Дата документу Справа № 316/1318/13-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/1232/16 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 316/1318/13-к Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.ст. 15 ч.1, 185 ч.1, 213 ч.1 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2016 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за спільною апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_8 на вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 25 вересня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Примірне Кам`янко-Дніпровського району Запорізької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину (2004 р.н.), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

визнано винним та засуджено за ст. 213 ч. 1 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Призначене покарання постановлено вважати відбутим, з урахуванням фактичного відбуття покарання обвинуваченим за вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 26.03.2014 року, який в подальшому скасовано ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 04.12.2014 року;

- за ч. 1 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України ОСОБА_7 визнано невинуватим та виправдано у зв`язку з недоведеністю того, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирався.
Цивільний позов Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» - залишений без розгляду.

Вирішена доля речових доказів на підставі ст. 100 КПК України.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 01 лютого 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 скасовано, а кримінальне провадження закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості і вичерпаністю можливості їх отримання.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 червня 2016 року ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 01 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 скасовано з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

Згідно з вироком, приблизно з 01 червня 2012 року по 18 травня 2013 року, ОСОБА_7 , маючи умисел на здійснення операцій з брухтом кольорових та чорних металів, без державної реєстрації та без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством, знаходячись на території ПП «Ресурс», розташованого по вулиці Промисловій, 120А м. Енергодара Запорізької області, без ліцензії, отримання якої передбачено п. 36 ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарчої діяльності», в порушення ч.ч. 7, 9 ст. 4 Закону України «Про металобрухт» діючих на той час, здійснював придбання від фізичних осіб, зберігання з метою реалізації побутового брухту чорного та кольорових металів.

Так, 18 травня 2013 року під час проведення обшуку на території ПП «Ресурс», розташованого за адресою: м. Енергодар, вул. Промислова, 120 А, було виявлено та вилучено: напільні металеві механічні ваги в кількості 3 шт., максимальною вагою зважування до 500 кілограмів; напільні металеві електронні ваги, максимальною вагою зважування до 30 кілограмів; один пропановий та три газові балони; один різак по металу; блокноти та зошити з чорновими записами щодо прийому-здачі металобрухту; грошові кошти в сумі 32 грн.; брухт чорного металу вагою 15 780 кг та брухт кольорового металу вагою 14 кг.

В спільній апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 та в його інтересах захисник ОСОБА_8 , просять обвинувальну частину вироку Енергодарського міського суду від 25.09.2015 року, якою ОСОБА_7 визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, - скасувати та закрити кримінальне провадження, а в решті вирок суду - залишити без змін, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, внаслідок чого, на думку апелянтів, є всі правові підстави, передбачені ст. 409 КПК України, для постановлення виправдувального вироку.

Свої доводи обґрунтовують тим, що згідно зі зміненим обвинувальним актом від 16.07.2015 року, заявником є заступник генерального директора ВП «Запорізька АЕС з юридичних питань та економічної безпеки - начальник юридичного управління ОСОБА_9 », проте сторона обвинувачення заяву зазначеного заявника про вчинене кримінальне правопорушення, подану відповідно до положень ст. 214 КПК України, суду не надала, бо її взагалі не існує та в матеріалах розслідування її також немає, при цьому, в матеріалах кримінального провадження є витяг з ЄРДР, відповідно до якого внесено запис, що поступив рапорт о/у Корж про виявлення 18.05.2013 року о 10.50 год. на площадці ПП «Ресурс» факту незаконного прийому металобрухту, таким чином, відомості, які викладені в обвинувальному акті, в цій частині не підтверджуються відповідними доказами.

ОСОБА_7 інкримінувалося, що він здійснював придбання від фізичних осіб, зберігання з метою реалізації побутового брухту чорного та кольорових металів, проте, в інкримінований ОСОБА_7 період, здійснення фізичними особами придбання (прийому) від фізичних осіб металобрухту, не було кримінально караним діянням та, крім того, якщо ОСОБА_7 інкримінувалося здійснення незаконних операцій з металобрухтом, то заготівля металобрухту (збирання, купівля) нерозривно пов`язана з подальшим зберіганням такого металобрухту та його реалізацією.

Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 213 КК України, характеризується прямим умислом, проте, доказів того, що ОСОБА_7 мав умисел на реалізацію металобрухту, обвинувачення суду не надало та у вироку суду про це нічого не зазначено.

ОСОБА_7 під час судового розгляду пояснював, що саме для власних потреб він дійсно інколи купував металобрухт, при цьому, протилежного висновку, а саме умислу ОСОБА_7 на реалізацію, отримання доходу від такої реалізації, сторона обвинувачення суду не довела.

Суд неправильно застосував кримінальний закон, а саме положення ст. 213 КК України, бо в діях ОСОБА_7 відсутній склад зазначеного злочину.

У вироку суд послався як на докази вини обвинуваченого на показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , жоден з яких не доводить вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, оскільки під час нового розгляду справи, у судовому засіданні 02.03.2015 року допитані в якості свідка ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , а в судовому засіданні 26.03.2015 року свідок ОСОБА_19 , пояснювали, що в період з 01.01.2013 по 18.05.2013 року вони не здавали ОСОБА_7 металобрухт.

Суд виклав покази зазначених свідків неповно, неточно, без зазначення дати допиту, хоча саме це є одним з важливих моментів, бо первинне обвинувачення вказувало на період «злочинних дій» ОСОБА_7 з 01.01.2013 р. по 18.05.2013 р., коли ці свідки заявляли, що в цей період вони здавали ОСОБА_7 металобрухт, проте в захисту не було жодних підстав для перевірки їх інших показів, бо вони не стосувалися обвинувачення, 16.07.2015 р. прокурором, який підтримував обвинувачення, було змінено обвинувачення та добавлено період «злочинних дій» ОСОБА_7 з 01.06.2012 р. по 18.05.2013 р., підтягуючи їх під показання вищезазначених свідків, при цьому, після зміни обвинувачення, жоден зі свідків у суді не допитувався, а суд залишив поза увагою твердження ОСОБА_7 , що вказані свідки його оговорюють.

У матеріалах кримінального провадження не має жодних доказів того, що, приблизно з 01.06.2012 року по 18.05.2013 року, ОСОБА_7 мав умисел на здійснення операцій з брухтом кольорових та чорних металів, а також, що у цей час, знаходячись на території ПП «Ресурс», розташованого по вул. Промисловій, 120 А в м. Енергодарі Запорізької області, без державної реєстрації та без отримання спеціального дозволу (ліцензії), обов`язкова наявність якої встановлена п. 36 ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарчої діяльності», у порушення ч.ч. 7, 9 ст. 4 Закону України «Про металобрухт», здійснив придбання від фізичних осіб, зберігання з метою реалізації побутового брухту чорного та кольорових металів.

Показання свідків обвинувачення ОСОБА_20 та ОСОБА_21 повністю виправдовують ОСОБА_7 у пред`явленому йому обвинуваченні, проте суд про це нічого у вироку не зазначає, а показання свідка ОСОБА_10 та ОСОБА_16 , також не дають підстав для визнання ОСОБА_7 винним у скоєнні інкримінованого злочину.

Показання свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_14 щодо обставин приїзду в м. Енергодар, де провели час, як добиралися копати метал, як шукали пункт прийому металу тощо містять суттєві протиріччя, оскільки допитана в суді 26.03.2015 року ОСОБА_22 пояснювала, що коли вона разом з ОСОБА_14 18.05.2013 року прийшли здавати металобрухт, то ОСОБА_7 був на приймальному пункті та з ним пішов ОСОБА_23 (свідок ОСОБА_14 ) для проведення розрахунку, допитаний у цьому ж засіданні свідок ОСОБА_14 дав зовсім протилежні показання та пояснив, що здав металобрухт іншому чоловіку, а не ОСОБА_7 , та останнього в момент здачі металобрухту взагалі не було на території ПП «Ресурс».

17.05.2013 року слідчий ВСМ ГУ МВСУ в Запорізькій області ОСОБА_24 вдруге звернулася до суду з клопотанням про проведення обшуку на території бази ПП «Ресурс» за адресою: Запорізька область м. Енергодар вул. Промислова, 120А незаконно, ввівши суд в оману викладенням обставин, які нібито є підставою для проведення обшуку, а сам обшук проведено з порушенням вимог ст. 236 КПК України, так як перед початком виконання ухвали слідчого судді, особі, яка володіє ПП «Ресурс» та є директором цього приватного підприємства - ОСОБА_10 - не була пред`явлена ухвала і надана її копія, не було надано протокол обшуку, а копія протоколу обшуку була надана тільки 23.05.2013 року ОСОБА_7 , обшук проведено з перевищенням обсягу, необхідного для досягнення мети обшуку, до протоколу обшуку не було внесено заяв осіб ( ОСОБА_16 , ОСОБА_10 та інших), в присутності яких частково проводився обшук, про належність саме ним вилучаємого майна.

