06 липня 2017 р. Справа № 632/2483/13-к провадження № 1-кс/632/142/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 року м. Первомайський

Слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000166, -

ВСТАНОВИВ:

29 червня 2017 року до Первомайського міськрайонного суду Харківської області надійшла скарга ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження №0000166.

У скарзі заявник прохає скасувати постанову від 30.05.2017 року про закриття кримінального провадження, винесену старшим слідчим СВ Первомайського ВП ГУНП в Харківській області по досудовому розслідуванню ЄДРД № 0000166 від 17.12.2012 року за фактом шахрайства за ч.2 ст. 190 КК України.

В обґрунтування скарги ОСОБА_4 вказала, що вважає постанову про закриття кримінального провадження від 30.05.2017 року винесену старшим слідчим СВ Первомайського ВП ГУНП України в Харківській області ОСОБА_5 незаконною, не обґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вказане кримінальне провадження ведеться чотири с половиною роки, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності. Вважає що в даній постанові слідчий посилається тільки на показання ОСОБА_6 , а не на факти, оскільки з постанови слідчого вбачається що вона прохала ОСОБА_6 , щоб та продала їй квартиру, але це, як вважає заявник, було не так, все вірно викладено в заяві, яку вона подавала прокурору в грудні 2012 року, і на допиті між нею і ОСОБА_6 від 26.04.2013 року де остання повністю підтвердила її показання і саме тоді свідчення її були правдивими.

Вказує, що ОСОБА_6 вговорила її купити в неї квартиру, розташовану за адресою : АДРЕСА_1 , яка знаходилась під іпотекою. В оскаржуваній постанові слідчим вказується що за їхньою домовленістю сама ОСОБА_6 сплачувала за неї кредит під залог квартири, але ОСОБА_6 сплачувала кредит тільки два місця: лютий та березень 2008 року, що вбачається з доданих копій рішень судів, які ОСОБА_7 надавала в ході досудового розслідування рішення Дзержинського районного суду м. Харкова № 2-150409 від 15.06.2009 року, яким стягнуто з ОСОБА_6 заборгованість в сумі 316803,92 грн. Позивачем в цій справі є «ВІЕйБІ Банк», який звернувся із зазначеним позовом до суду 14.11.2008 року. 07.09.2011 року банк звернувся до суду з позовом про стягнення зазначеної вище заборгованості, рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20.12.2011 року було стягнуто з ОСОБА_6 1446145,35 грн.

Заявник вважає що ОСОБА_6 не мала права на продаж іпотечної квартири. Вказує, що давала гроші на погашення іпотеки, але те, що ОСОБА_6 зовсім не платить кредит за квартиру не знала і ОСОБА_6 від неї це приховувала, запевнюючи, що квартиру можливо одразу ж переоформити на неї. Зазначає, що у справі є звукозапис на диску, який є речовим доказом, де ОСОБА_7 зізнається, що «…так мільйони живуть». 40000 грн., які взяла у неї ОСОБА_6 за призначенням на іпотеку не були витрачені, при цьому ОСОБА_6 запевняла заявника, що іпотечний кредит погашений, але згідно повідомлення Дзержинського відділу ДВС від 04.06.2014 року, на теперішній час боржником ОСОБА_6 жодної проплати не здійснювалось, рішення судів не виконані. 03.06.2011 року ОСОБА_6 зловживаючи довірою взяла у ОСОБА_4 ще 20000 грн. , нібито на завдаток на будинок, який вона купує в м. Дергачах Харкіської області, щоб швидше виписати туди онука, який був прописаний в іпотечній квартирі. Згідно довідки від 13.06.2014 року онук ОСОБА_8 на той момент не був прописаний в спірній квартирі, там були прописані 7 чоловік, онук ОСОБА_9 був зареєстрований з 21.06.2012 року тобто на рік пізніше, що на думку заявниці знову ж таки говорить про обман з боку ОСОБА_6 , бо ніякого дому не було і ніякого задатку вона не давала. Заявник вважає, що слідчі даний факт не перевірили, не зробили належних висновків.

