АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 184/1919/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/37/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
1 лютого 2017р. м.Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене, 18.08.2016р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000832 відносно:
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Шолохове,
Нікопольського району Дніпропетровської області,
зареєстрованого та мешкаючого за адресою:
АДРЕСА_1 ,
раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора області на вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2016р.
Вироком суду першої інстанції, 14 листопада 2017р. затверджена угода про примирення, укладена 31.102016р. між потерпілим ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленій йому підозрі за ч.1 ст.286 КК України і призначено узгоджене сторонами покарання, у виді штрафу в розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає суму у розмірі 4250 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами.
Вирішено питання по речовим доказам і процесуальним витратам.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_6 .
В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Дніпропетровської області, просить вирок Ордожонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2016р., яким у кримінальному провадженні №0000832, затверджено угоду про примирення, укладену під час досудового розслідування 31.10.2016р. між потерпілим ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_6 і призначено узгоджене сторонами покарання, скасувати з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 було пред`явлено обвинувачення у тому, що він 18 серпня 2016р. о 09.25 год., керуючи технічно справним легковим автомобілем марки « DAEWOO LANOS STF 69Y» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у світлий час доби, рухався по проїзній частині вул.Південна об`їзна дорога у напрямку вул.Тітова у м.Покров, Дніпропетровської області; з перевищенням встановленого обмеження швидкості руху.
У цей же день та час, під час руху по проїзній частині вул.Південна об`їзна дорога у м.Покров, Дніпропетровської області, ОСОБА_6 , в районі початку території центрального ринку у м.Покров, Дніпропетровської області, грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, маючі об`єктивну можливість стежити за дорожньою обстановкою і відповідно реагувати на її зміну, а саме бачити пішохода, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який перетинав перпендикулярно проїзну частину, з права на ліво по ходу руху автомобіля.
В результаті наїзду, пішоходу ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичної експертизи №728 від 26.10.2016р. були спричинені тілесні ушкодження у вигляді черепно мозкової травми, струс головного мозку, рубленої рани лобу, саден лівої та правої лобної дуги, садна лівої виличної області, закритого перелому кісток правої гомілки, закритого двохлодижечного перелому лівого гомілково-стопного суглобу, закритого перелому медіального надміщелка лівої плечової кістки, забитої рани лівого ліктьового суглобу, саден правої та лівої кисті, саден тулубу, які відносяться до категорії СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби (згідно пункту 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).
Дії водія ОСОБА_6 по керуванню транспортним засобом - легковим автомобілем «DAEWOO LANOS STF 69Y» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, в яких від водія вимагається:
- п.12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Не виконання водієм ОСОБА_6 вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору, перебуває в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП, що підтверджується висновком експерта №5/10.1- 854 від 03.10.2016р.
Прокурор, обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції при затвердженні угоди про примирення у даному кримінальному провадженні, не перевірив її на відповідність вимогам КПК України, тобто, не виконавши вимоги ч.7 ст.474 КПК України, ухвалив незаконний вирок, який не відповідає вимогам ч.3 ст.475 КПК України, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з направленням кримінального провадження до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.
При цьому, прокурор вказує на те, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про затвердження укладеної між сторонами кримінального провадження угоди, не врахував роз`яснення п.19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015р. «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», де зазначено, що укладення угоди про примирення не допускається у кримінальних провадженнях де основним безпосереднім об`єктом виступають публічні інтереси (зокрема немайнові), а спричинена конкретним фізичним чи юридичним особам шкода є лише проявом посягання на основний об`єкт, зокрема затвердження таких угод не допускається у справах про злочини, передбачені розділом ХІ КК України, тобто у злочинах проти безпеки руху та експлуатації транспорту, до яких віднесено злочин, передбачений ст.286 КК України.
Прокурор, який брав участь в судовому засіданні при апеляційному розгляді, повністю підтримала апеляційну скаргу першого заступника прокурора області, просила її задовольнити, скасувати вирок Ордожонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2016р., яким у кримінальному провадженні №0000832, затверджено угоду про примирення, укладену під час досудового розслідування 31.10.2016р. між потерпілим ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_6 і призначено узгоджене сторонами покарання, направивши кримінальне провадження до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційної інстанції, заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просив вирок суду першої інстанції, яким затверджена угода про примирення між ним і потерпілим ОСОБА_7 та призначено узгоджене покарання, залишити без змін, при цьому послався на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду України від 31 березня 2016р. у справі №5-27 кс 16, де зазначено, що укладання угоди про примирення між потерпілим і підозрюваним (обвинуваченим) у кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.1 ст.286 КК України ніскільки не суперечить інтересам суспільства, а повною мірою забезпечує баланс інтересів учасників примирення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, вислухавши думку сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не може бути задоволена, виходячи з наступного.
