником та прокурором апеляційні скарги задовольнити, перекваліфікувати дії ОСОБА_7 на ч. 1 ст. 115 КК України, пом`якшити призначене покарання та зарахувати обвинуваченому строк попереднього ув`язнення у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, а апеляційну скаргу представника потерпілих просили залишити без задоволення; представника потерпілих адвоката ОСОБА_8 , яка подану нею апеляційну скаргу підтримала, просила задовольнити, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого просила залишити без задоволення, вирішення апеляційної скарги прокурора віднесла на розсуд суду; прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, заперечував проти інших, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та представника потерпілих адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

В судовому засіданні апеляційного суду та суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вину визнав частково та показав, що дійсно вчинив вбивство потерпілої ОСОБА_14 , але заперечив корисливий мотив своїх дій. Зазначив, що проживає разом з матір`ю та батьком, вони створили йому належні умови для проживання та навчання, був всім необхідним забезпечений. До потерпілої ОСОБА_14 він ходив на зайняття з української мови. 31.03.2014 року він був вдома у потерпілої, при собі в сумці був молоток, який він завжди носить з собою, щоб ремонтувати стільці. Саме цим молотком він завдавав удари потерпілій по голові. Кількість ударів він не рахував, але їх було біля двадцяти п`яти. З якої причини він її вбив не знає. Після вбивства він інсценував пограбування, розкидавши речі по квартирі. З квартири потерпілої взагалі нічого не брав. Потім пішов до річки Стрижень, де зустрівся з товаришами ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . При собі у нього були гроші в сумі 135 грн., які йому дали батьки, щоб він 100 грн. заплатив ОСОБА_14 за зайняття, а 35 грн. було на цигарки. На ці гроші він купив горілку та закуску, яку випили разом. Після чого він пішов до своєї дівчини додому та зателефонував до міліції і повідомив про вбивство.

Вказані свідчення обвинуваченого ОСОБА_7 щодо нанесення тілесних ушкоджень потерпілій суд обґрунтовано поклав в основу вироку, дав їм належну оцінку, оскільки вони підтверджуються іншими доказами, зібраними у кримінальному провадженні.

Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні суду першої інстанції показала, що померла ОСОБА_14 є її матір`ю, знала, що вона з обвинуваченим займалась українською мовою. Згідно записів з блокноту, який вела матір, з 11.10.2013 року по 19.02.2014 року мати провела з ним 17 занять. 31.03.2014 року проведення занять з ОСОБА_7 не було заплановано, але її мати могла з ним домовитися по телефону. За проведення занять розрахунок проводила мати обвинуваченого, оскільки гроші йому не довіряла. 31.03.2014 року, у вечірній час, мати на неодноразові телефонні дзвінки не відповідала, а коли пішли до квартири, то виявили, що сталося вбивство матері, повідомили міліцію. У її матері в квартирі були гроші в сумі 4000 грн., які вона збирала на лікування від онкологічного захворювання. Також вона носила на собі золотий ланцюжок, золоту обручку та золоту печатку. Всі ці речі були викрадені. Свій позов підтримує в повному обсязі і просить задовольнити.

Свідок ОСОБА_19 , допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції, показав, що ОСОБА_14 є його тещею. 31.03.2014 року його теща не відповідала на телефонні дзвінки. Дружина попросила сходити і перевірити, він разом з зятем пішов до квартири, де мешкала теща. Вхідні двері були відчинені і він зрозумів, що щось трапилося. Коли зайшов в середину квартири, то побачив, що теща лежала на підлозі вся в крові. З комоду, який знаходився в кімнаті всі речі були викинуті. З кухні до прихожої вели кроваві сліди. Він зателефонував дружині і сказав, щоб вона викликала міліцію та швидку. Коли приїхала міліція і почала проводити огляд, то на кухні квартири виявили сумку з зошитами учня. Під час огляду, працівникам міліції зателефонували колеги і повідомили, що до чергової частини зателефонував ОСОБА_7 і повідомив про вбивство. Грошові кошти в сумі близько 4000 грн. знаходилися зверху в комоді. На час проведення огляду їх не було. Також не було ювелірних золотих виробів, які на собі завжди носила теща.

Допитані судом першої інстанції в якості свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 показали, що 31.03.2014 року вони ловили рибу на річці Стрижень в м. Чернігові. До них підійшов ОСОБА_7 , який був у збудженому стані та запропонував випити, на що ОСОБА_17 погодився та вони удвох пішли до магазину. На джинсах у ОСОБА_22 , трохи вище коліна були плями бурого кольору, були грошові кошти в сумі близько 100 грн. різними купюрами. В розмові останній сказав, що йому світить 8-12 років позбавлення волі, за що конкретно йому буде цей строк він не казав. Про обставини вбивства їм нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_23 суду першої інстанції показав, що з ОСОБА_7 знайомий зі школи. 31.03.2014 року, о 20 годині, до нього в гості зайшли ОСОБА_7 та ОСОБА_21 , вони всі разом вживали спиртні напої. ОСОБА_22 розповідав, що когось вбив, якийсь хлопець образив його дівчину і за це він вдарив його арматурою.

Допитана в судовому засіданні суду першої інстанції в якості свідка ОСОБА_24 показала, що з листопада 2013 року зустрічалася з ОСОБА_7 . Їй відомо, що він ходив займатися до вчительки з української мови. 31.03.2014 року зайняття з української мови у нього не було заплановано і він не казав їй, що піде до вчительки. Близько 21 год. 30 хв. до неї додому він прийшов і був випивший. На ньому були кросівки, джинси зі слідами крові. Він розповів, що вбив вчительку за те, що вона його образила. Будь-яких деталей вбивства він не розповідав. Потім сам зателефонував до міліції і повідомив про вбивство вчительки. Додала, що ОСОБА_22 молоток з собою ніколи не носив і стільців не ремонтував.

Свідок ОСОБА_25 , будучи допитаною в судовому засіданні показала, що мешкала в одному під`їзді з потерпілою ОСОБА_14 31.03.2014 року вона, не дочекавшись ліфту, який викликала, стала спускатися по сходах пішки вниз. Як їй здалося, між сьомим та шостим поверхами вона побачила жіночу сумку, поруч з якою були розкидані речі: книга, ключі, блокнот. Вона зібрала ці речі і пізніше вони були передані працівникам міліції.

Свідок ОСОБА_26 , будучи допитаною в судовому засіданні суду першої інстанції, показала, що з 2011 року була класним керівником у ОСОБА_7 в ЗОШ № 2 м. Чернігова. За характером він тихий, спокійний. Як учень він був здібний, але у нього не було мотивації. Досить часто приходив на уроки не підготовлений, виступав за школу на змаганнях зі стрільби. У нього не було конфліктів з вчителями та учнями. На всі питання, які вона йому ставила він посміхався. В 11 класі він почав часто пропускати школу, вона казала про це його матері, яка є вчителем в цій же школі. ОСОБА_22 перебував на внутрішньому обліку в школі. З ним працював шкільний психолог, який казав, що дитина запущена, «затаскана». Іноді мати йому не довіряла грошей, а сама розраховувалася у шкільній столовій. В розмові з одним з учнів класу ОСОБА_27 їй стало відомо, що той позичив ОСОБА_7 4000 грн., без дозволу своїх батьків. ОСОБА_7 розповів ОСОБА_28 , що начебто він комусь заборгував і якщо він не віддасть гроші в строк 01.04.2014 року, то його можуть вбити. Як їй відомо, мати ОСОБА_29 повернула кошти батькам цього учня.

Наведені свідчення потерпілої та свідків суд обґрунтовано поклав в основу вироку, дав їм оцінку та правильно визнав їх достовірними, оскільки вони підтверджують обставини вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, узгоджуються між собою та підтверджуються іншими доказами, зібраними у кримінальному провадженні.

Як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту від 01.04.2014 року за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , останній в присутності захисника добровільно розповів та показав на місці, яким чином наносив удари потерпілій ОСОБА_14 , внаслідок яких остання померла, а також повідомив, що на кухні він забрав грошові кошти та сумку в коридорі, з якої потім викинув речі у бак для сміття (т. 1 а.п. 140-149).

Показання обвинуваченого щодо кількості, характеру та способу нанесення потерпілій ударів не суперечать висновку комісійної судово-медичної експертизи № 103 від 16.05.2014 року, згідно якого весь отриманий потерпілою ОСОБА_14 комплекс тілесних ушкоджень утворився не менш ніж від 20-25 травматичних впливів; більш точно встановити кількість нанесених ударів неможливо, оскільки вони розташовуються у суміжних ділянках, і могли утворитись, як від одного, так і від кількох травматичних впливів; комісія експертів вважає, що переважна кількість ран у ділянці обличчя та волосистої частин голови утворилась від дії тупого предмету, контактуюча поверхня якого має ребро, тобто ним міг бути в тому числі і молоток; морфологія саден та синців, що були виявлені на трупі, не дає змоги конкретно висловитись щодо особливостей поверхні тупих предметів, що контактувала (ними в тому числі могли бути кулак руки та нога); виявлені під час проведення первинної експертизи переломи ребер, на думку експертної комісії, утворились внаслідок неодноразового (не менш ніж 2 рази) стискання грудної клітки між тупими предметами в передньо задньому (або задньо - передньому) напрямку; переломи великих ріжків під`язикової кістки утворились внаслідок дії тупого предмету, причому комісія експертів не виключає можливості їх утворення внаслідок стиснення органів шиї рукою; враховуючі переважне розташування виявлених тілесних ушкоджень на передній поверхні тіла ОСОБА_14 , комісія експертів вважає, що в момент отримання більшості тілесних ушкоджень вона та нападник могли розташовуватись обличчям один до одного; всі описані вище тілесні ушкодження є наслідком дій тупих предметів за механізмами удару, стиснення та тертя; весь описаний комплекс тілесних ушкоджень у потерпілої у вигляді політравми, за ступенем тяжкості, розподіляється наступним чином: черепно-лицева травма, у сукупності, за ознакою небезпеки для життя у мить спричинення має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, травма грудної клітки з множинними переломами ребер та синцем на грудній клітці має ознаки ушкоджень середнього ступеня тяжкості, травма органів шиї, у сукупності, мас ознаки легких тілесних ушкоджень, синець на правому передпліччі має ознаки легких тілесних ушкоджень; весь описаний вище комплекс тілесних ушкоджень був завданий потерпілій на протязі короткого протягу часу, що вимірюється хвилинами (до години), а час отримання описаних вище ушкоджень може відповідати строку 31.03.2014 року; всі тілесні ушкодження, що були виявлені під час проведення первинної судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_30 утворились за життя; переважна кількість ран у ділянці обличчя та волосистої частин голови утворилась від дії тупого предмету, контактуюча поверхня якого має ребро, тобто ним міг бути в тому числі і молоток; ушкоджень, які б могли однозначно свідчити про те, що вони утворились в процесі самозахисту потерпілої, під час проведення комісійної судово-медичної експертизи, не виявлено; комісія експертів вважає, що навіть при наданні своєчасної, в тому числі і спеціалізованої медичної допомоги, прогноз щодо її життя був би несприятливим (т. 2 а.п. 68-80).

Згідно протоколу огляду місця події від 31.03.2014 року та додатками до нього: плансхемою, ілюстративною таблицею, відеозаписом на DVD-R диску, в квартирі АДРЕСА_3 був виявлений труп господарки квартири ОСОБА_14 з тілесними ушкодженнями кримінального характеру: на обличчі та волосистій частині голови біля двадцяти ран; поряд з трупом ОСОБА_14 на кухні значну кількість слідів речовини бурого кольору, металеву частину молотка з залишками дерев`яного руків`я, сліди речовини бурого кольору у вигляді фрагментів відбитків підошви взуття; у кімнаті відкриті секції комоду, біля якого розкиданий одяг, на дивані розкидані зошити та мається сумка чорного кольору, а з місця події були вилучені: сліди рук, сліди низу підошви взуття, чорну сумку, в якій знаходяться зошити та рукавичка чорного кольору, металеву частину молотка (т. 2 а.п. 8-18).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 01.04.2014 року у ОСОБА_7 були вилучені та оглянуті предмети одягу та взуття: кофта, джинси, кросівки, на яких виявлені плями бурого кольору (т. 2 а.п. 19-20).

Під час проведення 09.04.2014 року огляду місця події, у шахті ліфту у під`їзді № 2 будинку АДРЕСА_4 , виявлений гаманець білого кольору з малюнками квітів (т. 2 а.п. 21-22).

Висновки судових цитологічних експертиз №№ 72, 73 від 25.04.2014 року, імунологічної експертизи № 85 від 08.05.2014 року, трасологічної експертизи № 299 від 10.06.2014 року щодо слідів взуття, одягу обвинуваченого та крові підтверджують перебування обвинуваченого ОСОБА_7 31.03.2014 року у квартири АДРЕСА_3 , де проживала потерпіла ОСОБА_14 , та наявність між ними фізичного контакту, а також застосування обвинуваченим ОСОБА_7 під час скоєння злочину молотка (т. 2 а.п. 81-104).

Відповідно до роздруківки цифрового запису РМІ Марс ЧМВ УМВС України в Чернігівській області та аудіозаписом на СD-R диску до нього, 31.03.2014 року, о 22 год. 45 хв., з номеру НОМЕР_2 ОСОБА_7 зателефонував до міліції і повідомив про вчинення ним вбивства людини (т. 2 а.п. 24).

Висновком стаціонарної комплексної психолого-психіатричної експертизи № 134 від 14.06.2016 року, згідно якого у період часу, до якого відноситься діяння, обвинувачений ОСОБА_7 виявляв ознаки «Соціалізованого розладу поведінки» (F 91.2 за МКХ-10), у стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності (у тому числі, такого, яке могло бути викликане дією наркотичних речовин) не перебував і за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; у теперішній час ОСОБА_7 виявляє ознаки «Дисоціального розладу особистості», і за своїм психічним станом може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 5 а.п. 15-27).

