АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/31/17 Справа № 690/192/16-к Категорія: ч.2ст.190 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу заступника прокурора Черкаської області ОСОБА_9 на вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 11 травня 2016 року, яким

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, гр. України, раніше судимого, -

засуджено за ч.2 ст.190 КК України до 2-х років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднано покарання за вироком Ватутінського міського суду Черкаської області від 24 грудня 2015 року щодо ОСОБА_8 у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., який відповідно до ухвали цього ж суду від 07 квітня 2016 року замінено на 100 годин громадських робіт, що в перерахунку відповідно до ст.72 КК України відповідає 12 дням позбавлення волі та остаточно визначено до відбування покарання у виді 2-х років 12 днів позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, його звільнено від реального відбування цього покарання з випробуванням на іспитовий строк у 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 3,4 ч.1 ст.76 цього ж Кодексу.

в с т а н о в и л а :
Як убачається із цього вироку, ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що 16.03.2016 року близько 15 год. 00 хв. знаходячись біля приміщення СЮТ, що розташоване за адресою: м.Ватутіне Черкаської області по на вул. Звенигородській, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом обману потерпілого ОСОБА_10 , заволодів його мобільним телефоном марки «Самсунг» вартістю 420 грн.00 коп., чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

В апеляції заступника прокурора Черкаської області ОСОБА_9 порушується питання про скасування цього вироку із-за безпідставного застосування положень ст. 75 КК України та про ухвалення нового вироку з призначенням ОСОБА_8 за цим же кримінальним законом реального покарання у виді 2-х років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком цього ж місцевого суду від 24.12. 2015 року, яке ухвалою цього ж місцевого суду від 07.04. 2016 року замінено на 100 годин громадських робіт, що, виходячи з положень ст. 72 КК України, становить 12 днів позбавлення волі, та остаточно визначити ОСОБА_8 до відбуття 2 роки 12 днів позбавлення волі, без застосування положень ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, обвинуваченого та його адвоката, які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, за який він засуджений, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, досліджених судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, та ніким не оспорюється.

Дії ОСОБА_8 судом кваліфіковані вірно за ч.2 ст.190 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції, виходячи з вимог ст.ст.50,65 КК України, врахував ступінь тяжкості та характер вчиненого останнім кримінального правопорушення, дані про його особу, який вже притягувався до кримінальної відповідальності за місцем проживання характеризується позитивно, обставини, що пом`якшують покарання, зокрема визнання вини, його щире каяття, відшкодування завданих збитків потерпілому ОСОБА_10 , за відсутності обставин, що обтяжують покарання, і обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.190 КК України. При цьому, суд дійшов правильного висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст.75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Разом з тим, вирок суду першої інстанції підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання на підставі ст.71 КК України.

Як вбачається з вимог ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю, або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Проте, якщо хоча б за одним із вироків призначене основне покарання у виді штрафу, остаточне покарання за сукупністю вироків не може бути визначене шляхом складання з іншими видами покарань, оскільки згідно ч.3 ст.72 КК України цей вид покарання не підлягає складанню з іншими видами покарань і виконується самостійно.

Як встановлено колегією суддів, ОСОБА_8 засуджений за вироком Ватутінського міського суду Черкаської області від 24 грудня 2015 року до штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., який відповідно до ухвали цього ж суду від 07 квітня 2016 року замінено на 100 годин громадських робіт, що в перерахунку відповідно до ст.72 КК України відповідає 12 дням позбавлення волі.

Оскільки вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 24 грудня 2015 року, за вимогами ч.3 ст.72 КК України, виконується самостійно, то суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про приєднання до покарання, призначеного ОСОБА_8 вироком від 11 травня 2016 року невідбутого покарання за вироком від 24 грудня 2015року у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., який відповідно до ухвали цього ж суду від 07 квітня 2016 року замінено на 100 годин громадських робіт, що в перерахунку відповідно до ст.72 КК України відповідає 12 дням позбавлення волі.

В ході розгляду кримінального провадження в апеляційному порядку, встановлено, що ОСОБА_8 дійсно перебував на обліку в Ватутінському МС КВІ Управління ДПтСУ в Черкаській області з 05.05.2016 року за вироком Ватутінського міського суду Черкаської області від 24 грудня 2015 року за яким був засуджений за ч.2 ст.190 КК України до штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., який відповідно до ухвали цього ж суду від 07 квітня 2016 року замінено на 100 годин громадських робіт. При цьому, 09.06.2016 року ОСОБА_8 знятий з обліку Ватутінського МС КВІ Управління ДПтСУ в Черкаській області у зв`язку з відбуттям призначеної судом кількості годин громадських робіт, тобто до набрання чинності вироком суду від 11 травня 2016 року.

При таких обставинах підлягає виключенню з вироку Ватутінського міського суду Черкаської області від 11 травня 2016 року посилання на призначення ОСОБА_8 на підставі ст.71 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., який відповідно до ухвали цього ж суду від 07 квітня 2016 року замінено на 100 годин громадських робіт, що в перерахунку відповідно до ст.72 КК України відповідає 12 дням позбавлення волі.

Доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 ст.75 КК України, оскільки суд, не мотивував підстави для призначення ОСОБА_8 покарання з випробуванням, не врахував дані про особу засудженого, не заслуговують на увагу.

Як вбачається з вироку, призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд врахував тяжкість ним вчиненого, його особу, а також ті обставини, що обвинувачений вину свою усвідомив, в скоєному розкаявся, завдані збитки потерпілому ОСОБА_10 відшкодував повністю.

Судова колегія приймає до уваги, що покарання за вироком Ватутінського міського суду Черкаської області від 24 грудня 2015 року ОСОБА_8 відбув.

За таких обставин колегія суддів вважає можливим виправлення ОСОБА_8 без відбування покарання з позбавленням волі, за умови виконання покладених на нього певних обов`язків.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.404,407,409,413,418,419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляцію заступника прокурора Черкаської області ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 11 травня 2016 року стосовно ОСОБА_8 в частині призначеного йому покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71, ч.1 ст.72 КК України - змінити.

Виключити з вироку вказівку суду про призначення ОСОБА_8 покарання за сукупністю вироків і вважати його засудженим за ч.2 ст.190 КК України до покарання, визначеного судом, тобто, на 2 роки позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України на іспитовий строк у два роки, та у відповідності до вимог ч.3 ст.72 КК України, вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 24 грудня 2015 року відносно ОСОБА_8 у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., який згідно ухвали цього ж суду від 07 квітня 2016 року замінено на 100 годин громадських робіт виконувати окремо.

В решті вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 11 травня 2016 року залишити без змін.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 скасувати, звільнивши його негайно з-під варти, в залі суду.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців.

Головуючий :

Судді :