АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/790/1619/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України
УХВАЛА
Іменем України
20 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника та обвинуваченого на вирок Московський районний суд м. Харковавід 27.01.2016р. відносно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, українець, не одружений, в силу ст.89 КК України не судимий, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

засуджений за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України до 8(восьми) років позбавлення волі.
Цим же рішенням суду вирішена доля процесуальних витрат і речових доказів у порядку передбаченому ст.ст.100, 124 КПК України.
Згідно вироку, 29.04.2015р. о 23год. 50хв., ОСОБА_8 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи у приміщенні торгового павільйону, розташованого на трамвайній зупинці, навпроти будинку №142 по пр. Тракторобудівників в м. Харкові, з особистих раптово виниклих неприязних стосунків, що виникли між ним та раніше незнайомим йому ОСОБА_9 , на ґрунті словесної сварки, маючи умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , підійшов ззаду до ОСОБА_9 , та утримуючи його лівою рукою за тулуб, завдав йому одного удару клинком складного ножа, який ОСОБА_8 тримав у правій руці, від середини нижньої губи по підборіддю, по лінії зубів нижньої щелепи, до бокової поверхні шиї справа, чим завдав потерпілому, поверхневе різане поранення обличчя, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження по критерію короткочасного розладу здоров`я. Після чого, продовжуючи свої дії, спрямовані на реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заподіяння смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_8 завдав потерпілому ще три удари складним ножем у бік лівої та правої половини грудної клітини, тобто у бік життєво важливих органів людини, чим завдав потерпілому поверхневі різані поранення грудної клітини та лівої кисті, яке має ознаки легкого тілесного ушкодження по критерію короткочасного розладу здоров`я. Після чого, ОСОБА_8 , бажаючи довести до кінця свій злочинний умисел, спрямований на спричинення смерті потерпілому, завдав ОСОБА_9 одного удару складним ножем знизу вверх у бік лівої половини грудної клітини, але, потерпілий, прикривши у цей час долонею лівої руки одну із раніше заподіяних йому ран, зігнув при цьому ліву руку в ліктьовому суглобі перед грудною клітиною, в результаті чого ОСОБА_9 було завдано наскрізне колото - різане поранення лівого передпліччя у середній третині з ушкодженням променевої та ліктьової артерій (повне їх перетинення), ушкодження ліктьового та серединного нервів (з повним їх перетиненням), яке має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, по критерію небезпеки для життя. Після чого ОСОБА_9 втратив свідомість та впав на підлогу.

Таким чином, ОСОБА_8 виконав усі необхідні, на його думку, дії, спрямовані на заподіяння смерті ОСОБА_9 , але не довів свій злочинний умисел до кінця через те, що на допомогу потерпілому прийшов його товариш ОСОБА_10 , який з метою припинення протиправних дій ОСОБА_8 , вчинив йому опір, у вигляді нанесення одного удару кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_8 , після чого вибив складний ніж з його руки, в результаті чого, суспільно-небезпечний наслідок у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_9 не настав завдяки своєчасно наданій потерпілому медичній допомозі.

Захисник у своїй апеляції вважає, що суд неправильно кваліфікував дії в зв`язку з чим просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок яким дії обвинуваченого кваліфікувати за ст.123 КК України і новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
Обвинувачений посилається на однобічність судового провадження і просить вирок суду скасувати і переглянути справу тобто призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони захисту, в підтримку апеляційних скарг, з`ясувавши позицію прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали провадження та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляції не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З вироку суду (т.1 а.с.198-205) вбачається, що фактичні обставини встановлені в загальному порядку, на підставі досліджених у суді доказах і при цьому обвинувачений свою вину в інкримінованому злочину не визнав та дав пояснення суть яких відображена у вироку суду.
В апеляційній інстанції, обвинувачений також дав аналогічні показання але при цьому не заперечував, що саме від його дій потерпілий отримав зазначені в експертизі тілесні ушкодження. Натомість він категорично заперечував намір заподіяти смерть ОСОБА_9 .
Проте, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно оцінив дослідженні у суді докази вини обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, за обставин викладених у вироку.

