Подільський районний суд міста Києва
Провадження № 758/614/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2016 Подільський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Подільського районного суду міста Києва кримінальне провадження №0002155, яке надійшло від прокурора ОСОБА_3 з обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , одруженого, має на утриманні малолітню дитину, освіта середня, безробітного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє 07.05.2010 року Подільським районним судом м. Києва за ст. 186 ч.2 КК України на 4 роки 7 місяців позбавлення волі, 03.04.2013 року звільненого умовно-достроково з невідбутим строком покарання 1 рік 4 місяці 20 днів;

по обвинуваченню, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 30.03.2014 р. приблизно о 17 год. 00 хв., перебуваючи за місцем свого проживання у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , зайшов до кімнати, де проживала ОСОБА_4 , та побачив ноутбук, мобільний телефон і планшет, що належать останній. В цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 повторно таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_4 , а саме ноутбук «Lenovo G500 TBKTX 2020V46500RUA», вартість якого зі слів потерпілої становить 3500 грн., телефон «Prestigio imei: 1) НОМЕР_2 , 2) НОМЕР_3 », вартість якого зі слів потерпілої становить 500 грн., планшет «Prestigio multi Pad 7.0», вартість якого зі слів потерпілої становить 500 грн.
Після цього ОСОБА_5 разом із викраденим майном вийшов з приміщення квартири АДРЕСА_3 , таким чином покинувши місце злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, здавши його до ломбарду.

За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно учинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.185 КК України.

25 листопада 2016 р. між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про примирення, у відповідності до вимог ст.ст.468, 469 та 471 КПК України.
Згідно з даною угодою потерпіла та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст.185 КК України, ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення та отримана згода останнього на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені ОСОБА_5 .

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим про примирення.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений, його захисник і потерпіла в судовому засіданні просили вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 та потерпіла повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим обвинувачений, цілком розуміють права обвинуваченого, визначені п. 1 ч. 4 та п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
затвердити угоду про примирення від 25 листопада 2016 р., укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 07.05.2010 року, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно ст.124 КПК України зобов`язати ОСОБА_5 сплатити судові витрати за проведення експертиз в сумі 362 грн. 16 коп. на користь держави.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід, обраний ОСОБА_5 у виді домашнього арешту зберегти, а після набрання цим вироком законної сили скасувати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1