УХВАЛА
15 травня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина
України, зареєстрованого та проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1 ,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 .

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та зарахування у строк покарання перебування в установах попереднього ув`язнення та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді двох років позбавлення волі, застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Вироком Оболонського районного суду міста Києва від 29 серпня 2016 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначене покарання у виді одного року одного місяця обмеження волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання ОСОБА_5 перебування його в установах попереднього ув`язнення у період з 23 лютого 2016 року до 14 червня 2016 року з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі. У зв`язку з перебуванням ОСОБА_5 в установах попереднього ув`язнення у період з 23 лютого 2016 року по 14 червня 2016 року відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України, виходячи зі співвідношення одного дня позбавлення волі двом дням обмеженням волі, вирішено вважати ОСОБА_5 таким, що відбув покарання.

В доводах апеляційної скарги прокурор, не оскаржуючи фактичних обставин злочину, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 , вважає, що судом першої інстанції призначене надто м`яке покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також особі обвинуваченого.
Апелянт зазначає, що при призначенні покарання ОСОБА_5 суд першої інстанції всупереч вимогам Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року порушив принцип індивідуалізації покарання та не в повній мірі врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Крім того, прокурор звертає увагу на те, що ОСОБА_5 , маючи непогашену судимість за вчинення корисливого злочину, вчинив новий злочин, що, на думку прокурора, свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення. Апелянт вважає, що суд першої інстанції помилково врахував при призначенні покарання ОСОБА_5 щире каяття останнього, оскільки обвинувачений формально визнав свою вину.
Прокурор зазначає, що судом першої інстанції в порушення ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_5 зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення у період з 23 лютого 2016 року по 14 червня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Апелянт мотивує це тим, що в межах цього кримінального провадження будь якого фактичного позбавлення волі ОСОБА_5 не було, а тому суд помилково зарахував у строк покарання обвинуваченому строк попереднього ув`язнення в рамках іншого кримінального провадження, що є порушенням ч. 5 ст. 72 КК України.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 лютого 2016 року приблизно в 20 год. 00 хв. ОСОБА_5 , знаходячись у магазині «Зара», розташованому в ТРЦ «Дрім Таун» за адресою: м. Київ, проспект Оболонський, буд. 1-Б, реалізуючи умисел на повторне викрадення чужого майна, взяв чоловічу куртку чорного кольору, вартістю 1665 грн. 83 коп., що належить ТОВ «Зара Україна», переконавшись, що його дії залишаються непоміченими для оточуючих, зайшов із курткою до примірочної, де одягнув її на себе під свою куртку та направився до виходу з магазину. Пройшовши через лінію кас, не розрахувавшись за куртку, ОСОБА_5 не зміг довести свій умисел до кінця, у зв`язку із спрацюванням сигнальної рамки на виході з магазину.
Під час апеляційного розгляду прокурор просив задовольнити апеляційну скаргу, обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на повторне таємне викрадення чужого майна.
Висновки суду в частині доведення винуватості та кваліфікації дій ніким не оскаржуються.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання в разі ухвалення обвинувального вироку.
Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд, призначаючи ОСОБА_5 покарання, в повній мірі дотримався вимог закону.
Колегія суддів зазначає, що призначення покарання носить індивідуальний характер і його вид, розмір визначається з урахуванням положень ст. 65 КК України.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_5 розповів за яких обставин вчинив крадіжку, зобов`язувався в подальшому не вчиняти злочини та надав показання в суді першої інстанції, визнавши свою вину в повному обсязі.
На думку колегії суддів, ця обставина свідчить про щире каяття обвинуваченого, а тому суд першої інстанції правильно визнав її, як таку, що пом`якшує покарання.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Крім того, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, неодружений, не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є особою потерпілою від наслідків Чорнобильської катастрофи.

На підставі цього суд зробив висновок про призначення ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі. З таким висновком погоджується колегія суддів.
Доводи прокурора про те, що судом першої інстанції не в повній мірі враховано те, що обвинувачений ОСОБА_5 судимий за вчинення корисливих злочинів є безпідставними, оскільки як вбачається з вироку суду, ця обставина була предметом обговорення та врахована при ухваленні вироку.
Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, колегія суддів не знаходить підстав вважати призначене ОСОБА_5 покарання за своїм видом та розміром явно несправедливим через м`якість.
В той же час колегія суддів звертає увагу на те, що доводи апелянта про необґрунтоване зарахування судом першої інстанції в строк покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення, заслуговують на увагу.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України передбачено зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання лише в межах того самого кримінального провадження.
Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, щодо обвинуваченого ОСОБА_5 в межах даного кримінального провадження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не обирався.
З огляду на це, підстав для зарахування попереднього ув`язнення в строк покарання, призначеного за вироком в іншому кримінальному провадженні немає, відтак вирок суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурор задовольнити.
Вирок Оболонського районного суду міста Києва від 29 серпня 2016 року, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, змінити.

Виключити з вироку суду застосування ст. 72 КК України та зарахування ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення у строк покарання.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців здня її оголошення.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3