Справа № 438/91/17
Номер провадження 1-кп/438/49/2017
В И Р О К
Іменем України
08 червня 2017 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борислав кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислава Львівської області, проживає за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, раніш не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

за участі сторін судового провадження прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_3 07 грудня 2016 року близько 14 години 00 хвилин, за попередньою змовою групою осіб із невстановленою слідством особою, з корисливих мотивів, маючи прямий умисел на заволодіння грошовими коштами, шляхом обману, через інтернет-сайт безкоштовних оголошень «OLX» розмістивши неправдиве оголошення про продаж автомобільних шин, заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_5 у розмірі 1310 гривень, чим заподіяв потерпілому майнової шкоди на вищевказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному та надав суду показання, що відповідають фабулі обвинувачення. Зокрема, показав що 06 грудня 2016 року до нього на мобільний телефон зателефонував незнайомий, назвавшись ОСОБА_6 та запропонував заробити грошей. Надав логін до своєї сторінки інтернет-сайт безкоштовних оголошень «OLX» , через яку обвинуваченому було необхідно надати оголошення щодо продажу автомобільних шин. Обвинуваченому необхідні були кошти, відповідно останній погодився на дану пропозицію. Наступного дня, а саме 07 грудня 2016 року з ним сконтактувався потерпілий ОСОБА_5 та переказав 1310 гривень в оплату за автомобільні шини на банківську карту «Ощадбанк» обвинуваченого. В подальшому обвинувачений, залишив собі кошти у розмірі 200-300 гривень, а решта коштів переслав ОСОБА_6 , поповнивши останньому рахунок на мобільному телефоні. Обвинувачений усвідомлює, що у незаконний спосіб заволодів коштами потерпілого, оскільки наміру або можливості передати автомобільні шини потерпілому ОСОБА_5 у обвинуваченого не було. Завдана майнова шкода потерпілому обвинуваченим не відшкодована через відсутність коштів. Проте з часом, обвинувачений обов`язково відшкодує завдану майнову шкоду потерпілому. Просить суд суворо не карати, погоджується із мірою покарання запропонованою державним обвинувачем.

Заслухавши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо встановлення фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які не оспорювались ними під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч.3 ст.349 КПК України.

Суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведеною повністю і вважає, що його дії, вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання, відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, зокрема те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України, законодавцем віднесено до злочину середньої тяжкості.

Обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжує покарання, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує особливості конкретного злочину та обставини його вчинення, зокрема форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали та особу винного, який особою молодого віку, суд враховує особу винного, раніш не судимий, не працює, має постійне місце проживання, на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, а також те, що майнова шкода, заподіяна злочином, не відшкодована, думку державного обвинувачення щодо обрання покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбуття покарання з випробуванням, думку потерпілого, який щодо міри покарання покладається на думку суду, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання, в межах санкції статті інкримінованого кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, що є необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Приймаючи до уваги вищезазначені обставини, зокрема тяжкість злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, що знижує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, а також дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , суд також вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбуття покарання у виді позбавлення волі і тому до нього слід застосувати вимоги ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання із випробуванням та з покладенням ряду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Майно, на яке накладено арешт, відсутнє.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувалися.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Борислава Львівської області винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік та 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування даного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року та 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації .

Речові докази у справі: банківську карту «Ощадбанк» номер НОМЕР_1 , яка приєднана до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Бориславський міський суд Львівської області протягом 30 днів з моменту проголошення.

Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які не оспорювалися обвинуваченим та іншими учасниками судового процесу під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий: суддя ОСОБА_1