Рішення суду першої інстанції, виходячи з вимог ст.404 КПК України, колегія суддів переглядає в межах апеляційної скарги.
Доводи прокурора про те, що затверджена вироком суду угода про примирення між потерпілим ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_6 , не відповідає п.3 ч.7 ст.474 КПК України, оскільки умови цієї угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, і, що суд першої інстанції не врахував того, що у даному кримінальному провадженні, безпосереднім об`єктом виступають публічні інтереси, а спричинена потерпілому шкода, що є лише проявом посягання на основний об`єкт, тому укладення угоди про примирення є недопустимим, колегія суддів вважає безпідставними, такими, що суперечать нормам кримінального та кримінального процесуального закону.
Вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів встановила, що 31.10.2016р. під час досудового розслідування між потерпілим ОСОБА_7 і підозрюваним ОСОБА_6 у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.ст.468, 469, 471 КПК України, була укладена угода про примирення, якою сторонами було узгоджено покарання у виді штрафу в розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, без позбавлення права керувати транспортними засобами (ар.пр.10-11, т.2).
Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено два види угод, один з яких - угода про примирення між потерпілим та підозрюваним
Угода про примирення укладається між потерпілим та підозрюваним/обвинуваченим.
Угоду про примирення може бути укладено у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої та середньої тяжкості, а також у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Ініціювати укладення угоди про примирення має право лише потерпілий чи підозрюваний/обвинувачений. Домовлятися стосовно укладення угоди про примирення можуть також захисник, представник потерпілого, законний представник або інша особа, погоджена сторонами, за винятком слідчого, прокурора або судді.
Як вбачається з матеріалів справи обвинувачений скоїв злочин який відповідно до ст.. 12КК України є злочином невеликої тяжкості.
31.10.2016 року потерпілий підозрюваний склали угоду про примирення, згідно зі ст..469 КПК України, узгодили вид і міру покарання.
Суд першої інстанції отримавши обвинувальний акт щодо обвинуваченого і угоду про примирення, перевірив вимоги ст..471 КПК України, з`ясував обставини зазначені у п.4,7ст.474 КПК України і затвердив угоду про примирення, укладену 31.10.2016р. між потерпілим ОСОБА_7 і підозрюваним ОСОБА_6 .
Колегія суддів погоджується з рішенням суду, оскільки воно не суперечить вищезазначеним вимогам закону.
У Постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», на яку посилається прокурор, у п.2 4, 7, теж зазначено про необхідність дотримання вимог ст..468 -471 КПК України.
Щодо п.19 названої постанови, де зазначено, що приймаючи рішення щодо затвердження укладеної між сторонами кримінального провадження угоди, суд, крім зазначеного вище, має враховувати, що у кримінальних правопорушеннях, де основним безпосереднім об`єктом виступають публічні інтереси (зокрема немайнові), а спричинена конкретним фізичним чи юридичним особам шкода є лише проявом посягання на основний об`єкт, укладення угоди про примирення не допускається. Зокрема затвердження таких угод не допускається у справах про злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту.
В цій частині слід зазначити, що 31 березня 2016р. у постанові Верховного Суду України за №5-27 кс 16 викладена правова позиція щодо укладення угод про примирення між потерпілим та підозрюваним /чи обвинуваченим/ у кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.1 ст.286 КК України, де у п.19 зазначено, що угода про примирення, за фактичних обставин наведених у справі, які є аналогічним кримінальному провадженню за оскаржуваним вироком, не суперечить інтересам суспільства і у ній повною мірою забезпечено баланс інтересів учасників примирення для цілей норм частини третьої статті 469 і пункту 7 ст.474 КПК України.
Враховуючи вищенаведене, а також виходячи з вимог ч. 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», де зазначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, затвердивши угоду про примирення, укладену 31.10.2016р. між потерпілим ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_6 , визнавши ОСОБА_6 винним у пред`явленій йому підозрі за ч.1 ст.286 КК України, і, призначивши узгоджене сторонами покарання, взяв до уваги, що у цій угоді повною мірою забезпечено баланс інтересів учасників примирення, правильно застосував закон, і ухваливши законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення, тому підстав для скасування ухваленого рішення, як того просить прокурор, не вбачається.
З огляду на зазначене, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області, залишити без задоволення, а вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2016р., яким затверджена угода про примирення, укладена 31.10.2016р. між потерпілим ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_6 , і ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленій йому підозрі за ч.1 ст.286 КК України, з призначенням узгодженого сторонами покарання, у виді штрафу в розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить суму у розмірі 4250 грн., без позбавлення права керування транспортними засобами - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4