Згідно з протоколом обшуку, на території бази ПП «Ресурс» за адресою: Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 120А виявлено 14 кг кольорового металобрухту та 15 780 кг чорного металобрухту, при цьому було проведено 4 заміри ваги вилученого лому вагою: 14 880 кг, 15 740 кг, 15 670 кг, 13 130 кг, далі зазначено, що загальна вага лома становить 15 780 кг, між тим, за розрахунком видно, що середнє арифметичне чотирьох зважувань становить 14 855 кг.

Сторона обвинувачення не надала стороні захисту для огляду речові докази, вилучені під час обшуку, при цьому, відмови у задоволенні даного клопотання сторона захисту не отримувала.

Судом винесено вирок з порушенням положень ст. ст. 23, 85 КПК України щодо допустимості доказів та безпідставно не взято до уваги докази наявності у ПП «Ресурс» власного металобрухту на момент обшуку в кількості 18 400 кг.

Під час надання оцінки доказам, дослідженим в судовому засіданні, суд не міг брати до уваги акт контрольної перевірки інвентаризації цінностей, проведеної в ПП «Ресурс» (т.4 а.с.205), оскільки він складений 01.01.2013 року, що значно передує часу проведення обшуку, та у зв`язку з цим, не міг відображати реальний залишок металобрухту в ПП «Ресурс» станом на 18.05.2013 року. Крім того, наведений акт суперечить довідці №16 від 18.05.2013 року, яка також видана ПП «Ресурс», згідно з якою станом на 20.05.2013 року за ПП «Ресурс» рахується 13,326 тон брухту чорних металів, які не повернуті підприємству як власнику незаконно вилученого майна.

Суд дійшов безпідставного висновку про належність ПП «Ресурс» 13 326 кг чорного металобрухту з виявленого під час обшуку, та що 14 кг кольорового металобрухту, 2 454 кг чорного металобрухту придбані обвинуваченим ОСОБА_7 , а також, що ОСОБА_7 здійснював прийом металобрухту на території ПП «Ресурс» до березня 2010 року.

Вирішуючи питання щодо долі речових доказів, суд не взяв до уваги, що пропановий та газовий балони, різак та шланга до нього належать ОСОБА_16 , одні ваги належать ОСОБА_10 , а належність та походження грошових коштів в сумі 32 грн. не встановлювалися ані судом, ані під час досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали спільну апеляційну скаргу, просили вирок скасувати, провадження за ч.1 ст. 213 КК України закрити у в`язку відсутністю доказів вини обвинуваченого у вчиненні злочину, прокурора, який заперечував проти скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення зазначеного у вироку, засновані на доказах досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 у судовому засіданні себе винним не визнав, та пояснив, що скупкою металу ніколи не займався. Раніше працював на ПП «Ресурс» крановщиком, коли підприємство мало ліцензію на операції з металобрухтом. Звільнився звідти в 2010 році. Директором підприємства був ОСОБА_10 . Майданчик ПП «Ресурс» знаходиться на вул. Промисловій в м. Енергодар.

Потім після звільнення, з дозволу ОСОБА_10 ставив на території ПП «Ресурс» свій мікроавтобус. Крім того за проханням ОСОБА_10 приглядав за цим майданчиком, де зберігався ще металобрухт, ваги, кран та інше. Ключі від майданчику були лише в нього та ОСОБА_10 . Крім того брав метал на площадці ПП «Ресурс» для господарства на дачній ділянці.

У 21 році був дуже часто на території ПП «Ресурс», боявся щоб не викрали мікроавтобус. Пізніше в судовому засіданні 24.09.2015 року обвинувачений зазначив, що інколи купував у людей металобрухт на території ПП «Ресурс», але виключно заради власних потреб використання в господарстві.

Проте, вина останнього у вчиненому повністю підтверджується показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Так, свідок ОСОБА_10 пояснив, що він є директором приватного підприємства «Ресурс», в постійному користуванні якого знаходиться територія за адресою: АДРЕСА_2 .

До березня 2010 року територію ПП «Ресурс», використовувало для приймання металобрухту, а після закінчення строку дії відповідної ліценції (березень 2010 року), ПП «Ресурс» зупинило ведення господарської діяльності. ОСОБА_7 знає вже близько 10 років, він працював в ПП «Ресурс» до 2010 року. В березні 2010 року він домовився з ОСОБА_7 про те, що останній буде ставити на території підприємства мікроавтобус та наглядати за територією.

