Єдиний унікальний номер:343/688/17
Номер провадження: 1-в/0343/123/17
У Х В А Л А
іменем України
про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання
22 травня 2017 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представників Долинського ВЦ №118 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області клопотання начальника Долинського виправного центру № 118 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Начальник Долинського виправного центру № 118 звернувся в суд з клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

В судовому засіданні представники адміністрації Долинського ВЦ № 118 Івано-Франківської області підтримали клопотання та пояснили, що засуджений зарекомендував себе з позитивної сторони. За час відбування покарання має 9 стягнень та 9 заохочень, він працює, сумлінно виконує свої обов`язки, ввічливо та з повагою ставиться до персоналу адміністрації, врівноважений, що свідчить про те, що він став на шлях виправлення.

Прокурор в судовому засіданні висловила думку, що клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 не підлягає до задоволення, оскільки він своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення. Засуджений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності. Після застосування до нього умовно-достроково звільнення він, не зробивши для себе ніяких висновків, знову вчинив злочини проти власності, які є важчими за попередні злочини. Щоб отримати право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 повинен був довести своє виправлення протягом всього терміну відбування покарання, при цьому не тільки дотриманням умов відбування покарання, а й ставленням до вчиненого, відшкодуванням збитків. Так, засуджений працює, виконуючи свій обов`язок, однак він не вживав жодних заходів для погашення заробгованості за вироком суду та цивільними позовами, для відшкодування шкоди, завданої потерпілим, при цьому неодноразово порушував режим відбування покарання, а тому така його поведінка не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком суду.
В судове засідання представник спостережної комісії при Долинській районній державній адміністрації не прибув, однак надав протокол засідання спостережної комісії, згідно якого комісія утрималася від спільного подання клопотання про УДЗ ОСОБА_7 у зв`язку з вчиненням ним тяжкого злочину з особливою жорстокістю.
Засуджений ОСОБА_7 просив задовольнити клопотання та пояснив, що бажає, щоб його умовно-достроково звільнили, оскільки він усвідомив протиправність своїх дій та з 2008 року став на шлях виправлення. Вважає, що дисциплінарні стягнення накладені на нього за незначні порушення, не потягли за собою жодних негативних наслідків, тому вони не можуть свідчити про те, що він не став на шлях виправлення. Заподіяну потерпілим шкоду він не відшкодував, оскільки не заробляє коштів на таке відшкодування.

Заслухавши представника адміністрації виправного центру, пояснення засудженого, висновок прокурора, яка просила відмовити в задоволенні клопотання, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи в їх сукупності, з усією повнотою оцінюючи особу засудженого, оглянувши матеріали особової справи та відомості про поведінку засудженого, суд вважає, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.
ОСОБА_7 засуджений за вчинення особливо тяжкого злочину, станом на 22 травня 2017 року він фактично відбув 3/4 частини терміну призначеного йому покарання.

Однак, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Як вбачається з наданих суду матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_7 , останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема:
- 22.07.2002 р. Галицький районним судом Івано-Франківської області за ст.ст. 185 ч. 2, 289 ч. 2, 70, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим терміном на 2 роки;
- 11.07.2003 р. Галицьким районним судом Івано-Франківської області за ст.ст. 289 ч. 2, 69, 185 ч. 3, 70, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 29.06.2004 р. Галицьким районним судом Івано-Франківської області за ст.ст. 185 ч. 3, 70 ч. 4 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі;
- 04.10.2004 р. Галицьким районним судом Івано-Франківської області за ст.ст. 185 ч. 3, 70 ч. 4 КК України до 4 років позбавлення волі;
- востаннє засуджений 06.02.2007 року Галицьким районним судом Івано-Франківської області за ст.ст. 186 ч. 2, 187 ч. 2, 187 ч. 4, 121 ч. 2, 70, 71 КК України до 13 років 6 місяців позбавленні волі з конфіскацією майна.
Отже, як вбачається з історії його судимостей, засуджений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності. При цьому він уже переконував суд і адміністрацію ВК у своєму щирому каятті та виправленні, що слугувало підставою його умовно-дострокового звільнення. Однак після УДЗ, під час непогашеної судимості він знову вчинив злочини проти власності, за які відбуває покарання в даний час.
Все це дає підстави вважати, що застосовані засудженому ОСОБА_7 судом заходи покарання, метою якого також є і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, не мають свого очікуваного та дієвого впливу. Він знецінив свої обіцянки та завіряння у своєму розкаянні, щирості та неповерненні до злочинної діяльності, про що раніше вже неодноразово завіряв суд.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно з вимогами ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.
Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд повинен перевірити, в тому числі, і факт того, чи довів засуджений своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд зазначає, що за період відбування покарання на засудженого ОСОБА_7 дев`ять раз були накладені стягнення за порушення режиму відбування покарання, які, на його думку, були накладені за незначні порушення, що не дає підстав вважати, що поведінка засудженого була сумлінною протягом всього часу відбування покарння, та спростовує його твердження про те, що він став на шлях виправлення з 2008 року. При цьому суд бере до уваги той факт, що засуджений ОСОБА_7 був дев`ять раз заохочений, працює. Однак сам по собі факт сумлінного ставлення засудженого до праці не може служити переконливою підставою для висновку про те, що він виправився та не буде продовжувати вчиняти нові злочини. Саме такої думки притримувалися і члени спостережної комісії при Долинській РДА, які згідно протоколу № 4 засідання спостережної комісії при районній державній адміністрації від 25.04.2017 р. утрималась від спільного подання клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 у зв`язку з вчиненням ним важкого злочину з особливою жорстокістю.
ОСОБА_7 працевлаштований, однак шкоду, яка була завдана вчиненими ним злочинами та стягнута з нього за вироком суду, він не намагається погасити, що свідчить про його байдужість до постановленого рішення суду.
Таким чином, переконливих доказів сумлінної поведінки у засудженого під час відбування покарання в судовому засіданні не здобуто, тому суд приходить до висновку, що відбуваючи, призначене судом покарання, засуджений своєю поведінкою не довів своє виправлення, а наявність лише формально-юридичних підстав (факт відбуття засудженим більше 3/4 строку покарання) не свідчить про його виправлення та не дає право на беззаперечне умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Дані про особу засудженого та вищеописані обставини свідчать про зловживання ОСОБА_7 та зневагу довірою суду до нього, який неодноразово давав йому шанс на виправлення, застосовуючи до нього УДЗ, звільнення від відбування покарання з іспитовим терміном, нехтування наданим йому шансом на зміну кримінального способу життя, що не дає суду достатніх підстав дійти до твердої переконаності в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Поведінку засудженого та його ставлення до праці безпосередньо перед настанням строку, який дає право на застосування УДЗ, які стали підставою для внесення даного клопотання, та його значний злочинний досвід суд розцінює як штучне намагання черговий раз створити враження перед адміністрацією ВЦ та судом про своє виправлення, намагання маніпулювати системою на свою користь, кінцевою метою якої є отримання для себе преференцій в умовах утримання, чергового УДЗ. Безпідставно буде стверджувати, що відбуваючи чергове покарання за вчинений аналогічний злочин, в тому числі після застосування УДЗ, цей засуджений в черговий раз сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Крім того, суд вважає, що висновок суду про заміну ОСОБА_7 невідбутої частини покарання на обмеження волі є для нього достатньою преференцією в умовах утримання.
А тому клопотання Долинського ВЦ № 118 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 є передчасним та не підлягає до задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.81 КК України та ст.ст.537-539 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання Долинського виправного центру № 118 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення через Долинський районний суд Івано-Франківської області.
Суддя: