Справа № 443/97/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 квітня 2017 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Жидачів Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, безпартійного, не військовозобов`язаного, раніше засудженого 13.10.2011 року Жидачівським районним судом Львівської області за ч.1 ст. 308, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на три роки та два місяці, у відповідності до ст. 75 КК України, звільнений від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком три роки, 11.01.2013 року Жидачівським районним судом Львівської області за ч.2 ст. 310 КК України до позбавлення волі строком на три роки та шість місяці,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
в с т а н о в и в :
обвинувачений ОСОБА_4 , будучи засудженим 13.10.2011 року Жидачівським районним судом Львівської області за ч.1 ст. 308, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на три роки та два місяці, у відповідності до ст. 75 КК України, звільнений від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком три роки, 11.01.2013 року Жидачівським районним судом Львівської області за ч.2 ст. 310 КК України до позбавлення волі строком на три роки та шість місяці, маючи непогашену судимість, повторно, 13.10.2016 року близько 05.00 год., перебуваючи на подвір`ї ОСОБА_5 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де в нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи протиправно та з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, таємно викрав металевий складський платформений чотирьохколісний візок, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №9/604 від 21.12.2016 року становить 225,00 гривень та махове металеве колесо діаметром 970 мм, вартістю 87,50 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 312,50 гривень.
Такі дії обвинуваченого кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 185 КК України, як повторне, таємне викрадення чужого майна.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 відмовився від надання показів, зазначив при цьому, що винним себе в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнає повністю, вказані в обвинувальному акті обставини справи є вірними та відповідають дійсності, більше нічого додати він не бажає. Просить суд суворо його не карати, обіцяє, що більше злочинів вчиняти не буде.
Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового розгляду, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів та дослідив матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він повторно, таємно викрав чуже майно.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини, які обтяжують покарання - відсутні, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття у вчиненому.
Вивчаючи особу обвинуваченого, судом встановлено, що на обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах обвинувачений не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання, не працює та самостійного доходу не має, будучи неодноразово засудженим, на шлях виправлення ОСОБА_4 не став.
За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції передбаченої ч. 2 ст. 185 КК України.
Водночас, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання й вважає за можливе, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.
Керуючись ст. 368-371, 373- 374 КПК України , ст. 65, 75, 76, ч. 2 ст. 185 КК України, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на два роки, якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Іспитовий строк засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку суду.
Згідно ст. 76 КК України, зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Речовий доказ - металевий складський платформений чотирьохколісний візок та махове металеве колесо діаметром 970 мм, які передані на зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_5 залишити останньому.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Львівської області через Золочівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1