Так, потерпілий ОСОБА_9 , в судовому засіданні пояснив, що обвинуваченого раніше не знав. 29.04.2015р. він був на зупинці з товаришами ОСОБА_11 та ОСОБА_12 прізвище якого не пам`ятає, пили пиво. Близько 23 години підійшов ОСОБА_8 , який став відштовхувати його від торгового віконця, хотів бути у черзі першим. Обвинувачений був у нетверезому стані, такий висновок він зробив з того, що перед цим ОСОБА_8 стояв на коліях та зупиняв трамвай, що рухався. ОСОБА_9 зробив йому зауваження, у відповідь ОСОБА_8 вдарив його кулаком у обличчя, потім відштовхнув його, від чого він присів. Потім ОСОБА_8 узяв у віконці горілку і відвернувся від ОСОБА_9 . Потерпілий знаходився ззаду від нього в той час коли той став наносити йому удари ножем. Перший удар по шиї, після чого ОСОБА_9 повернувся обличчям до ОСОБА_8 і одержав ще удари ножем у бік правої та лівої половини грудної клітини, прикриваючись від ударів рукою, позвав на допомогу ОСОБА_12 . Друзі відтягнули його на лавочку, після чого він втратив свідомість. Увесь конфлікт тривав десь 10 хвилин. Припинив свої дії ОСОБА_8 лише після того, як ОСОБА_12 вибив у нього ніж, чим і врятував ОСОБА_9 від продовження дій обвинуваченого.
Наведені показання потерпілого знайшли своє підтвердження іншими доказами такими, як показання свідків.

Свідок ОСОБА_13 , в судовому засіданні пояснила, що працювала у кіоску продавцем. 29.04.2015р. уночі до віконця торговельного кіоску підійшов ОСОБА_9 , якого вона раніше знала як покупця, він покупав пиво та спілкувався з нею. Хтось підійшов до віконця, ОСОБА_9 сказав, комусь щоб він почекав. Виник конфлікт під час якого вони зникли з її поля зору і як саме були завдані тілесні ушкодження вона не бачила. Чула як ОСОБА_9 кликав на допомогу:«Артур». ОСОБА_12 у віконця попросив викликати швидку. Бачила ніж у крові, який з переляку кинула у тазик з водою, а потім виплеснула його разом з водою на вулицю.

З наведених показань випливає, що ініціатором сварки була інша особа, а не ОСОБА_9 , а також підтверджує, що потерпілий кликав на допомогу ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_10 , в судовому засіданні дав показання, що ОСОБА_8 раніше не знав, потерпілий ОСОБА_9 є його товаришем. Навесні увечері знаходився на зупинці трамвая. Побачив ОСОБА_8 , який вийшов з трамвая і був у стані алкогольного сп`яніння, зупиняв трамвай, не давав йому їхати. ОСОБА_10 залишався на зупинці, розмовляв з ОСОБА_14 , а ОСОБА_9 пішов до торговельного кіоску, ОСОБА_8 також зайшов туди. Через кілька хвилин почув крик ОСОБА_9 «Ай-ай, ОСОБА_12 », почув звук ударів і побіг до кіоску, де побачив у крові ОСОБА_9 , у нього був поріз на шиї, у руках ОСОБА_8 тримав ніж. ОСОБА_10 вибив ніж з рук обвинуваченого який при цьому вчиняв опір. Щоб попередити вбивство, ОСОБА_10 вдарив ОСОБА_8 у обличчя і по руці, потім повалив його на підлогу. ОСОБА_14 надав першу медичну допомогу ОСОБА_9 . У віконце кіоску ОСОБА_14 закинув ніж, щоб не було продовження. Викликали швидку та міліцію. У лікарні від ОСОБА_9 йому стало відомо, що ОСОБА_8 вчинив конфлікт тому, що не хотів чекати своєї черги перед торговельним кіоском.

Вищевикладені докази, крім того, підтверджують висновок районного суду про наміри ОСОБА_8 на вбивство та перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_14 в суді пояснив, що у квітні 2015 року увечері знаходився на лавочці, коли до нього підійшов потерпілий ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з якими він був раніше знайомий. Про події що сталися цей свідок, дав показання аналогічно свідку ОСОБА_10 .. При цьому цей свідок пояснив, що ніяких активних дій не вживав, а тільки надавав першу медичну допомогу ОСОБА_9 .. В руках ніж ні у кого не бачив, а побачив лише коли той вже лежав біля магазину. Підтвердив, що обвинувачений був у стані сильного алкогольного сп`яніння, що було видно по зовнішньому вигляду.

Наведені показання узгоджуються між собою і спростовують версію обвинуваченого щодо ініціатора сварки.

Згідно висновку експерта №541-А/15 від 19.06.2015р. у ОСОБА_9 наявні наступні ушкодження: поверхневі різані поранення обличчя, грудної клітини та лівої кисті, наскрізне колото-різане поранення лівого передпліччя у середні третині з ушкодженням променевої та ліктьової артерії повне її перетинення), ушкодження ліктьового та серединного нервів (з повним їх перетиненням) утворилися від дії гострого колюче-ріжучого предмету, яким міг бути ніж , що був наданий на експертизу (т.1 а.с.133-135).

