Справа № 751/8495/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/1141/2016
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

при апеляційному розгляді у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріалів кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 вересня 2016 року, постановлену щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Київ, відбуваючої покарання в ЧВК № 44, АДРЕСА_1 , засудженої за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

засудженої

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на 5 місяців 8 днів за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 19 грудня 2013 року.

Роз`яснено засудженій зміст ч. 4 ст. 81 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого суду, прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить її скасувати повністю та ухвалити нову, якою відмовити засудженій ОСОБА_6 у застосуванні відносно неї ст. 81 КК України. Вказує, що згідно характеристики засудженої ОСОБА_6 , остання участь у роботі самодіяльних організацій не приймає, до ради колективу засуджених не входить і лише іноді приймає участь у підготовці та проведенні культурно-масових заходів. Разом з тим, згідно довідки про заохочення та стягнення ОСОБА_6 , останній за час відбування покарання 6 разів оголошувались стягнення за зберігання заборонених предметів, псування державного майна та відмову виконувати законні вимоги представника адміністрації. Також засуджена має досить низькі показники виконання денної норми, іноді в декілька разів нижче від середнього по бригаді. Засуджена втретє притягується до кримінальної відповідальності за злочини проти власності і до неї вже застосовувались такі пільги як звільнення від відбування покарання з випробуванням та умовно-дострокове звільнення, але належних висновків для себе вона не зробила і продовжувала вчиняти нові злочини.

Як встановив суд 1-ї інстанції, вироком Святошинського районного суду м. Києва від 19 грудня 2013 року, ОСОБА_6 засуджена за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Згідно ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 січня 2016 року засудженій зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 09.11.2012 року по 23.10.2014 року, з 03.03.2015 року по 21.04.2015 року, з 05.05.2015 року по 11.12.2015 року.

Звільняючи засуджену умовно-достроково від покарання суд вказав, що вона фактично відбула встановлену ч. 3 ст. 81 КК України частину покарання за вищевказаним вироком місцевого суду, станом на 16 вересня 2016 року залишилось відбути 5 місяців 16 днів, вона працює та добре ставиться до праці, змінює свою поведінку на соціально-прийнятну, підтримує зв`язок з матір`ю, а стягнення погашені. Також суд врахував молодий вік засудженої, яка бажає створити сім`ю та вести прийнятний спосіб життя.

Заслухавши доповідача, прохання прокурора задовольнити апеляційну скаргу, думку захисника та засудженої про залишення її без задоволення, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи наведені в скарзі, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці доведе своє виправлення та відбув відповідну частину призначеного судом строку покарання.

У характеристиці засудженої зазначено, що вона відбула встановлену законом частину строку покарання, але поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення. За весь час відбування покарання характеризується негативно, за порушення режиму утримання оголошувались стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, не приймає участь в організації виховних заходів, не бере участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально-корисну активність, за весь час відбування покарання до праці відносилась задовільно, згідно вироку суду провину у скоєному злочині визнає частково, звільнялась з іспитовим строком, умовно-достроково, але належних висновків для себе не зробила та скоїла новий тяжкий злочин, пристосовувалась до умов позбавлення волі, а тому у адміністрації установи не має впевненості в її подальшій правослухняній поведінці.

Викладене вище, на думку колегії суддів, у своїй сукупності не дає підстав для умовно-дострокового звільнення засудженої від відбування покарання.

Оскільки поведінка засудженої враховується за весь період відбування нею покарання, а не тільки за час, який безпосередньо передував настанню права на умовно-дострокове звільнення, тому одне лише відбуття встановленої законом частини строку покарання не може бути достатньою підставою для звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 вересня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

Відмовити ОСОБА_6 у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4