Справа № 129/1260/16-к
Провадження №11-кп/772/615/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
законного представника ОСОБА_9
представника у справах дітей Гайсинської РДА ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження №0000975 від 18.12.2015 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 23.01.2017 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, учня Іллінецького державного аграрного коледжу, неодруженого, раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України і призначено йому покарання з застосуванням ч.1 ст.69 КК України в вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
Відповідно до ст.75, ст.104 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбуття покарання з випробовуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнуто з законного представника ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати понесені на залучення експертів в розмірі 8309,70 ( вісім тисяч триста дев`ять ) грн. 70 коп.
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_8 13.12.2015 близько 20.00 год. спільно з невстановленими особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, підійшли до веранди будинку АДРЕСА_1 та за допомогою металевої пластини, способом віджиму, витягнули вікно.
ОСОБА_8 через утворений отвір в стіні будинку, в якому знаходилось вікно, проник в веранду та став під стіною біля дверей, які ведуть з веранди в будинок, очікуючи поки ОСОБА_12 , почувши гавкання собаки, пройде повз нього до вхідних дверей будинку, щоб в цей час таємно для ОСОБА_12 увійти далі в середину будинку та викрасти гроші.
ОСОБА_12 вийшов з будинку у веранду та підійшов до вхідних дверей, після чого через вікно дверей, освітивши подвір`я ліхтарем, оглянув його. ОСОБА_8 , перебуваючи позаду ОСОБА_12 , помітив, що останній, оглянувши подвір`я, обертається, щоб повернутись в будинок, та усвідомлюючи, що ОСОБА_12 помітить його та впізнає, накинувся на останнього ззаду та вагою свого тіла повалив ОСОБА_12 на підлогу.
Утримуючи ОСОБА_12 на підлозі, в положенні лежачи обличчям донизу та, натиснувши коліньми обох ніг останньому на спину, ОСОБА_8 , стиснувши його шию, обома руками почав вимагати, щоб ОСОБА_12 повідомив, де зберігає гроші.
В ході нападу ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_12 тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта № 255 від 31.12.2015 виразились у вигляді синців в ділянці правого ока та лівої кисті, закритого перелому V ребра справа по попередньо-аксілярній лінії. Тілесні ушкодження у вигляді синців відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я. Тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому V ребра справа по попередньо-аксілярній лінії відносяться до середнього ступеня тяжкості по критерію тривалого розладу здоров`я більше 21-го дня.
Помітивши, що ОСОБА_12 втратив свідомість, ОСОБА_8 увійшов далі в будинок, де із дерев`яної шафи, розташованої в кімнаті будинку, заволодів грошовими коштами в сумі 125 грн. Після чого за допомогою ключа, який знаходився в замку вхідних дверей будинку, закрив ОСОБА_12 в середині будинку. В подальшому викраденими грошовими коштами ОСОБА_8 розпорядився на власний розсуд.
В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 ставиться питання про скасування вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 23 січня 2017 року відносно ОСОБА_8 за ч.3 ст. 187 КК України через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст. 187 КК України із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації майна. Апеляційна скарга мотивована тим, що при призначенні обвинуваченому покарання, суд не в повній мірі врахував загальні підстави призначення покарання згідно ст.65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані обвинуваченого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання і призначив обвинуваченому покарання, яке за своєю м`якістю є явно несправедливим, не є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, оскільки ОСОБА_8 вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, відносно особи похилого віку, крім того суд першої інстанції не навів переконливих мотивів про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, дійшов необґрунтованого висновку про недоцільність відбування ОСОБА_8 призначеного покарання.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримала доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній та просить задовольнити її повністю.
Обвинувачений ОСОБА_8 його законний представник ОСОБА_9 , захисник ОСОБА_7 , а також представник служби у справах дітей заперечили проти задоволення апеляції прокурора вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються.
Водночас судом при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що в свою чергу потягнуло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Проте зазначені вимоги закону судом не дотримані, а звільнення обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком є явно несправедливим внаслідок м`якості. Зокрема приймаючи рішення про призначення покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої санкцією статті суд врахував вчинення злочину в неповнолітньому віці, щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину, а також відшкодування шкоди. При цьому звільняючи від покарання з іспитовим строком, суд послався на ці ж обставини.
В судовому засіданні під час апеляційного розгляду, як захистом, так і прокурором надано характеристики, які не характеризують особу обвинуваченого позитивно. Зокрема з наданої захистом характеристики з місця проживання вбачається, що ОСОБА_8 характеризується посередньо. З наданих прокурором матеріалів вбачається, що обвинувачений не є сумлінним, через що не відвідував навчання, де також характеризується посередньо.
Зазначені обставини дають підстави вважати, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_8 злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, злочин вчинений відносно особи похилого віку, пов`язаний зі спричиненням ним тілесних ушкоджень потерпілому, його нетактовною поведінкою по відношенню до нанесення та спричинення потерпілому похилого віку тілесних ушкоджень, та небажання припинити нанесення тілесних ушкоджень після прохання потерпілого, закривши останнього в його будинку.
Таким чином наведені у вироку дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання не дають підстав для застосування ст.75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
За наведених обставин з урахуванням особи обвинуваченого, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, яке буде необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого, проте нижче, аніж таке, на якому наполягає прокурор.
Згідно ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті), закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.
Відповідно до ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 414, 420 КПК України, апеляційний суд,-
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Немирівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_11 задовольнити частково.
Вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 23.01.2017 року у кримінальному провадженні №0000975 від 18.12.2015, по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України скасувати в частині призначення покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ч.1 ст.69 КК України в вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без конфіскації майна.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Судді:
Згідно з оригіналом: