печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2316/17-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 лютого 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю особи, що звернулася зі скаргою- захисника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкртому судовому засіданні провадження за скаргою захисника ОСОБА_3 на постанову слідчого в особливо важливих справах прокуратури Київської області ОСОБА_4 від 12.01.2017 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0003023, внесеному до ЄРДР 31.12.2016 року за ч.2 ст.296 КПК України,-

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_6 , звернулася до суду з вказаною скаргою в порядку ст.303 КПК України. В обґрунтування скарги адвокат посилається на незаконність постанови слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_7 від 12.01.2017 року про відмову у визнанні ОСОБА_6 потерпілим у кримінальному провадженні № 0003023 від 31.12.2016 року.

Посилаючись на вищевказані обставини та положення ч.1 ст.303 КПК України, адвокат ставить питання про скасування оскаржуваної постанови.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 доводи скарги підтримала з підстав, викладених в скарзі, просила її задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення скарги, посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що в провадженні Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України перебувають матеріали кримінального провадження №0003023, внесеного до ЄРДР 31.12.2015 року за ч.2 ст.296 КК України.

Дане кримінальне провадження здійснювалося слідчим управлінням прокуратури Київської області, а 08.02.2017 року постановою заступника Генерального прокурора України його здійснення було доручено Головному слідчому управлінню Генеральної прокуратури України.

У рамках зазначеного кримінального провадження ОСОБА_6 , який ставить питання про визнання його потерпілим, неодноразово подавалися заяви до Генеральної прокуратури України та до прокуратури Київської області про вчинений щодо нього злочин та про його залучення до кримінального провадження як потерпілого.

Постановою слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області ОСОБА_8 від 12.01.2017 року ОСОБА_6 відмовлено у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 0003023 від 31.12.2016 р. В обґрунтування такого рішення в оскаржуваній постанові зазначено, що на даний час визначити статус потерпілого в даному кримінальному провадженні без отримання висновків експертів та проведення великого об`єму слідчих дій не представляється можливим.

Слід зауважити, що надана в судовому засіданні копія оскаржуваного рішення датована 12.01.2016 року, що відношу до технічної помилки, оскільки відповідне кримінальне провадження розпочате 31.12.2016 р.

Згідно з ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Частиною 2 цієї статті передбачено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Відповідно до частини 3 цієї статті потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Встановлено, що наслідком подій, які стали підставою для здійснення даного кримінального провадження, стало спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень у вигляді вогнепального перелому стегнової кістки. Факт спричинення вогнепального поранення ОСОБА_6 підтверджується матеріалами досудового розслідування і з цього приводу наразі триває проведення відповідної судово-медичної експертизи. Дані обставини дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 була спричинена фізична, моральна та майнова шкода.

Згідно з ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Зазначені вище обставини щодо спричинення вогнепального поранення ОСОБА_6 свідчать про відсутність у сторони обвинувачення належних підстав, які б дозволяли вважати, що останньому не була завдана шкода.

Крім того, згідно з п.2 ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Всупереч вказаним вимогам закону, оскаржувана постанова не містить необхідних вмотивованих висновків про відсутність підстав для визнання ОСОБА_6 потерпілим, оскільки у ній не наведено жодного обґрунтування чи посилання на обставини, які вказували б на наявність підстав вважати, що ОСОБА_6 не завдано шкоди.

Мотивування стороною обвинувачення ухваленого рішення тим, що на даний час неможливо визначити статус потерпілого в даному кримінальному провадженні без отримання висновків експертів та проведення великого об`єму слідчих дій, є неналежним, оскільки кримінальне процесуальне законодавство не вимагає на даній стадії кримінального провадження безсумнівного встановлення виду та характеру завданої шкоди, винної особи тощо. Законом не передбачено необхідність і, відповідно, будь-які підстави для визначення статусу потерпілого, наділення ним конкретної особи чи дозволу користуватися процесуальними правами потерпілого. КПК України передбачає лише підстави для відмови у визнанні потерпілим і такі, вказані вище, підстави стороною обвинувачення наведені не були.

Викладене свідчить про те, що стороною обвинувачення не були встановлені очевидні та достатні підстави вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч.1 ст.55 КПК України.

Під час розгляду скарг на рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим предметом перевірки слідчим суддею є саме правильне застосування ч.5 ст.55 КПК України, а саме: наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.

Ураховуючи, що встановлено недотриманими зазначених вимог, - визнати оскаржувану постанову слідчого законною та обґрунтованою не представляється можливим, а відтак скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 55, 303-309 КПК України,-
У Х В А Л И В :
Скаргу захисника ОСОБА_3 на постанову слідчого в особливо важливих справах прокуратури Київської області ОСОБА_4 від 12.01.2017 року про відмову у визнанні ОСОБА_6 потерпілим у кримінальному провадженні № 0003023, внесеному до ЄРДР 31.12.2016 року за ст. 296 ч.2 КК України - задоволити.

Постанову слідчого в особливо важливих справах прокуратури Київської області ОСОБА_4 від 12.01.2017 року про відмову у визнанні ОСОБА_6 потерпілим у кримінальному провадженні № 0003023, внесеному до ЄРДР 31.12.2016 року за ст. 296 ч.2 КК України - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1