Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху

10 травня 2017 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1 , розглянувши апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_2 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 05 квітня 2017 року,

в с т а н о в и в:

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 05 квітня 2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки кожного.

Крім того, на підставі ст. 75 КК України, суд звільнив ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки та поклав на нього обов`язки, передбачені ст. 76 цього ж Кодексу.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, прокурор Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 05.04.2017, яким засуджені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі; визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Перевіркою вказаної скарги на предмет її відповідності вимогам ст. 396 КПК України, встановлено, що вона не в повній мірі відповідає вимогам закону, а тому підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Так, у відповідності до вимог, передбачених пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі, поряд з іншими даними, повинні бути зазначені вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, а також клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу, про дослідження доказів.

Між тим, як вбачається зі змісту апеляційної скарги прокурора, цихвимог закону дотримано не було.

Зокрема, вказуючи на те, що апеляційна скарга вноситься у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність; невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, прокурор фактично не навів належного обґрунтування жодної з перелічених підстав для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції, оскільки апеляційна скарга, крім висновку про те, що суд першої інстанції безпідставно визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , визнання ним своєї вини та посилання на відсутність підтверджень відшкодування збитків потерпілому, не містить будь-яких доводів на підтвердження того, в чому саме, на думку прокурора, полягає невідповідність призначеного судом покарання кожному з обвинувачених та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Крім того, вказуючи на необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 більш суворого за своїм розміром покарання, а ОСОБА_4 без застосування ст.ст. 75, 76 КК України, прокурор не тільки не зазначає жодних підстав для цього, а й не заявляє клопотань про дослідження будь-яких доказів, зокрема даних про особу кожного з обвинувачених, які б дозволили зробити висновок про те, що призначене їм покарання за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість.

Не наведено у скарзі і будь-яких даних на підтвердження того, що висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а також, що судом першої інстанції були допущені такі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Не зазначення у резолютивній частині вироку порядку отримання копій вироку та інших відомостей, на що звертається увага в апеляційній скарзі, відповідно до вимог ст. 412 КПК України, не може бути визнано істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тим більше служити підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки ч. 2 вказаної вище статті встановлений виключний перелік підстав для прийняття такого рішення, жодної з яких в апеляційній скарзі не зазначено.

Наведені в ухвалі судді-доповідача недоліки апеляційної скарги є перешкодою для відкриття апеляційного провадження, а тому, відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 399 КПК України, вона підлягає залишенню без руху, з наданням прокурору достатнього строку для усунення зазначених недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 398, 399 КПК України,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_2 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 05 квітня 2017 рокузалишити без руху, встановивши строк для усунення виявлених недоліків сім днів з дня отримання копії цієї ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва
ОСОБА_1

Справа № 11-кп/796/1220/2017