ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченої - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001000 від 19.05.2017 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у с. Катеринівка, Васильківського району, Дніпропетровської області, громадянка України, яка має вищу освіту, офіційно не працевлаштована, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченої за ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
09.05.2017 року приблизно о 18 год., більш точного часу в ході слідства встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 знаходилась біля першого під`їзду будинку 19 по вулиці Миколи Міхновського в м. Дніпро разом зі своїм знайомим ОСОБА_5 , з яким разом навчалась у школі. У останнього при собі знаходився його мобільний телефон марки «LenovoS650» чорного кольору. Побачивши вказаний мобільний телефон в руках у потерпілого ОСОБА_5 , у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), при цьому, остання визначила мобільний телефон марки «LenovoS650» чорного кольору, що належить потерпілому ОСОБА_5 , предметом свого злочинного посягання.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), ОСОБА_4 , знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, тобто 09.05.2017 року, приблизно о 18:05 год., більш точного часу в ході слідства встановити не виявилось можливим, біля першого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, під приводом здійснення дзвінка, використовуючи довірливі стосунки, що склались між нею та потерпілим ОСОБА_5 , не маючи наміру повертати, попросила у останнього вказаний мобільний телефон. Зважаючи на довірчі стосунки, які склались між ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 , останній погодився та добровільно передав телефон ОСОБА_4 , яка зробила з нього декілька дзвінків та в подальшому, під час нетривалої прогулянки з потерпілим ОСОБА_5 біля першого під`їзду за вищевказаною адресою, тримала його телефон у своїй руці.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 , з метою створення сприятливих умов для доведення вказаного злочину до кінця, шляхом введення потерпілого ОСОБА_5 в оману, зловживаючи його довірою, запропонувала останньому піднятись на 9 поверх першого під`їзду будинку АДРЕСА_3 під приводом отримання майна від вигаданого нею чоловіка на ім`я « ОСОБА_6 ». На що потерпілий ОСОБА_5 , не усвідомлюючи злочинного наміру ОСОБА_4 на заволодіння його майном шляхом зловживання його довірою, погодився та зайшов до вказаного під`їзду. При цьому, ОСОБА_4 залишилась на вулиці із вказаним мобільним телефоном.

В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю потерпілого ОСОБА_5 , разом з мобільним телефоном марки «LenovoS650», який належить останньому, залишила місце скоєння злочину, в подальшому розпорядившись отриманим в результаті своїх злочинних дій майном на власний розсуд.

В результаті злочинних дій ОСОБА_4 , потерпілoму ОСОБА_5 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 1200,00 грн.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України визнала у повному обсязі та пояснила, що дійсно скоїла злочин за обставин, викладених в обвинувальному акті. Так, 09.05.2017 року попрохала у свого знайомого мобільний телефон марки «Lenovo», щоб зателефонувати, але не мала наміру його повертати. Також обвинувачена пояснила, що мобільний телефон потерпілого згодом заклала в ломбард, а гроші витратила на власні потереби. Цивільний позов обвинувачена визнала в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої ОСОБА_4 , дослідженням документів на підтвердження цивільного позову та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд встановив, що дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування по ч. 1 ст. 190 КК України кваліфіковані вірно, оскільки вона своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочину невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, те, що вона офіційно не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Також суд враховує обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченої, а саме щире каяття, що передбачено ст. 66 КК України.

Оскільки обвинувачена офіційно не працює, призначення покарання у виді виправних робіт до неї не може бути застосовано, а призначення покарання у виді штрафу суд вважає недоцільним. При цьому з урахуванням обставин справи покарання у виді обмеження волі суд вважає надто суворим.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченої, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт в межах санкції статті. Саме таке покарання є необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Потерпілим у даному кримінальному провадженні заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином у сумі 1200 грн. та моральної шкоди у розмірі 1000 грн.
Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно з статтею 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідають межам обвинувачення, визнані ОСОБА_4 та таке визнання не суперечить нормам закону.
Щодо вимог потерпілого про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Розміри відшкодування моральної шкоди законом не встановленні, і у будь-якому випадку ця шкода є оціночною, суд задовольняючи стягнення зазначеної суми, керується принципом розумності і справедливості.

Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 визнала заявлену у позові моральну шкоду в повному обсязі, суд вважає за доцільне задовольнити вказані позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 в повному обсязі.

Витрати, пов`язані з залученням експертів в кримінальному провадженні, підлягають стягненню з обвинуваченого відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.
Керуючись ст.ст.366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд ,-
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити їй покарання у виді 200 годин громадських робіт.
Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 1200 гривень та моральну шкоду в розмірі 1000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 ; (ідентифікаційний № НОМЕР_1 , п/р № НОМЕР_2 в ПАТ «Креді Агріколь Банк» МФО 300614) витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 1591 від 25.05.2017 року у розмірі 170 грн.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1