УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11
законних представників: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
обвинувачених: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва заяву про самовідвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 травня 2015 року за №0006385 по обвинуваченню: ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.1 ст.14, ч.2 ст.258, ст.348, ч.4 ст.187, ч.2 ст.15, п.п.6, 12, 13, ч.2 ст.115, ст.348, ч.1 ст.263, ч.1 ст.304 КК України; ОСОБА_16 у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ст.257, ч.1 ст.14, ч.2 ст.258, ст.348, ч.4 ст.187, ч.2 ст.15, п.п.6, 12, 13 ч.2 ст.115, ст.348, ч.1 ст.263 КК України; ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.1 ст.14, ч.2 ст.258, ст.348, ч.4 ст.187, ч.2 ст.15, п.п.6, 12, 13, ч.2 ст.115, ст.348, ч.1 ст.263 КК України; ОСОБА_18 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.1 ст.14, ч.2 ст.258, ст.348, ч.4 ст.187, ч.2 ст.15, п.п.6, 12, 13 ч.2 ст.115, ст.348, ч.1 ст.263 КК України; ОСОБА_19 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.1 ст.14, ч.2 ст.258, ст.348, ч.1 ст.263 КК України,-

в с т а н о в и в :

02 березня 2016 року в провадження Дніпровського районного суду м.Києва з Апеляційного суду м.Києва на підставі ухвали Апеляційного суду м.Києва від 16 лютого 2016 року, якою призначено новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0006385 від 02 травня 2015 року по обвинуваченню: ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.1 ст.14, ч.2 ст.258, ст.348, ч.4 ст.187, ч.2 ст.15, п.п.6, 12, 13, ч.2 ст.115, ст.348, ч.1 ст.263, ч.1 ст.304 КК України; ОСОБА_16 у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ст.257, ч.1 ст.14, ч.2 ст.258, ст.348, ч.4 ст.187, ч.2 ст.15, п.п.6, 12, 13 ч.2 ст.115, ст.348, ч.1 ст.263 КК України; ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.1 ст.14, ч.2 ст.258, ст.348, ч.4 ст.187, ч.2 ст.15, п.п.6, 12, 13, ч.2 ст.115, ст.348, ч.1 ст.263 КК України; ОСОБА_18 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.1 ст.14, ч.2 ст.258, ст.348, ч.4 ст.187, ч.2 ст.15, п.п.6, 12, 13 ч.2 ст.115, ст.348, ч.1 ст.263 КК України та ОСОБА_19 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.1 ст.14, ч.2 ст.258, ст.348, ч.1 ст.263 КК України.
Відповідно до повторного авторозподілу, судових проваджень, від 29.03.2016 року зазначений акт отриманий головуючим суддею, при цьому автоматизованою системою документообігу суду визначено склад колегії суддів у даному кримінальному провадженні у складі: головуючого судді ОСОБА_1 та суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ..
В підготовчому судовому засіданні головуючим суддею ОСОБА_1 заявлено самовідвід від участі у розгляді вищезазначеного кримінального провадження з посиланням на ч.4 ст.75 КПК України з метою уникнення сумнівів у учасників судового провадження щодо неупередженості судді при розгляді даного кримінального провадження.
Заява мотивована тим, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні №0006385 щодо ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 затверджено прокурором Генеральної прокуратури України, при цьому, підтримання державного обвинувачення в суді першої інстанції також здійснюється уповноваженими на те відповідними прокурорами Генеральної прокуратури України.
Разом з тим, на даний час Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000020 від 05 лютого 2014 року за фактом незаконного обрання слідчим суддею ОСОБА_1 19 лютого 2014 року затриманим ОСОБА_20 та ОСОБА_21 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому за клопотанням заступника Генерального прокурора України на підставі ухвали Крижопільського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2016 року слідчими Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України 23 лютого 2016 року було проведено обшук в службовому кабінеті судді ОСОБА_1 з вилученням комп`ютерної техніки судді, помічника та секретаря судді
Тобто, на думку заявника, вказані дії службових осіб Генеральної прокуратури України свідчать про втручання в професійну діяльність судді при здійсненні правосуддя, що порушує конституційні гарантії самостійності та незалежності судді, що є необхідною передумовою належного виконання судом своїх конституційних функцій щодо забезпечення дії принципу верховенства права, захисту прав і свобод людини та громадянина, утвердження й забезпечення яких є головним обов`язком держави (ст.ст. 3, 8, 55 Конституції України), а тому, за вказаних обставин, з метою усунення обставин, які об`єктивно можуть викликати у учасників судового провадження сумніви щодо об`єктивності і неупередженості судді під час розгляду даного кримінального провадження, просив відвести його від участі у даному провадженні.
Прокурори в судовому засіданні заперечували щодо задоволення заяви про самовідвід судді ОСОБА_22 посилаючись на вимоги ст.. 75 КПК України.
Адвокат ОСОБА_10 заперечував щодо задоволення заяви про самовідвід судді ОСОБА_1 , зазначаючи, що підстав для її задоволення не має, так як суддя ОСОБА_1 в зазначеному в заяві про самовідвід кримінальному провадженні проходить в якості свідка.
Адвокат ОСОБА_9 довіряє колегії суду, але вважає, що заява про сомовідвід повинна бути задоволена з обставин викладених в заяві з метою уникнення тиску сторони обвинувачення на головуючого.
Адвокат ОСОБА_7 висловив аналогічну думку думці адвоката ОСОБА_9 .
Адвокат ОСОБА_8 підтримав заяву про самовідвід.
Адвокат ОСОБА_11 заперечував щодо задоволення заяви про самовідвід судді ОСОБА_1 , зазначаючи, що правових підстав для відводу судді ОСОБА_1 не має.
Обвинувачені ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 підтримали думку своїх захисників.
Обвинувачена ОСОБА_15 послалась при вирішені питання про самовідвід на розсуд суду, висловивши при цьому думку, що вона взагалі не довіряє в цілому судовій системі України.
Законні представники обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 підтримали думку адвокатів .
Неявка в судове засідання інших учасників судового провадження, які повідомлені належним чином про день, час та місце підготовчого судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви судді про самовідвід в розумінні ст. 81 КПК України, положеннями якої визначено порядок розгляду судом відводу (самовідводу).
За таких умов, вивчивши мотиви заяви заявника про самовідвід, проаналізувавши матеріали судового провадження, вислухавши вищенаведені думки учасників судового провадження, суд приходить до наступного.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумніви у його неупередженості.
Незалежність судді є головною умовою забезпечення верховенства права, ефективного захисту прав і свобод людини та громадянина, юридичних осіб, інтересів суспільства й держави.
Незалежність і недоторканість суддів гарантують ст.ст. 126, 129 Конституції України.
Реалізація гарантій незалежності здійснення правосуддя є необхідною передумовою належного виконання судом своїх конституційних функцій щодо забезпечення дії принципу верховенства права, захисту прав і свобод людини та громадянина (ст.ст. 3, 8, 55 Конституції України.
Законом України «Про судоустрій і статус суддів» визначені умови виконання професійних обов`язків суддів та правові засоби, за допомогою яких забезпечується реалізація конституційних гарантій незалежності суддів.
Однак, у будь-якому випадку такий самовідвід або ж відвід повинен бути вмотивованим (ч. 5 ст. 80 КПК України), а не направленим на можливість уникнення здійснення правосуддя у тій чи іншій справі.
Відмова у здійсненні правосуддя не допускається , відповідно до ч. 2 ст. 30 КПК України.
Аналізуючи підстави заявлення заявником самовідводу,суд враховує таке.

