Справа № 314/5473/16-к
Провадження № 1-в/314/6/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.01.2017 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю прокурора: ОСОБА_2 ,
представника установи: ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
розглянувши у дистанційному судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ заяву засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Кам`янській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№101), 05.04.1979 року народження , уродженця України, Луганської області, місто Первомайск, громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , до затримання не працевлаштований .
Раніше судимого :
1.28.03.1995 року за ст. 81 ч.4 ; 44 КК України до 2 років позбавлення волі .
Звільнений : 16.09.1996 року на підставі ст. 1 п. б Закону України Про амністію від 20.02.1996 року ;
2.10.06.1997 року за ст. 140 ч.2 ; 140 ч.3 ; 42 КК України до 4 років позбавлення волі .
Звільнений : 10.01.2001 року по відбуттю строку покарання ;
3.28.02.2003 року за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі .
Звільнений : 15.11.2005 року по відбуттю строку покарання ;
4.18.05.2007 року за ст. 185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі
ОСОБА_7 засуджений : 26.06.2007 року за ст. 185 ч.3 ; 198 ; 70 ч.1 ; 70 ч.4 КК України до 4 років позбавлення волі .
Звільнений : 08.06.2010 року умовно-достроково на 8 місяців 8 днів .
Засуджений : 26.10.2010 року Попаснянським райсудом Луганської області за ст. 187 ч.2 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна . На підставі ст. 71 ч.5 КК України частково приєднати не відбуте покарання за вироком від 26.06.2007 року і за вироком від 18.05.2007 року та остаточно визначено покарання у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 23.03.2016 року в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 21.07.2010 року по 14.01.2011 рік.
Початок строку: 21.07.2010 року Кінець строку: 28.08.2018 року
про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення, -
ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського райсуду від засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Кам`янській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№101), надійшла заява, про можливість умовно-дострокового звільнення.

Засуджений ОСОБА_4 з 30.07.2010 року утримувався в Старобільському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Луганській області , де характеризувався негативно , допустив 2 порушення встановленого порядку утримання , за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника ізолятору тимчасового тримання. Допущені порушення виражались в тому, що не виконав законні вимоги адміністрації (перейти в іншу камеру) та бив ногами в двері, зауваження ігнорував. Стягнення погашені в установленому законом порядку. Заохочень не мав.
З 21.12.2010 року утримувався в Луганському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Луганській області, де характеризувався посередньо, порушення встановленого порядку утримання не допускав . Заохочень та стягнень не мав .
З 21.01.2011 року утримувався в Старобільському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Луганській області, де характеризувався посередньо, порушення встановленого порядку утримання не допускав . Заохочень та стягнень не мав.
З 05.02.2011 року відбував покарання в Брянківській виправній колонії УДПтС України в Луганській області (№ 11). Під час відбування покарання в колонії характеризується негативно, допустив 4 порушення встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності 1 раз правами начальника відділення СПС та 3 рази правами начальника установи . Допущені порушення виражались в тому , що (не виконував законні вимоги адміністрації (команду Підйом ), зауваження ігнорував та порушивав форму одягу встановленого зразка) . Стягнення погашені в установленому законом порядку. Заохочень не мав .
З 04.07.2012 року утримувався в Київському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Київській області, де характеризувався посередньо, порушення встановленого порядку утримання не допускав . Заохочень та стягнень не мав.
З 03.08.2012 року відбував покарання в Брянківській виправній колонії УДПтС України в Луганській області (№ 11). Під час відбування покарання в колонії характеризується негативно, допустив 2 порушення встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності 1 раз правами начальника відділення СПС та 1 раз правами начальника установи. Допущені порушення виражались в тому, що (порушивав форму одягу встановленого зразка). Стягнення погашені в установленому законом порядку. Заохочень не мав.
З 28.06.2013 року утримувався в Луганському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Луганській області, де характеризувався посередньо, порушення встановленого порядку утримання не допускав . Заохочень та стягнень не мав.
З 03.10.2013 року відбував покарання в Брянківській виправній колонії УДПтС України в Луганській області (№ 11). Під час відбування покарання в колонії характеризується посередньо , порушення встановленого порядку відбування покарання не допускав . Заохочень та стягнень не мав.
З 13.11.2013 року утримувався в Старобільському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Луганській області, де характеризувався посередньо, порушення встановленого порядку утримання не допускав. Заохочень та стягнень не мав.
З 15.12.2013 року відбував покарання в Брянківській виправній колонії УДПтС України в Луганській області (№ 11). Під час відбування покарання в колонії характеризується посередньо , порушення встановленого порядку відбування покарання не допускав . Заохочень та стягнень не мав.
З 19.01.2014 року утримувався в Старобільському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Луганській області, де характеризувався посередньо, порушення встановленого порядку утримання не допускав . Заохочень та стягнень не мав .
З 06.03.2015 року відбуває покарання в Кам`янській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області ( № 101 ). Під час відбування покарання в колонії характеризується не задовільно, допустив два порушення встановленого порядку відбування покарання має два стягнення. Заохочень не має .
На виробництві установи не працевлаштований.
Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими , адекватно реагує на критику на свою адресу .
Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.
Виконує роботи із самообслуговування , має достатній рівень необхідних навичок.
До виконання робіт із благоустрою установи участі не приймає.
Не допускає порушень вимог пожежної безпеки.
Відповідно до ст. 123 Кримінально-виконавчого кодексу України виявив бажання прийняти участь у програмах диференційованого виховного впливу Правова просвіта .
Відповідно до ст. 126 Кримінально-виконавчого кодексу України не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалювати наявні професійно-технічні навички.
Відповідно до ст. 59 Кримінально-виконавчого кодексу України має наміри підтримувати зв`язки з рідними та близькими шляхом листування.
У скоєному злочині провину визнає але нещиро.
-21.10.2014 року ст. 101 Кримінально-виконавчого кодексу України переведення для подальшого відбування покарання у колонію мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання Протокол № 12 від 31.03.2015 року відмовлено.

-21.03.2016 року ст. 82 Кримінального кодексу України заміна не відбутої частини покарання більш м`яким Протокол № 7 від 05.04.2016 року відмовлено.

-13.07.2016 року ст. 81 Кримінального кодексу України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - Протокол № 17 від 28.07.2016 року відмовлено.

Прокурор та представник адміністрації клопотання не підтримали і вважають, що подання не належить задовольнити, оскільки засуджений не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Захисник та засуджений наполягали на задоволенні заяви засудженого про умовнодострокове звільнення.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу приходить до висновку, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню на підставі наступного:

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до роз`яснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Системний аналіз Кримінального та Кримінально-виконавчого законодавства України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», свідчить про те, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині. Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання. Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних га психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка. Сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни. Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків відповідно до статей 59, 60, 118 КВК України, покращення кількісних та якісних показників роботи, підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе дотримання правил техніки безпеки тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином, та надання матеріальної допомоги сім`ї або виплати аліментів.

На підставі визначеного суд приходить до висновку, що засуджений не довів свого виправлення та не досяг стану, визначеного ст.6 КВК України.

Керуючись ст. 81 КК України , п.2 ч.1 ст. 537 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
У задоволені заяви засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Кам`янській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№101) - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

25.01.2017