Територія підприємства закривалась, ключі мав він та ОСОБА_7 . Після 2010 року на території ПП «Ресурс» залишився метал близько 18 тон. Троцай та ОСОБА_25 йому знайомі. ОСОБА_7 ліцензій на здійснення операцій з металобрухтом не має. Він дозволяв ОСОБА_7 використовувати метал, який лежав на території підприємства, для власних потреб. Чи займався Полтавець операціями з металобрухтом не бачив. 18.05.2013 року йому зателефонував працівник міліції Корж та запросив його на територію ПП «Ресурс» для здійснення обшуку. Коли приїхав йому пред`явили ухвалу про проведення обшуку території ПП «Ресурс».

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що приблизно у вересні-жовтні 2012 року на своєму особистому автомобілі ВАЗ 21013 привіз металобрухт на територію ПП «Ресурс», оскільки йому порадили товариші здавати саме туди. Метал в нього приймав чоловік схожий на обвинуваченого. Там ще працювало 4-5 осіб.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що приблизно влітку 2012 року здавав металобрухт до ПП «Ресурс», оскільки йому хтось порадив здавати саме туди. Здав приблизно 100 кг. Це підприємство знаходиться на промисловій зоні м. Енергодар. Метал в нього приймав чоловік схожий на обвинуваченого. При слідчий дії впізнання, він вказав на фотокартку із зображенням особи, яка йому була схожа на чоловіка який приймав в нього метал.

Свідок ОСОБА_19 пояснив, що в 2012 році здавав металобрухт до ПП «Ресурс», розташований у промисловій зоні м. Енергодар. Про те що там приймають метал було всім добре відомо. Здавав металобрухт приблизно три рази. Металобрухт в нього приймав особисто ОСОБА_7 , з яким він познайомився там, який розраховувався за прийнятий метал. Здав близько 300 кг.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що на протязі 2013 року він два чи три рази здавав металобрухт на пункті прийму металобрухту ОСОБА_7 , який приймав в нього металобрухт. Останній раз він здавав металобрухт на цій же території, але іншій особі, яку не знає. При цьому разом з ним була ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_15 , яка в судовому засіданні підтвердила факт здавання металобрухту разом з ОСОБА_14 .

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що ОСОБА_7 знає давно та знаходиться з останнім в дружніх відносинах. Зазначив, що на території ПП «Ресурс» ставив свої автомобілі та приглядав за територією. Чи приймав металобрухт ОСОБА_7 йому не відомо він цього не бачив. Вказує, що протягом 2012-2013 років на території ПП «Ресурс» металобрухт не приймався, але люди часто приходили по старій пам`яті та хотіли здати метал. В один з днів він знаходився на території бази ПП «Ресурс», ОСОБА_7 там не було, з ним знаходились його батько та син. Тоді до бази прийшли хлопець та дівчина, які були з велосипедом та запитали в нього де можна здати метал. Він відповів що не знає, але у вказаних хлопця та дівчини були металеві речі, які йому були потрібні, які він в них придбав. Після чого приїхали працівники міліції, які проводили обшук.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що в кінці літа 2012 року здавав металобрухт до ПП «Ресурс», розташований у промисловій зоні м. Енергодар. Це були побутові відходи, обрізки металу. Приймав в нього метал чоловік дуже схожий на ОСОБА_7 . На яку суму здав металу точно не пам`ятає. При слідчій дії впізнання, він вказав на особу, кому дійсно здавав металобрухт.

Суд у вироку обґрунтовано послався на вищевикладені узгоджені між собою показання свідків, які також узгоджуються і з письмовими доказами по справі, а саме:

- протоколом обшуку від 18.05.2013 року, в ході якого на території бази ПП «Ресурс» за

адресою: АДРЕСА_2 виявлено 14 кг кольорового металобрухту та 15780 кг чорного металобрухту, троє вагів напільних, балони пропановий та газовий, різак та шланга до нього, блокноти та зошити, що містять записи з приводу прийому металобрухту, грошові кошти в сумі 32 грн.;

- протоколом огляду від 20.05.2013 року вилученого з бази ПП «Ресурс» 14 кг кольорового металобрухту та 15780 кг чорного металобрухту, в ході якого встановлено, що наведений металобрухт є побутовий брухт та побутові відходи, до категорії промислового брухту він не відноситься (т.4 а.с.188-192);

- протоколом огляду від 20.05.2013 року вилученого з бази ПП «Ресурс» 14 кг кольорового металобрухту, вагів напільних, балони пропановий та газовий, різак та шланга до нього, блокноти та зошити, що містять записи з приводу прийому металобрухту, грошові кошти в сумі 32 грн. (т.4 а.с. 193);

- документами, що підтверджують реєстрацію права власності виробничої бази, що розташована за адресою: Запорізька область м. Енергодар вул. Промислова, 120А за приватним підприємством «Ресурс», та сплату останнім земельного податку за вказаною адресою (т.4 а.с.201, 207-209, 211-212, 217).

Зазначеними вище доказами підтверджується факт вчинення ОСОБА_7 операцій з брухтом чорних та кольорових металів, без державної реєстрації та без спеціального дозволу (ліцензії), організація незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту.

Досліджені в судовому засіданні відомості, що містяться в показаннях свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , ОСОБА_19 , а також досліджені судом документи мають взаємозв`язок, та в своїй сукупності не протирічать один одному, а доповнюють. В зв`язку з цим, суд зазначені докази вважає достовірними.

Крім того, знаходження на території бази ПП «Ресурс» крім лому чорного та кольорового металів, вагів напільних, балонів пропанового та газового, різаку та шланга до нього, блокнотів та зошитів, що містять записи з приводу прийому металобрухту вказує на те, що на вказаній території дійсно здійснювалась скупка металобрухту та його первинна обробка (розрізання, тощо). Разом з цим, директор ПП «Ресурс» ОСОБА_10 вказує на нездійснення даним підприємством операцій з металобрухтом починаючи з березня 2010 року та фактичне користування територією ПП «Ресурс», де до 2010 року останнє проводило прийом металобрухту, обвинуваченим ОСОБА_7 .

Досліджуючи матеріали справи, суд враховує додану стороною обвинувачення довідку №16 від 18.05.2013 року (т.4 а.с.200) про перебування в ПП «Ресурс» станом на 20.05.2013 рік 13326 кг чорного металобрухту, що в сукупності з показаннями свідка ОСОБА_10 вказує про перебування на території бази ПП «Ресурс» за адресою: АДРЕСА_2 не тільки металобрухту, що прийняв ОСОБА_7 , а й металобрухту, що належить ПП «Ресурс». Час та спосіб придбання ПП «Ресурс», наведеного в довідці №16 від 18.05.2013 року металобрухту з рамках даного кримінального провадження судом не встановлювались. Таким чином, судом з`ясовано, що в ході обшуку станом на 18.05.2013 року на території бази ПП «Ресурс» адресою: АДРЕСА_2 виявлено 14 кг кольорового металобрухту та 15780 кг чорного металобрухту. Враховуючи, що 13326 чорного металобрухту з виявленого належало ПП «Ресурс», суд приходить до висновку, що інша частина - 14 кг кольорового металобрухту та 2454 кг чорного металобрухту придбана обвинуваченим ОСОБА_7 .

Також суд вважає необґрунтованим посилання стороною захисту на не пред`явлення власникові ПП «Ресурс» ухвали суду під час проведення обшуку 18.05.2013 року, оскільки дане твердження протирічить показанням наданим самим ОСОБА_10 в судовому засіданні. Крім того обшук проводився на підставі ухвали слідчого судді, яка набрала законної сили.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки, обґрунтовано визнав, що ОСОБА_7 вчинив незаконні операції з брухтом кольорових і чорних металів без державної реєстрації та без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством, і правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.213 КК України.

Не підлягають увазі посилання в апеляційній скарзі на те, що суд неодноразово допускав грубе порушення кримінального процесуального законодавства стосовно порядку представлення доказів сторонами кримінального провадження, та їх дослідження, оскільки дані твердження спростовуються наявним в матеріалах провадження журналом судового засідання, та долученим до нього аудіозаписом.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що у разі настання обставин, передбачених частинами 1-4 ст.49 КК України, під час розгляду судом справи з обвинувальним актом та наявності згоди обвинуваченого (підсудного) на закриття справи за такими обставинами необхідно керуватися статтями 12, 44, 49 КК України та статтями 283 288, 337, 345-380 КПК України.

Якщо передбачені частинами 1-4 ст.49 КК України обставини настають під час перегляду справи апеляційним (касаційним) судом та є згода обвинуваченого (підсудного) на закриття справи за такими обставинами, необхідно керуватися статтями 12, 44, 49 КК України та статтями 283-288, 337, 342-380, 392-396, 401, 404-422, 430, 433-442, 532-534 КПК України.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційної інстанції заперечував свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, а в апеляційній інстанції доводив свою невинуватість, і не ставив питання проти звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття щодо нього справи у зв`язку із закінченням строків давності, то це питання колегією суддів не обговорювалось.

Крім того, ОСОБА_7 відбув покарання у виді 250 годин громадських робіт, а тому не можливо його звільнити від призначеного покарання, яке фактично ним відбуте, тому колегія прийшла до висновку про залишення вироку суду без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 25 вересня 2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4