При наведених доказах, колегія суддів вважає що висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні умисного вбивства з корисливих мотивів відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтується на сукупності досліджених у судовому засіданні доказах і його дії правильно кваліфіковані за п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

Часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини та його показання, що він вчинив вбивство без корисливого мотиву, колегія суддів розцінює як захисну версію з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинення більш тяжкого кримінального правопорушення.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», за п.6 ч.2 ст. 115 КК України, як учинене з корисливих мотивів умисне вбивство кваліфікується в разі, коли винний, позбавляючи життя потерпілого, бажав одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди. При цьому не має значення, чи одержав винний ту вигоду, яку бажав одержати внаслідок убивства, а також, коли виник корисливий мотив - до початку чи під час вчинення цього злочину.

На думку колегії суддів суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що мотивом вчинення злочину стосовно потерпілої ОСОБА_14 став корисливий мотив, оскільки, як встановлено судом, обвинуваченому було достовірно відомо, що потерпіла проводила факультативні оплачувані зайняття не лише з ним, а з іншими учнями, мала певну суму грошових заощаджень та носила на собі золоті ювелірні прикраси; потерпіла ОСОБА_14 зберігала свої грошові заощадження в сумі 4000 грн. в комоді, які на момент виявлення трупу останньої та проведення огляду її квартири були відсутні, як і були відсутні золоті ювелірні вироби безпосередньо на самій потерпілій, а в самій квартирі був порушений порядок речей, в тому числі і розкидано речі саме з того комоду, де знаходились грошові кошти. Така обстановка в квартирі вказує на пошук обвинуваченим цінного майна та його викрадення в тому обсязі, про якій зазначила ОСОБА_9 . На момент умисного вбивства потерпілої ОСОБА_14 в квартирі перебували лише сама потерпіла та обвинувачений ОСОБА_7 та не встановлено, що після вбивства потерпілої до її квартири заходили будь-які невстановлені органом досудового розслідування особи, що вказує на крадіжку грошей в сумі 4000 грн. та золотих ювелірних прикрас конкретно обвинуваченим. Крім того, під час проведення слідчого експерименту від 01.04.2014 року за участю ОСОБА_7 , останній вказав, що 31.03.2014 року після умисного вбивства потерпілої ОСОБА_14 він з квартири забрав гроші.

З вказаних вище підстав колегія суддів не приймає до уваги доводи захисника ОСОБА_6 про те, що під час розгляду кримінального провадження не було встановлено коли у обвинуваченого ОСОБА_7 виник умисел на заволодіння майном. При цьому, в даному випадку, не має значення коли виник корисливий мотив - до початку чи під час вчинення злочину.

Тому, на думку колегії суддів, відсутні підстави для перекваліфікації дій ОСОБА_7 з п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 115 КК України, про що зазначено в апеляційні скарзі захисника обвинуваченого.

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд 1 інстанції оцінив зібрані у кримінальному провадженні докази і дав у вироку аналіз усіх доказів, які підтвердили винуватість обвинуваченого. При цьому суд на виконання вимог закону мотивував у вироку прийняття одних і відхилення інших доказів та поклав в основу вироку лише належні та допустимі докази, досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що його обтяжують, особу винного, який раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем навчання характеризується посередньо, за місцем проживання формально позитивно, його вік та обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції статті, що йому інкримінують.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Будь-яких підстав для призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання колегія суддів не вбачає, тому доводи апеляційної скарги представника потерпілих в цій частині задоволенню не підлягають. Також колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення покарання, з огляду на вчинення особливо тяжкого злочину та враховуючи дані про особу обвинуваченого.

Поряд з наведеним, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити апеляційні вимоги прокурора в частині застосування положень ч.5 ст. 72 КК України, відповідно до яких ОСОБА_7 необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення з 31 березня 2014 року, тобто з часу його затримання по 15 січня 2015 року включно, по день вступу вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.09.2014 року в законну силу /а.п.31-42 т.3/, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі..

З наступного дня після вступу вироку в законну силу засуджений вже відбував покарання за попереднім вироком до 29 вересня 2015 року /а.п.173-175 т.3/, а тому цей період не може бути віднесений до попереднього ув`язнення.

І також підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення з 29 вересня 2015 року по 04 січня 2017 року включно, тобто, по день вступу вироку Деснянського районного суду м.Чернігова від 12 жовтня 2016 року в законну силу у строк відбування покарання, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 413, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_8 в інтересах потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_7 змінити.

В порядку ч. 2 ст. 404 КПК України, зарахувати ОСОБА_7 , на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення з 31 березня 2014 року по 15 січня 2015 року включно та з 29 вересня 2015 року по 04 січня 2017 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті даний вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4