В подальшому ОСОБА_6 в телефонних розмовах з ОСОБА_10 пояснювала, що виплатила гроші за квартиру, виписала онука та буде займатись оформленням документів на квартиру. Приблизно в серпні 2011 року ОСОБА_6 приїхала в м. Первомайський, для того, щоб оформити квартиру, для чого вони удвох пішли до нотаріуса, яка хотіла перевірити квартиру за базою даних на обтяження, однак ОСОБА_6 пояснила, що на квартиру накладено арешт. Також ОСОБА_6 пояснила, що їй потрібно 30000 доларів США для того, щоб зняти арешт з квартири. До кінця червня 2012 року ОСОБА_6 ніяких дій по переоформленню квартири на ОСОБА_10 не приймала. Після чого ОСОБА_4 сказала ОСОБА_6 щоб вона повернула їй гроші у сумі 60000 грн., на що остання пояснила, що зможе їх повернути на протязі місяця. Однак гроші так і не повернула. Надалі ОСОБА_6 відговорами обіцяла повернути гроші в найкоротшій термін, однак гроші і не повернула до теперішнього часу.

На підставі вказаного заявник з постановою слідчого про закриття кримінального провадження не згодна, прохає постанову про закриття кримінального провадження скасувати.

У судовому засіданні ОСОБА_4 підтримала викладені у її скарзі доводи та прохала скасувати постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий ОСОБА_5 та прокурор у судовому засіданні вважали скаргу такою, що не підлягає задоволенню, оскільки вважають, що рішення винесене слідчим є законним та обґрунтованим, слідчим виконані усі необхідні слідчі дії у даному кримінальному провадженні, а у відносинах між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 присутні громадсько-правові стосунки.

Вислухавши слідчого, прокурора, заявника ОСОБА_4 , вважаю за необхідне для досягнення ефективності досудового розслідування задовольнити вимоги скарги з наступних підстав.

Згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Частиною першою статті 92 КПК України встановлено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч.2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених Кодексом.

Згідно до положень статті 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Не дивлячись на вказані положення КПК України, достатні та необхідні дії спрямовані на збирання доказів слідчим Первомайського ВП ГУНП Харківської області ОСОБА_5 в межах даного кримінального провадження проведені не були.
Дослідженням скарги та наданих матеріалів кримінального провадження встановлено, що під час розслідування вказаного кримінального провадження, слідчому, який проводив розслідування, вищестоящим керівництвом надавалися багаточисельні вказівки по кримінальному провадженню від 18.03.2015р., 18.04.2016р, 29.06.2016р., 05.11.2016р., 26.01.2017р., 23.03.2017р., із зазначенням конкретних заходів, які необхідно виконати для повного та об`єктивного розгляду даного кримінального провадження. Однак жодне з вказаних вказівок виконане не було.

Окрім того, раніше провадження у справі вже закривалося і ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду від 30.09.2015 року рішення про закриття скасовувалось, з направленням матеріалів кримінального провадження для проведення досудового розслідування. Однак, нехтуючи недоліками досудового розслідування на які вказував суд, без їх усунення, не здійснивши повного та неупередженого розслідування, нехтуючи також вказівками безпосереднього керівництва, фактично не провівши жодних слідчих дій починаючи з 2014 року, слідчий знову прийняв рішення про закриття кримінального провадження.

Вбачається, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження винесена при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для вирішення справи. Обставини, які мають значення по справі і визнані слідчим СВ Первомайського ВП ГУНП в Харківській області встановленими, не були доведені під час досудового розслідування. Висновки, у постанові про закриття кримінального провадження, не в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи, а слідчий СВ Первомайського ВП ГУНП в Харківській області допустив неповноту досудового розслідування, що призвело до прийняття необґрунтованого та передчасного рішення.