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Мироненко і Мартенко проти України (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах Фей проти Австрії (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та Веттштайн проти Швейцарії (Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі Пуллар проти Сполученого Королівства Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43).

У даному випадку, заявник посилається на те, що Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000020 від 05 лютого 2014 року за фактом незаконного обрання слідчим суддею ОСОБА_1 затриманим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому за клопотанням заступника Генерального прокурора України на підставі ухвали Крижопільського районного суду Вінницької області від 19 лютого 2016 року слідчими Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України було проведено обшук в службовому кабінеті судді ОСОБА_1 з вилученням комп`ютерної техніки судді, помічника та секретаря судових засідань.
Однак, як встановлено судом, кримінальне провадження № 0000020 здійснюється тільки за фактами неправомірних дій працівників органів внутрішніх справ, прокуратури та суду щодо учасників мирних акцій протесту під час Революції Гідності в січні-лютому 2014 року, що призвело до необґрунтованого притягнення їх до кримінальної відповідальності та обрання запобіжних заходів, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. ч. 1-3 ст. 365, ч. 1-3 ст. 371, ч. 2 ст. 372, ч. 1, 2 ст. 375, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365, ч.2 ст. 366, ч. 1 ст. 384, ч. 2 ст. 121 КК України.
При цьому, суд, звертає увагу на той факт, що суддя ОСОБА_1 , лише, перевіряється органом досудового розслідування на факт причетності до вчинення даних злочинів, а не підозрюється в них.
Повідомлення про підозру у рамках кримінального провадження № 0000020 у порядку регламентованому КПК України йому не вручалося.
Таким чином, суддя ОСОБА_1 , у даному провадженні, фактично є свідком у такому провадженні, а самі кримінальні провадження № 0006385 та № 0000020 взагалі стосуються різних подій, стосовно не тотожних між собою обставин, дані про те, що обвинувачені, їх захисники, свідки у цьому провадженні є потерпілими чи будь-якими іншими учасниками процесу у розумінні п. 25 ч. 1 ст. 3 КПК України відсутні.
Відповідно ж до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року, одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду.

Тобто, на цей час, будь-які об`єктивні дані, які б вказували на те, щостосунки вказані заявником у заяві мають таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суддя ОСОБА_1 не є безстороннім, на переконання суду, відсутні.

Тож, суд, враховуючи вищезазначене вважає заяву заявника про самовідвід та висловлені ним доводи у ній, у супереч вимог ст.ст. 22, 26 КПК України, за своєю суттю такими, що не підпадають під вимоги ст. 75 КПК України, у зв`язку з чим заява про самовідвід не підлягає задоволенню.

За таких обставин та керуючись вимогами ст.ст.1, 8, 9, 75, 80-82, 369, 371, 372 КПК України, Конституцією України, суд
п о с т а н о в и в :
У задоволенні заяви про самовідвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 травня 2015 року за № 0006385, - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
Судді: