Провадження №1-кп/331/196/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 червня 2017 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 1-кп/331/196/2017 з обвинувальним актом у відношенні обвинуваченого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, із вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, малолітніх дітей не має, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
за участю:

прокурора ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
01 січня 2017 року близько 7 години водій ОСОБА_3 , перебуваючи стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ 2113» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїздній частині пр. Соборного з боку вул. Гагаріна в напрямку вул. Української в м. Запоріжжі, у салоні якого в якості пасажира перебував ОСОБА_6 . Водій ОСОБА_3 під час руху в районі буд. 105 по пр. Соборному в м. Запоріжжі, діючи у порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не переконавшись в безпеці допустив зміну напрямку руху керованого ним автомобіля «ВАЗ 2113» ліворуч, в результаті чого допустив наїзд на бетонний відбійник роздільної смуги, в результаті чого пасажир автомобілю ОСОБА_6 отримав закритий перелом середньої третини правої плечової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, які кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, які не є небезпечними для життя, але потягли за собою тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня. Порушення водієм ОСОБА_3 п.10.1 Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному зв`язку із наслідками ДТП.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю визнав, у скоєному щиро розкаявся та пояснив суду, що 01 січня 2017 року після відпочинку у нічному клубі він зі своїм знайомим ОСОБА_6 повертались додому. Автомобілем ВАЗ керував він, а ОСОБА_6 сидів на передньому пасажирському сидінні. Перед поворотом на проспекті Соборному в районі зупинки «Лахті» його автомобіль занесло та кинуло на роздільний газон, внаслідок чого пошкодило колесо та машину протягнуло далі. Коли вони зупинилися, то з`ясував, що ОСОБА_6 вдарився плечем та отримав ушкодження. У подальшому він відвідував потерпілого у лікарні, однак той відмовлявся від отримання матеріальної допомоги. Визнає, що ДТП сталося з його вини, оскільки він перебував за кермом у нетверезому стані та невірно оцінив дорожню обстановку.

Крім того, провина обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується наступними доказами:

- висновком інженерно-транспортної експертизи № 9-75 від 08.02.2017 року, згідно якої в даній дорожній ситуації дії водія ОСОБА_3 не відповідають вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України та знаходяться у прямому причинному зв`язку із наслідками ДТП;

- висновком судово-медичної експертизи № 202 від 08.02.2017 року, згідно якого потерпілому ОСОБА_6 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому середньої третини правої плечової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, кваліфікуються, як пошкодження середнього ступеня тяжкості, які не є небезпечними для життя, але які потягли за собою довготривалий розлад здоров`я, більш 21 дня.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження в судовому засіданні інших доказів, щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюють ся.

Аналізуючи досліджені докази по даному кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена в ході судового розгляду, а його необережні дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання, обставини.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив нетяжкий злочин, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, офіційно не працює, однак має дохід, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття у вчиненому.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, беручи до уваги той факт, що вчинене обвинуваченим суспільно небезпечне діяння не потягло тяжких наслідків, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді обмеження волі, що буде відповідати принципам та меті його призначення. Однак, враховуючи особу винного та обставини даної справи, на підставі ст.. 75, 76 КК України суд вважає доцільним призначити покарання із випробуванням. При цьому, враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом, підстав для застосування додаткового покарання не вбачається.
Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років обмеження волі без позбавлення права керування транспортним засобом.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання, якщо він на протязі одного року випробувального терміну не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ч.1 та ч.2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації
Випробувальний термін обчислювати з моменту проголошення вироку.
Нагляд за ОСОБА_3 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.
Речові докази:

- автомобіль «ВАЗ 2113» р.н. НОМЕР_1 , фрагмент бамперу від автомобілю повернути користувачу ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведені експертні роботи у розмірі 527,76 грн

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати у Жовтневому районному суді м. Запоріжжя копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя: ОСОБА_1