Слідчим не надано належної правової оцінки діям ОСОБА_6 з урахуванням тих обставин, що вона приховала від ОСОБА_10 той факт, що практично не робила обов`язкових внесків за іпотечним договором, роблячи все можливе, задля того, щоб отримати від неї гроші та обіцяючи негайно після їх передачі переоформити квартиру нотаріально. Слідчим при винесенні оскаржуваної постанови не було надано оцінки наявності рішень судів з приводу стягнення заборгованості за іпотечним кредитом, які були винесені ще до передачі грошей ОСОБА_6 заявницею та не перевірено, чи обізнана була остання про наявність таких рішень та величезної заборгованості за іпотечним договором. Не перевіреним залишився і факт сумісного візиту ОСОБА_6 та ОСОБА_10 до нотаріуса Васильєвої влітку 2011 року, під час якого ОСОБА_6 нібито намагалася виконати обіцянку та переоформити квартиру на ОСОБА_10 , однак в останній момент повідомила про нібито наявність зборони на відчуження квартири через якісь борги. Не встановлено, коли саме було накладено арешт на квартиру та чи дійсно така заборона існувала на момент відвідання нотаріуса. Не проаналізовано при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження речовий доказ, цифровий носій інформації із записами розмов ОСОБА_6 та ОСОБА_10 . Не надана слідчим оцінка розписці написаній ОСОБА_6 від 26.04.2013 року, в якій та власноруч написала, що вона «взяла гроші обманним шляхом, хотіла продати квартиру, а гроші витратила на закупівлю товару у магазин який наймала», при цьому як слідує з матеріалів справи, вказані гроші вона отримувала нібито для погашення іпотеки, а в оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_6 отримані кошти «витратила на вирішення питань з продажу квартири». Які саме «питання з продажу квартири» були вирішені ОСОБА_6 в оскаржуваній постанові не вказано. В оскаржуваній постанові зазначено, що під час одночасного допиту ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , остання пояснила, що «вона мала реальну змогу продати квартиру». Не з`ясованим слідчим залишилось те, яким чином ОСОБА_6 розраховувала продати квартиру, за яку майже не сплачувала іпотечні виплати, на відчуження якої існували заборони різних органів, при цьому згідно повідомлення «ВіЕйБі Банк» згода на продаж квартири не надавалась. Не з`ясованими і не перевіреними в установі банку залишились твердження ОСОБА_6 про те, що вона мала право знайти покупця та звернутись в банк із заявою про купівлю-продаж квартири при наявності величезної заборгованості з іпотечних виплат. В оскаржуваній постанові слідчий посилається на покази ОСОБА_6 дані в ході допиту 22.05.2013 року, під час якого вона визнала, що витратила отримані від ОСОБА_10 гроші на закупку товарів, при цьому ввівши в оману останню, вказавши, що витратила гроші на виплату іпотеки в банк. Тобто постанова містить положення, які суперечать одне одному. Не перевірено слідчим дійсність намірів у ОСОБА_6 на купівлю будинку у Дергачах, задля чого вона отримала у ОСОБА_10 ще 20000 гривень, нібито під приводом необхідності зняття з реєстрації в квартирі дитини. Не встановлено, коли саме дитину було знято з реєстрації у квартирі.

На підставі вище викладеного, враховуючи, що слідчим Первомайського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 не були проведені всі необхідні та достатні слідчі заходи спрямовані на спростування чи підтвердження доказів наявності складу злочину та інші передбачені кримінально-процесуальним законом дії, з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, зважаючи на бездіяльність з боку сторони доказування, яка призвела до передчасної правової оцінки та винесення необґрунтованої постанови, вважаю скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 91-94, 303-307, 369-372, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000166 - задовольнити.

Скасувати постанову від 30.05.2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0000166, ухвалену старшим слідчим Первомайського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 у зв`язку з відсутністю в події складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України

Ця ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:ОСОБА_1