А відповідно до висновку експерта №347-А/15 від 05.05.2015р. ОСОБА_9 у зв`язку з подіями 29.04.2015р. були спричинені наступні ушкодження: поверхневі різані поранення обличчя, грудної клітини та лівої кисті, що відносяться до легких тілесних ушкоджень по критерію короткочасного розладу здоров`я; наскрізне колото-різане поранення лівого передпліччя у середній третині з ушкодженням променевої та ліктьової артерій (повне їх перетинення), ушкодження ліктьового та серединного нервів (з повним їх перетиненням), що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, які утворилися від дії гострого колюче-ріжучого предмету, можливо, за тих обставин, на які вказує потерпілий. (т.1 а.с.126-127).

Відсутність категоричної форми висновку щодо обставин отримання зазначених ушкоджень не спростовують висновків експертизи щодо тяжкості завданих тілесних ушкоджень, а тому не викликають жодних сумнівів у їх достовірності.

Звідси, колегія суддів приходить до переконання, що висновки суду повністю підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, а доводи апелянтів в цій частині є надуманими та такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження.

У висновку експерта № 561-ц/15 на яку посилається районний суд дійсно зазначена дата 28.04.20154р. на яку звертає увагу обвинувачений, проте виходячи з тексту самої експертизи колегія суддів приходить до однозначного висновку, що це є звичайною опискою.

Так, у тексті вказаної експертизи вказана, що відділення судово-медичної цитології Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи, який провів судово-медичну експертизу розкладного ножу, вилученого в ході огляду місця події 30.04.2015р. за адресою: м. Харків пр. Тракторобудівників, 142 , на трамвайної зупинці , виявлені сліди крові людини, в яких при серологічному дослідженні виявлені антигени А и Н і ізогемагглютинини анті-В. Таким чином, можливо прийти до висновку, що кров могла належати людині з груповою приналежністю крові А (11) з ізогемагглютинини анті-В, що містять супутній антиген Н, яким і міг бути громадянин ОСОБА_8 . Антиген Н і ізогемагглютинини анті-В свойствені також і групі крові ) (1) з ізогемагглютинини анті-А, анті-В. Отже, з урахуванням групи крові потерпілого ОСОБА_9 , можливо припустити домішок крові і від нього (т.1 а.с.120-125).

Крім того, у цій експертизі чітко зазначено, що вона почата 04.06.2015р. і закінчена 16.06.2015р. (т.1 а.с.120-125).

Визначаючи форму вини, якою характеризується позбавлення життя потерпілого, районний суд обґрунтовано виходив з обставин, встановлених ним під час кримінального провадження, зокрема: характеру дій підсудного, внаслідок яких потерпілому завдані тілесні ушкодження; обстановки, яка передувала вчиненню злочину, знаряддя злочину; локалізації тілесних ушкоджень; поведінки підсудного стосовно потерпілого до та після вчинення злочину і правильно, за переконанням колегії суддів, прийшов до висновку, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

Оскільки згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №440 від 25.05.2015р. ОСОБА_8 на теперішній час ознак психозу, розумової відсталості не виявляє, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними (т.1 а.с.168-170) то колегія суддів погоджується з наведеною у вироку (т.1 а.с.203) мотивацією щодо кваліфікації дій обвинуваченого.

У мотивувальній частині вироку суд відповідно до вимог ч.3 ст.374 КПК України зазначив докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів з якими колегія суддів погоджується.

Далі, колегія суддів, перевіряючи вирок в частині призначеного покарання виходить з того, що відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував: характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного; особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст.89 КК України, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи на теперішній час ознак психозу, розумової відсталості не виявляє; обставин, які б пом`якшували покарання судом не встановлено, а вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння правильно визнано обставиною, яка обтяжує покарання.

На підставі викладеного, враховуючи, вищенаведені обставини, суд першої інстанції, за переконанням колегії суддів прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_8 необхідно обрати міру покарання у виді позбавлення волі.

Разом з цим, розмір призначеного покарання з урахуванням вищенаведених обставин не можна вважати явно не справедливим у розумінні ст.414 КПК України навіть за наявності позитивної характеристики наданої апеляційному суду.

Звідси, апеляційною інстанцією не встановлено жодної підстави передбаченої ст.ст.408, 409 КПК України для зміни чи скасування судового рішення, а тому, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність апеляційних вимог.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА
Апеляційні скарги захисника та обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок - без змін.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати, крім врахованого районним судом, в строк відбуття покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 27.01.2016р. по 20.12.2016р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, - у той же строк з дня отримання копії.

Головуючий
Судді