Справа № 300/486/16-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.12.2016смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представника потерпілих ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Воловець кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 21.02.2016 року приблизно о 23-00 годині, перебуваючи в приміщенні літньої кухні за адресою АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_9 , в ході сварки з ОСОБА_7 та її чоловком ОСОБА_10 , на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_7 один удар в область обличчя, внаслідок чого спричинив їй згідно висновку судово- медичної експертизи №39 від 23.02.2016 року легкі тілесні ушкодження, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров"я чи незначну стійку втрату працездатності у вигляді синця та садна обличчя, а потім, продовжуючи свої злочинні дії, умисно наніс один удар рукою в обличчя та один удар рукою в область грудей ОСОБА_10 , чим спричинив йому згідно висновку судово- медичної експертизи №38 від 23.02.2016 року легкі тілесні ушкодження, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров"я чи незначну стійку втрату працездатності у вигляді садна правої щоки та синця грудної клітки.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненому не визнав. Пояснив суду, що 21.02.2016 року знаходився вдома, в приміщенні літньої кухні за адресою: АДРЕСА_2 не був, жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та ОСОБА_7 не наносив, причину по якій дані особи обмовляють його- не знає. Цивільні позови не визнає.

Потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що 21.02.2016 року приблизно о 23-00 годині він з дружиною ОСОБА_7 зайшли в приміщення літньої кухні, що розташована біля будинку, в якому проживає їх син з невісткою ОСОБА_9 , яку в нічний час відвідує ОСОБА_5 . Зайшовши до кухні, між ними зав"язалася сварка, в ході якої ОСОБА_5 вдарив його рукою в обличчя та наніс удар рукою в область грудей, від якого потерпілий впав на підлогу. Цивільний позов підтримує з підстав, наведених у ньому, міру покарання ОСОБА_5 просить обрати у вигляді громадських робіт.

Потерпіла ОСОБА_7 підтвердила покази свого чоловіка ОСОБА_10 та додала, що 21.02.2016 року з 22-00 години з ОСОБА_11 вистежували можливий факт відвідин своєї невістки ОСОБА_9 обвинуваченим ОСОБА_5 . Близько 23-00 години ОСОБА_5 зайшов до окремої будівлі літньої кухні за місцем проживання її невістки в АДРЕСА_2 . Потерпіла з ліхтарем в руці перша зайшла до кухні, де в цей час знаходився ОСОБА_5 з ОСОБА_9 , яка з одягом в руках безперешкодно вибігла на вулицю. При цьому, ОСОБА_5 , намагаючись втекти, наніс ОСОБА_7 удар по обличчю та руці. Цивільний позов підтримує, обрання міри покарання вважає за доцільне обрати у вигляді громадських робіт.

Неповнолітній свідок ОСОБА_12 пояснив, що очевидцем сварки чи бійки, яка мала місце 21.02.2016 року не був, зі слів діда ОСОБА_10 знає, що його ніби-то побив ОСОБА_5 .

Покази свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 суд до уваги не бере, так як дані особи не були очевидцями події, що мала місце 21.02.2016 року в приміщенні літньої кухні за адресою АДРЕСА_2 .

При цьому, суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_16 про те, що ОСОБА_5 21.02.2016 року цілий день і ніч був вдома, і розцінює їх як спробу захисту чоловіка від пред"явленого обвинувачення.

Свідок ОСОБА_9 свердила, що 21.02.2016 року приблизно о 23-00 годині перебувала в приміщенні літньої кухні за адресою АДРЕСА_2 , де планувала купатися. В цей час до неї ввірвалися батьки її чоловіка ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , вважаючи, що вона там не сама. Між ними виникла сварка, в ході якої саме свідок нанесла потерпілій ОСОБА_7 удар каструлею. ОСОБА_5 в цей час в приміщенні літньої кухні не було, жодних стосунків між ними немає.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_17 підтвердили покази потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_18 та ствердили, що обвинувачений ОСОБА_5 часто відвідує ОСОБА_9 в час, коли її чоловік ОСОБА_19 знаходиться на сезонних заробітках. 21.02.2016 року близько 23-00 години вони бачили як обвинувачений вибіг з літньої кухні розташованої по АДРЕСА_2 , після чого звідти вийшли потерпілі з побоями на обличчях, хоча заходили вони всередину без будь-яких тілесних ушкоджень. При цьому, в приміщенні літньої кухні крім ОСОБА_5 та потерпілих нікого не було, оскільки ОСОБА_9 вибігла звідти в той час, як ОСОБА_7 заходила.

Також ОСОБА_17 зазначив, що бачив факт нанесення ОСОБА_5 ударів руками по обличчю та в область грудей ОСОБА_10 який першкоджав йому втекти з приміщення літньої кухні.

Таким чином, аналізуючи дакази в їх сукупності, твердження обвинуваченого про його невинуватість суд розцінює як спробу уникнути покарання за вчинене кримінальне правопорушення, оскільки таке спростовується вищезазначеними показами потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_17 , які є детальними, послідовними, узгоджуються між собою та є незмінними протягом розгляду справи.

При цьому, суд вважає, що покази свідка ОСОБА_9 спрямовані на виправдання вчинку обвинуваченого, суперечать показам потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , у зв"язку з чим оцінюються судом критично.

Крім цього, вина обвинуваченого також доведена матеріалами кримінального провадження, а саме: висновком судово- медичного експерта №38 від 23.02.2016 року, згідно якого тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_10 у вигляді садна правої щоки та синця грудної клітки, тілесне ушкодження у вигляді садна виникло від дії тупого твердого предмета з обмеженою травмуючою поверхнею, яким найбільш імовірно міг бути ніготь пальця сторонньої особи, ї за своїм характером могли виникнути в строки вказані потерпілим- 21.02.2016 року; кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що що не потягли за собою короткочаного розладу здоров"я, чи незначної стійкої втрати працездатності; враховуючи характер, локалізацію наявних тілесних укоджень та дані обставин справи, експерт прийшов до висновку, що дані тілесні ушкодження не могли виникнути при падінні з висоти власного росту (а.с.20-21); висновком експерта №39 від 23.02.2016 року, згідно якого тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_7 у вигляді синця та садна обличчя виникли від контакту тіла з тупими, твердими предметами, продовгуватої форми по механізму удар, тертя, ї за своїм характером могли виникнути в строки та при події, вказані потерпілою- 21.02.2016 року; кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що що не потягли за собою короткочаного розладу здоров"я, чи незначної стійкої втрати працездатності; враховуючи характер, локалізацію наявних тілесних укоджень та дані обставин справи, експерт прийшов до висновку, що дані тілесні ушкодження не могли виникнути при падінні з висоти власного росту (а.с.23-24).

Суд належним чином проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, і його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до ст.66 КК України обставин справи, що пом`якшують покарання немає.

Обтяжуючою обставиною справи згідно ст.67 КК України є вчинення злочину щодо осіб похилого віку.

Призначаючи обвинуваченому міру покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винуватого: раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку у нарколога чи психіатра не перебуває, з потерпілими не примирився.

З метою застосування загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України, виходячи з принципів необхідності та достатності призначеного покарання та попередження вчинення нових злочинів, суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_5 можливе за умови призначення йому покарання в межах санкції ст.125 ч.1 КК України- у вигляді громадських робіт.

Процесуальних витрат немає.

Речових доказів немає.

Запобіжний захід обвинуваченому не застосовувався.

При вирішенні цивільного позову ОСОБА_10 та ОСОБА_7 суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

У відповідності до вимог ст.1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Потерпілим ОСОБА_10 заявлено вимогу про стягнення з обвинуваченого на його користь 2060 гривень 52 копійок матеріальної шкоди, що полягає у витратах на медикаменти під час перебування на стаціонарному лікуванні в період з 06.04.2016 року по 22.04.2016 року.

Пунктом 2 постанови пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (зі змінами та доповненнями) роз"яснено, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Враховуючи, що подія під час якої потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді садна щоки та синця грудей мала місце 21.02.2016 року, а на стаціонарному лікуванні потерпілий знаходився з 06.04.2016 року по 22.04.2016 року з діагнозом: цукровий діабет, біль в ногах, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в стягненні суми заявленої ним матеріальної шкоди, так як ним не підтверджено, що ці витрати він поніс у зв"язку з проходженням лікування за наслідками отриманих тілесних ушкоджень, спричинених обвинуваченим ОСОБА_5 .

Згідно з ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст. 1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31.03.1995 року (з подальшими змінами) роз"яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням глибини душевних страждань ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , який є інвалідом І групи, можливості реального відшкодування з боку обвинуваченого, пенсійний вік потерпілих, розмір відшкодування завданої моральної шкоди слід визначити в сумі 5000 гривень потерпілій ОСОБА_7 та 5000 гривень потерпілому ОСОБА_10 відповідно.

В задоволенні решти цивільного позову слід відмовити.

Суд, керуючись ст.ст. 371, 374 КПК України, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначити йому покарання у вигляді 190 (сто дев"яносто) годин громадських робіт.

Цивільний позов ОСОБА_7 , ОСОБА_10 про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням- задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 5000 (п"ять тисяч) гривень моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_10 5000 (п"ять тисяч) гривень моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В задоволенні решти цивільного позову- відмовити.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області в 30-денний термін з часу його проголошення.

Суддя ОСОБА_1