Єдиний унікальний номер 725/1420/17
Номер провадження 1-кп/725/74/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.04.2017 Першотравневий районний суд м.Чернівців
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
захисника: ОСОБА_4
перекладача: ОСОБА_5
потерпілої: ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001886 від 30.12.2016 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, румуна, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_7 у грудні 2016 року вчинив умисний злочин при наступних обставинах:
Так, 30.12.2016 року біля 11 год. 00 хв. водій ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем марки «BMW-530» номерний знак НОМЕР_1 Литовської республіки, рухався по вул. Винниченка м. Чернівці зі сторон вул. Руської, в напрямку вул. Миру, на швидкості більше 60 км/год., що перевищує допустиму швидкість в межах населеного пункту.
Наближаючись до будинку № 96 вказаної вулиці, водій ОСОБА_7 , не вибравши безпечної швидкості руху та не врахувавши дорожньої обстановки, неправильно застосувавши прийоми керування автомобілем, уникаючи зіткнення з попутним невстановленим транспортним засобом, який рухався попереду, змінив напрямок руху вліво і допустив виїзд керованого ним автомобіля з перетинанням горизонтальної розмітки подвійної суцільної на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення із зустрічним автомобілем марки «Ford Fiesta» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 , яка рухалася в напрямку вул. Руської м. Чернівці.
В результаті настання дорожньо-транспортної пригоди, водію автомобіля марки «Ford Fiesta» номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_6 , 1974 року народження, у відповідності до висновку СМЕ № 74 мд, від 20.01.2017 заподіяно тілесне ушкодження у вигляді розриву селезінки, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як таке, що небезпечне для життя.
Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_7 скоїв у результаті порушення та невиконання вимог п. п. 1.5, 2.3 (б, д), 12.3, 12.4 та горизонтальної розмітки 1.3, встановлених «Правилами дорожнього руху», що були затверджені постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001 року та введені в дію з 01.01.2002 року, які вимагають від водія: 1) п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавали матеріальних збитків; 2)п. 2.3 Для забезпечення безпеки дорожньою руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; 3)п. 12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного я інших учасників руху об`їзду перешкоди; п. 12.4 У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється швидкістю не більше 60 км/год; 34.1 Горизонтальна розмітка:1.3 поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, і мають чотири і більше смуг руху.
Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю і суду пояснив, що дійсно порушив правила безпеки дорожнього руху, внаслідок чого вчинив зіткнення з автомобілем потерпілої. У вчиненому щиро кається. Завдану шкоду відшкодував частково. Заявлений цивільний позов визнав.

Потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що ОСОБА_7 , виїхавши на її смугу руху, допустив зіткнення з її автомобілем, внаслідок чого їй було завдано тяжких тілесних ушкоджень. В результаті вчиненого кримінального правопорушення їй було завдано матеріальної шкоди, яка полягає у пошкодженні транспортного засобу та понесених витрат на лікування. Окрім того, їй було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює у розмірі 100000 гривень. Обвинувачений частково відшкодував завдану їй шкоду у розмірі 2500 євро. Просила цивільний позов задовольнити, стягнути з обвинуваченого на її користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди кошти у розмірі 47168 грн. 62 коп. та 100000 гривень завданої моральної шкоди.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників процесу, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі, відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що орган досудового слідства правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ст.286 ч.2 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він порушив правила безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, внаслідок чого потерпілій було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення те, що даний злочин відноситься до категорії тяжких, а також відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, його молодий вік.

Суд також враховує, що ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та частково відшкодував завдані збитки.

Наведені вище обставини суд, на підставі ст.66 КК України, визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 .

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд визнає вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, думку потерпілої особи, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про можливість обрання обвинуваченому мінімального покарання в межах санкції статті обвинувачення.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Крім того, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе без ізоляції його від суспільства, застосувавши відносно нього ст.ст.75,76 КК України та звільнивши від призначеного покарання з випробуванням.

Таку міру суд вважає достатньою не тільки для покарання ОСОБА_7 за вчинені протиправні діяння, а й для його виправлення.
Щодо заявленого цивільного позову потерпілої у кримінальному провадженні суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Положеннями ч.1 ст.56 КПК України передбачено, що потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Крім того, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» №3 від 31.03.1989 року, вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.

Як вбачається з пред`явленого цивільного позову ОСОБА_7 звернулася до суду з вимогою про відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 47168 грн. 62 коп., а також моральної шкоди у розмірі 100000 гривень.

При вирішенні цивільного позову суд виходить із дійсного розміру завданих матеріальних збитків по кримінальному провадженню, які були визнані судом доведеними, а також вимог щодо належності та допустимості доказів у кримінальному провадженні.

З урахуванням наведеного, суд вважає доведеним факт завдання потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди у розмірі 47168 грн. 62 коп.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди потерпілому, суд враховує положення Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 р., зокрема п. 4, який встановлює, що відповідно до ст.137 ЦПК (1502-06) у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. А також п. 9 вказаної Постанови, згідно якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи із наведеного суд вважає, що безумовно потерпіла зазнала певних моральних страждань внаслідок отримання тяжких тілесних ушкоджень та має право на відшкодування такої шкоди. Однак, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений потерпілою розмір моральної шкоди у сумі 100000 гривень є завищеним та не відповідає засадам розумності та справедливості, а також є недоведеним у такому розмірі та приходить до висновку, що розмір моральної шкоди необхідно зменшити до 50000 гривень, як такий, що не відповідає характеру кримінального правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань потерпілої сторони.

Долю речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України обвинуваченого ОСОБА_7 звільнити від призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, зобов`язавши його протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 47168 грн. 62 коп., а також 50000 гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Речовий доказ: автомобіль марки «Ford Fiesta» д.н. НОМЕР_3 , який поміщений на спеціальний майданчик для збереження транспортних засобів на території Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області повернути ОСОБА_6 .
Речовий доказ: автомобіль марки «БМВ» JHR 193, який поміщений на спеціальний майданчик для збереження транспортних засобів на території Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області повернути ОСОБА_7 .
Речовий доказ: диск з відеозаписом з автомобільного відео реєстратора, який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з засудженого ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення експертиз у розмірі в розмірі 3782 грн. 28 коп.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1