УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №291/667/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2017 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голубівка, Ружинського району, Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
- за ч. 2 ст. 186 КК України з застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України на 1 (один) рік обмеження волі.
Речовий доказ по справі мобільний телефон торговельної марки «Prestigio Wize АІ» ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який перебуває на зберіганні у потерпілого ОСОБА_9 , повернуто останньому.
в с т а н о в и л а:
Згідно вироку, 11 квітня 2016 року близько 12 год. 00 хв. (точний час не встановлено) ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повторно, в дворі домоволодіння по АДРЕСА_2 з метою викрадення чужого майна та реалізуючи свій злочинний намір підійшов до потерпілого ОСОБА_9 та застосовуючи до потерпілого насильство, яке не є небезпечним для здоров`я та життя: умисно ногою наніс один удар в живіт ОСОБА_10 , заподіявши цим фізичний біль, відкрито викрав у потерпілого мобільний телефон торговельної марки «Prestigio Wize AI» ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_3 вартістю 250 грн., забравши вказаний телефон з рук ОСОБА_11 . З викраденим майном ОСОБА_7 з місця злочину зник, розпорядившись ним в послідуючому на власний розсуд.
В апеляційній скарзі заступник прокурора Житомирської області ОСОБА_8 не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікацію та доведеності його вини вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.
Вказує, що суд призначаючи покарання ОСОБА_7 , врахував обставини, що пом`якшують його покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також добровільне відшкодування завданого збитку.
Вважає, що суд не врахував тяжкість вчиненого злочину та не надав оцінки конкретним обставинам справи, що злочин вчинено в денний час, потерпілому нанесено удар ногою в живіт, майно було повернуто потерпілому лише завдяки оперативним діям працівників поліції.
Також, вказує, що судом не враховано дані про особу обвинуваченого, який 23.02.2016 року звільнився по відбуттю покарання за вироком Бердичівського міськрайонного суду від 30.07.2010 року, яким він був засуджений за ч. 2 ст. 187 КК України на 7 (сім) років 5 (п`ять) днів позбавлення волі, проте через 1 (один) місяць 16 (шістнадцять) днів вчинив новий умисний тяжкий злочин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.
ОСОБА_7 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, що свідчить про неможливість досягти мети застосування кримінального покарання, визначеної ст. 65 КК України.
На думку апелянта, безпідставне застосування судом ст. 69 КК України при визначенні покарання ОСОБА_7 потягло призначення м`якого покарання.
Просить вирок суду щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити йому покарання за ч. 2 ст. 186 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованими і законними та апелянтом не оспорюються.
Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 ч. 2 ст. 186 КК України.
Що стосується призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, то воно на думку колегії суддів є явно несправедливим через його м`якість.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 , з застосуванням положень ст. 69 КК України, судом першої інстанції було враховано наявність двох обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину: щире розкаяння у скоєному та активне сприяння розкриттю злочину, а також добровільне відшкодування завданого збитку.
Також, суд врахував позитивну характеристику по місцю проживання на час постановлення вироку, а також наявність на утриманні вагітної дружини та неповнолітньої дитини від першого шлюбу
Однак, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.
За змістом статті 69 КК України призначення більш м`якого покарання ніж передбачено законом можливе за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що мобільний телефон, який був відкрито викрадений у потерпілого виявлений та вилучений правоохоронними органами у ОСОБА_7 , в результаті проведення слідчої дії, що не давало підстав суду першої інстанції для висновку про добровільне відшкодування обвинуваченим завданого збитку.
Крім того, судом не враховано, в повній мірі дані про особу обвинуваченого, який за характеристикою від 26.04.2016 р. за місцем проживання характеризується виключно негативно, як особа, що зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, має неприязні стосунки з односельчанами, а лише вибірково враховано характеристику за незначний проміжок часу - з червня 2016 року.
Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 неодноразово судимий, відбував покарання в місцях позбавлення волі та звільнившись 23.02.2016 року по відбуттю покарання за вироком Бердичівського міськрайонного суду від 30.07.2010 року, яким він був засуджений за ч. 2 ст. 187 КК України на 7 (сім) років 5 (п`ять) днів позбавлення волі, менше ніж через два місця вчинив новий умисний тяжкий злочин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.
Зазначені обставини свідчать, що він будь-яких позитивних висновків не зробив, на шлях виправлення не став, а характер і обставини вчинення цього злочину вказують про значну суспільну небезпечність його особи та схильність до вчинення кримінальних правопорушень пов`язаних з насильством та неправильне застосування судом першої інстанції положень ст. 69 КК України.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції, в частині призначеного покарання підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості та неправильного застосування судом положень ст. 69 КК України.
Призначаючи покарання за ч. 2 ст. 186 КК України, апеляційний суд врахувавши обставини, які позитивно характеризують обвинуваченого, в тому числі наявність на утриманні вагітної дружини, її неповнолітньої дитини та критичне відношення до скоєного, вважає за необхідне призначити йому реальне основне покарання у виді мінімального строку позбавлення волі, передбаченого санкцією статті за якою він засуджений.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Ружинського районного суду Житомирської області від 15 лютого 2017 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
В решті вирок залишити без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення копії вироку.
Судді: