печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2017 року

Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю представника заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Печерського районного суду міста Києва клопотання представника Приватного підприємства «Україна»

про скасування арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках,

В С Т А Н О В И В:

Представник ПП «Україна» звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням та просив скасувати арешт у кримінальному провадженні номер 0000151 від 19 березня 2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.205, ч.3 ст.209 КК України, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 травня 2015 року у справі номер 757/17131/15-к, а саме: на грошові кошти, які перебувають на рахунку, відкритому в Хмельницькій філії ПАТ КБ «Приватбанк» /МФО 315405/ та належать ПП «Україна» // номер НОМЕР_1 /валюта рахунку українська гривня/, відкритий 28 січня 2015 року, а також заборону розпоряджатися цим майном будь-яким чином в частині видатку коштів, з можливістю зарахування на зазначений рахунок коштів, що надходять, повідомляючи правоохоронні органи усно та письмово про суму коштів, які знаходяться на цьому рахунку, за першим запитом слідчого на час й ого надання, а також зобов,язання надати довідку щодо кількості грошових коштів на розрахунковому рахунку на час накладення арешту. Заявник посилався на те, що до цього часу з моменту накладення арешту на рахунок посадовим особам ПП «Україна» не було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, крім того, ПП «Україна» не входить до переліку підприємств, відносно яких здійснюється кримінальне провадження. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги клопотання.

Слідчий до судового засідання не з,явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, будь-яких матеріалів на спростування доводів, викладених у клопотанні, не надав. У відповідності до ч. 3 ст. 306 КПК України слідчий суддя вважає можливим розгляд справи за відсутності вказаної особи.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, заслухавши представника заявника, прийшов до наступного: ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 травня 2015 року у справі номер 757/17131/15-к накладено арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунку, відкритому в Хмельницькій філії ПАТ КБ «Приватбанк» /МФО 315405/ та належать ПП «Україна» // номер НОМЕР_1 /валюта рахунку українська гривня/, відкритий 28 січня 2015 року, а також заборону розпоряджатися цим майном будь-яким чином в частині видатку коштів, з можливістю зарахування на зазначений рахунок коштів, що надходять, повідомляючи правоохоронні органи усно та письмово про суму коштів, які знаходяться на цьому рахунку, за першим запитом слідчого на час його надання, а також зобов,язання надати довідку щодо кількості грошових коштів на розрахунковому рахунку на час накладення арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

За змістом ст. 173 КПК України слідчий суддя, вирішуючи питання про накладення арешту на майно, повинен переконатись у доведеності необхідності такого арешту та у наявності ризиків, передбачених ст. 170 КПК України. При цьому, обов`язок доведення необхідності арешту покладається на слідчого, який звернувся з клопотанням про арешт майна.

При вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя згідно ст. ст. 94, 132 та 172 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину; правову підставу для арешту майну; можливий розмір майнової шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Підставами для скасування заходу забезпечення кримінального провадження є такі обставини, що не перевірено та не встановлено наявності належних підстав для арешту майна; відсутні достатні докази, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; не встановлено розмір шкоди та питання щодо наявності цивільного позову, та співмірності обмеження права власності; невідповідність клопотання слідчого вимогам ст. 171 КПК України; розгляд клопотання слідчого про арешт майна за відсутності власника майна; накладення арешту на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Водночас, статтями 7,16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У судовому засіданні представником заявника доведено, що у подальшому відпала потреба у застосуванні цього заходу, ухвала слідчого судді про накладення арешту ґрунтувалася на хибній позиції органу досудового слідства, про що свідчать чисельні скасування арешту рахунків у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку про скасування арешту та задоволення клопотання ПП «Україна». У судовому засіданні встановлено, що до цього часу жодній особі ПП «Україна» не повідомлено про підозру, вони не мають жодного статусу у межах даного кримінального провадження. Слідчим при поданні вказаного клопотання взагалі не вказано підстав у зв,язку з яким потрібно здійснити арешт грошових коштів на рахунку, що є порушенням ч.2 ст.171 КПК України, як не зазначено це і в ухвалі слідчого судді. Також слідчим не надано доказів того, що кошти, що перебувають на вказаному банківському рахунку є предметом злочинної діяльності.

З урахуванням всіх обставин , викладених заявником у судовому засіданні, слідчий суддя вважає клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 174, 209 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання представника Приватного підприємства «Україна» про скасування арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках задовольнити.

Скасувати арешт у кримінальному провадженні номер 0000151 від 19 березня 2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.205, ч.3 ст.209 КК України, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 травня 2015 року у справі номер 757/17131/15-к, а саме: на грошові кошти, які перебувають на рахунку, відкритому в Хмельницькій філії ПАТ КБ «Приватбанк» /МФО 315405/ та належать ПП «Україна» // номер НОМЕР_1 /валюта рахунку українська гривня/, відкритий 28 січня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя