Справа № 405/7603/16-к
1-кп/405/282/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2017 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький кримінальне провадження № 0010536 у відношенні:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Полтави, українки, громадянки України, заміжньої, з вищою освітою, не працюючої, не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
25 серпня 2016 року близько 11-30 години ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки Pegeot 208 реєстраційний номер НОМЕР_1 по вулиці Шевченко зі сторони вулиці Карабінерної в сторону вулиці Михайлівської (Кірова) та наближаючись по другорядній дорозі до нерегульованого перехрестя вулиці Шевченко та вулиці Архангельської (Червоногвардійської), в порушення пунктів 2.3 (б), 16.11 Правил дорожнього руху України (далі ПДР):
п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
п. 16.11. На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху
під час руху була неуважною, не вірно відреагувала на зміну дорожньої обстановки, не виконала вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» і при проїзді нерівнозначного перехрестя не переконалась, що це буде безпечним та не створить перешкод і небезпеки іншим учасникам руху та допустила зіткнення з автомобілем ВАЗ 21011 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався по вулиці Архангельській м. Кропивницький, яка є головною дорогою відносно вулиці Шевченка, зі сторони вулиці Архітектора Паученка (Дворцової) в напрямку вулиці Гагаріна. Після зіткнення автомобілів Pegeot 208 реєстраційний номер НОМЕР_1 та ВАЗ 21011 реєстраційний номер НОМЕР_2 , останній знаходячись в аварійному режимі в результаті удару в праву бокову частину, що додало поперечне зміщення данному автомобілю, тобто в такому режимі, в якому водій не має можливості повністю контролювати рух автомобіля, тим самим виїхав на тротуар вулиці Шевченко, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка рухалась по тротуару вулиці Шевченко зі сторонни вулиці Карабінерної.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді: многооскольчатого перелому лонної кістки і тіла повздовжної кістки зліва зі зміщенням відламків, подвійного перелому сідничної кістки зліва зі зміщенням по ширині і заходженням уламків щодо один одному, перелому лонної кістки справа, осколкового перелому бічної ваги крижів зліва, гематоми в порожнині малого тазу, перелому дужки 2 шийного хребця справа, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1628 від 12.10.2016 року відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент спричинення.
Обвинувачена ОСОБА_6 в судовому засіданні свою провину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення визнала повністю погодилася з кваліфікацією вчиненого нею діяння та пояснила, що в обвинувальному акті обставини скоєного нею правопорушення викладені вірно. Вона дійсно 25 серпня 2016 року приблизно о 11-30 годині рухалася на автомобілі Pegeot 208 реєстраційний номер НОМЕР_1 по вулиці Шевченко зі сторони вулиці Карабінерної в сторону вулиці Михайлівської та наближаючись по другорядній дорозі до нерегульованого перехрестя вулиці Шевченко та вулиці Архангельської допустила зіткнення з автомобілем ВАЗ 21011, який рухався по вулиці Архангельській, наслідок чого останній виїхав на тротуар вулиці Шевченко та наїхав на пішохода, яка рухалась по тротуару вулиці Шевченко. Завдану потерпілим шкоду вона відшкодувала повністю та претензій до неї вони не мають. У скоєному щиро розкаялася, обіцяла у майбутньому бути більш уважною та правопорушень не вчиняти, вибачилася та просила не позбавляти її свободи.
Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомлені про час та місце проведення судового розгляду, в судове засідання не з`явилися. Потерпілий ОСОБА_8 надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що претензій матеріального характеру до обвинуваченої він має, питання щодо міри покарання залишив на розсуд суду. Від потерпілої ОСОБА_9 надійшла телефонограма аналогічного змісту.
Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд провів судовий розгляд справи із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої та вивченням характеризуючих даних на особу обвинуваченої, визнавши недоцільним допит потерпілих, свідків та дослідження інших доказів у кримінальному провадженні. Наслідки розгляду судом провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам процесу роз`яснено.
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що вина обвинуваченої ОСОБА_6 у скоєнні необережних дій, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху (п.п. 2.3, 16.11 Правил дорожнього руху України) особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжкі тілесні ушкодження потерпілої ОСОБА_9 , доведена.
Дії обвинуваченої ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України.
Призначаючи обвинуваченій покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ч. 4 ст. 12 КК України є тяжким необережним злочином, особу обвинуваченої, а також обставини, які пом`якшують покарання.
Обвинувачена ОСОБА_6 раніше не засуджена; за місцем проживання характеризується позитивно; на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не значиться; перебуває в зареєстрованому шлюбі; на момент дорожньо-транспортної пригоди згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 25.08.2016 року в стані алкогольного сп`яніння не перебувала; завдану потерпілим шкоду відшкодувала повністю; займається волонтерською діяльністю шляхом здійснення доставки гуманітарної допомоги в зону АТО.
Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне повне відшкодування завданих збитків.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_6 , яка вперше вчинила неумисний злочин, щиро розкаялася, повністю відшкодувала завдану нею шкоду слід призначити покарання у вигляді мінімального строку позбавлення волі, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки її волонтерська діяльність пов`язана з використанням автомобіля та неможлива без використання посвідчення водія.
Також суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_6 , яка вперше вчинила неумисний злочин, матеріальну шкоду потерпілим відшкодувала повністю, займається волонтерською діяльністю шляхом здійснення доставки гуманітарної допомоги в зону АТО, на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди в стані алкогольного сп`яніння не перебувала, та враховуючи позицію потерпілих, які вирішення питання щодо міри покарання залишили на розсуд суду не наполягаючи на застосуванні до обвинуваченої позбавлення волі, а також враховуючи відсутність обтяжуючих обставин, можливе без відбуття нею покарання, застосувавши до неї ст. 75 КК України з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченої ОСОБА_6 органом досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.
Цивільний позов в даному кримінальному провадженні відсутній.
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_6 на користь держави підлягають стягненню витрати, пов`язані з проведенням експертиз в кримінальному провадженні в сумі 5940,60 гривень /згідно довідок про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні № 0010536 т. 2 а.к.п. 26, 36, 46, 70, 94/.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369-376 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_10 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття призначеного покарання з випробуванням на один рік шість місяців, зобов`язавши її повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_6 не обирався.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертиз в кримінальному провадженні в сумі 5940 (п`ять тисяч дев`ятсот сорок) гривень 60 копійок.
Речові докази по справі, а саме: автомобіль «Peugeot 208», реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 після набрання вироком законної сили залишити законному володільцю ОСОБА_6 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд міста Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя Ленінського районного
суду м. Кіровограда ОСОБА_1