Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора захисника в режимі відеоконференції засудженого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 11 квітня 2017 року кримінальну справу за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року .

в с т а н о в и в :

ВирокомАпеляційного суду Дніпропетровської області від 4 листопада 2008 року
ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Дніпропетровська, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
засуджено:

- за ст. 94 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років;

- за п.п. 7, 13 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

- за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю вчинених злочинів ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 200000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Верховного Суду України від 17 березня 2009 року касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_9 задоволено частково, вирок апеляційного суду в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 скасовано, а справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про поновлення засудженому ОСОБА_6 строку на касаційне оскарження вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 листопада 2008 року. Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 листопада 2008 року визнано такою, що не підлягає розгляду.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 не погоджується з ухвалою апеляційного суду, вказує, що строк на касаційне оскарження вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 листопада 2008 року був пропущений з поважних причин, оскільки його касаційна скарга не розглянута в повному обсязі, а саме не розглянуті доповнення до касаційної скарги подані ним у встановлений законом строк на касаційне оскарження вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 листопада 2008 року. Апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні клопотання його захисника про поновлення строку на касаційне оскарження вироку щодо нього, своє рішення належним чином не вмотивував, чим порушив його право на справедливий судовий розгляд. Просить змінити ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року та визнати його касаційну скаргу з доповненнями такою, що підлягає розгляду.
У касаційній скарзі з доповненнями, яка аналогічна за своїм змістом із касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 , захисником ОСОБА_7 ставиться питання про зміну ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року та визнання повної касаційної скарги засудженого ОСОБА_6 такою, що підлягає розгляду.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарг, доводи засудженого ОСОБА_6 , який підтримав свою касаційну скаргу та касаційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_5 на підтримку поданих засудженим ОСОБА_6 та захисником ОСОБА_7 касаційних скарг, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши наведені у касаційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарги засудженого та його захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 398 КПК 1960 року, при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися статтями 370 - 372 КПК 1960 року. Відповідно до змісту зазначеної норми закону підставами для зміни або скасування судових рішень в касаційному порядку є лише істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого.
Як убачається з матеріалів кримінальної справи, вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 листопада 2008 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 94 КК України (в редакції 1960 року); п.п. 7, 13 ч. 2 ст. 115 КК України; ч. 4 ст. 296 КК України; ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі.
Ухвалою Верховного Суду України від 17 березня 2009 року касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_9 задоволено частково, вирок апеляційного суду в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 скасовано, а справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства.
Захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 4 жовтня 2016 року звернулася до Апеляційного суду Дніпропетровської області із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 листопада 2008 року.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання захисника про поновлення строку на касаційне оскарження, суд мотивував своє рішення тим, що засуджений використав своє право на оскарження вироку апеляційного суду в повному обсязі, що законом не передбачено право повторного звернення з касаційною скаргою на вказаний вирок суду, у зв`язку з чим і відсутні правові підстави для задоволення клопотання.
Викладений у мотивувальній частині ухвали висновок суду про відсутність підстав для поновлення строку на касаційне оскарження вироку є обґрунтованим, судом наведені мотиви такого рішення.
Так, з матеріалів кримінальної справи вбачається, що оскаржуваний вирок вже був предметом перегляду суду касаційної інстанції, за наслідками розгляду якого ухвалою Верховного Суду України від 17 березня 2009 року вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 листопада 2008 року в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 скасовано, а справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства.
При цьому, вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 листопада 2008 року в касаційному порядку переглядався саме за касаційними скаргами засудженого та його захисника, в яких на обґрунтування своєї позиції щодо незаконності вироку були викладені змістовні, конкретні доводи щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту дослідження доказів по справі та порушення кримінального та кримінально-процесуального закону, які, на їх думку, були допущені судом першої інстанції.
Доводи касаційних скарг про те, що Верховний Суд України, розглянувши у касаційному порядку касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без письмових доповнень до скарги, тим самим порушив його право на справедливий судовий розгляд, є неспроможними.

Так, як убачається з матеріалів кримінальної справи та зі змісту ухвали Верховного Суду України від 17 березня 2009 року ОСОБА_6 був присутнім в судовому засіданні суду касаційної інстанції, надавав пояснення на підтримання своєї касаційної скарги та касаційної скарги із доповненнями захисника та наводив додаткові доводи на обґрунтування своєї касаційної скарги.

Отже право засудженого на касаційне оскарження вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 листопада 2008 року було реалізоване.
Підстав, які б давали право повторного звернення із касаційною скаргою та відповідно її розгляду на судове рішення, яке було предметом розгляду у суді касаційної інстанції і за результатами розгляду якого прийнято остаточне рішення, кримінально-процесуальним законом 1960 року не передбачено.
За таких обставин, ухвала суду апеляційної інстанції, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про поновлення засудженому ОСОБА_6 строку на касаційне оскарження вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 листопада 2008 року, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 листопада 2008 року визнано такою, що не підлягає розгляду, є законною і обґрунтованою, а її зміст відповідає вимогам ст. 377 КПК України 1960 року.

Порушень норм кримінально-процесуального закону, які могли б бути підставами для безумовного скасування судового рішення по даній кримінальній справі не встановлено.
Керуючись ст. ст. 394-396 КПК України (1960 року), п. 15 розділу XI Перехідних положень КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3