Єдиний унікальний номер 201/1319/14-к
Номер провадження 1-кп/201/77/2017
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2017 року м. Дніпро

вул. Паторжинського, 18а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 19 березня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000080 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, із вищою освітою, не одруженої, яка має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючої в ТОВ «7Я Тревел» на посаді керівника департаменту корпоративного туризму, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07 жовтня 2012 року приблизно о 19 годині, ОСОБА_7 , знаходячись біля під`їзду № 4 будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин зі своєю сусідкою ОСОБА_5 , реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на спричинення умисних тілесних ушкоджень, діючи умисно, нанесла потерпілій ОСОБА_5 п`ять ударів правою рукою, стиснутою в кулак по голові, зверху вниз. В результаті протиправних дій ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: клінічно встановленого діагнозу «закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку», які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день).

Умисні дії ОСОБА_7 , які виразилися у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України.

Саме таке формулювання обвинувачення із визначеною правовою кваліфікацією, визнано судом доведеним у наслідок ґрунтовного та змістовного дослідження усього обсягу наданих доказів сторонами кримінального провадження, аналіз яких і підтвердив обставини події, встановленні судом.

Зокрема, виходячи з показів потерпілої ОСОБА_5 вбачається, що обвинувачена ОСОБА_7 її сусідка, але відносин вони ніяких не підтримують. Незадовго до подій, що трапилися 07 жовтня 2012 року вона опікувалася бездомними кошенятами, кормила їх і доглядала за ними. Однак напередодні 07 жовтня 2012 року кошенята зникли і хтось із сусідів їй сказав, що їх увезла ОСОБА_7 07 жовтня 2012 року приблизно о 19 годині вона разом із ОСОБА_9 знаходилася біля під`їзду № 2 на дворі їх будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому, на дворі в той вечір також знаходилися ОСОБА_10 і ОСОБА_11 приблизно в 20 метрах від них. Вона чекала ОСОБА_7 для того, щоб з`ясувати у неї куди вона відвезла кошенят, якими вона опікувалася. Далі вони побачили, як під`їхав автомобіль, з якого вийшла ОСОБА_7 та її цивільний чоловік ОСОБА_12 . ОСОБА_7 першою направилися до свого під`їзду № 4, при цьому вона не бачила разом із нею доньку ОСОБА_13 . ОСОБА_12 йшов ззаду і ніс в руках пакети. Вона також разом із ОСОБА_9 підійшли до під`їзду № 4, при цьому, вона стала спиною до домофону, який був на вхідній двері під`їзду, ОСОБА_9 була поруч. Вона запитала у ОСОБА_7 про кошенят. При цьому, вони із ОСОБА_7 в цей момент стояли на майданчику біля під`їзду № 4, вона стояла спиною до дверей під`їзду, а обвинувачена обличчям до неї, ОСОБА_7 не просила її відійти від дверей, і в цей момент нанесла п`ять ударів по голові зверху вниз рукою зжатою у кулак, однак чи були у руці ОСОБА_7 ключі в момент нанесення ударів точно сказати не може. ОСОБА_9 також стояла поруч з нею на майданчику біля під`їзду. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 знаходилися надворі цього будинку приблизно в 20 метрах від них, при цьому ОСОБА_11 все бачила. Десь через дві хвилини після того, як ОСОБА_7 нанесла їй удари, підійшов ОСОБА_12 , в руках він тримав пакети і став між ними. Потім, він відштовхнув її від дверей під`їзду і вони із обвинуваченою увійшли до під`їзду, при цьому, ОСОБА_7 виражалася на її адресу нецензурною лайкою. Після чого, їй стало погано, і вона пішла додому, де все розповіла своєму чоловіку, викликали швидку медичну допомогу та міліцію. Лікарі поставили діагноз струс головного мозку. В подальшому вона проходила лікування з 07 жовтня 2012 року по 13 листопада 2012 року. При цьому, у повному обсязі підтримала уточнені позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_7 на її користь матеріальної шкоди у розмірі 14 122 гривні та моральної шкоди у розмірі 70 000 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з моменту отримання нею тілесних ушкоджень, спричинених обвинуваченою, які потягли за собою загострення її хронічних захворювань, вона протягом майже чотирьох років постійно хворіє та лікується, внаслідок чого купує лікарські препарати та пігулки, витрачаючи на це свої гроші, що загалом на даний момент становить 14 122 гривні і підтверджується відповідними квитанціями про придбання зазначених препаратів. Проте, окрім квитанцій, які містяться в матеріалах справи, інших документів, на підтвердження своїх позовних вимог у цій частині, як то призначення лікарем всіх зазначених у квитанціях лікарських препаратів, надати суду не може. Також в обґрунтування позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, зазначила, що внаслідок злочинних дій обвинуваченої ОСОБА_7 , їй спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних та фізичних стражданнях, які тривають вже більше 4 років. Додала, що вона є людиною похилого віку, над якою ОСОБА_7 постійно глуміться, надаючи у суді неправдиві покази з приводу того, що вона начебто не спричиняла їй ніяких тілесних ушкоджень, внаслідок чого, у неї погіршується стан здоров`я, починається голово кружіння, піднімається тиск, у зв`язку із чим, її неодноразово забирала швидка медична допомога, а тому вважала, що сума у розмірі 70 000 гривень хоча б якось компенсує її моральні страждання. При цьому, підтвердила, що раніше вже зверталася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із аналогічним позовом про стягнення з ОСОБА_7 на її користь моральної шкоди внаслідок спричинення їй легких тілесних ушкоджень, якій був задоволений, і на даний момент судове рішення, яким з ОСОБА_7 на її користь стягнуто моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень, набрало законної сили і перебуває на виконанні. Проте, наполягала на задоволенні заявлених нею позовних вимог у повному обсязі. Висловила думку про призначення обвинуваченій суворого покарання.

Вказані покази потерпілої ОСОБА_5 визнані судом достовірними, послідовними та такими, що узгоджуються із сукупністю досліджених судом доказів на підставі яких судом встановлені обставини кримінального правопорушення.

Допитана у судовому засіданні як свідок ОСОБА_9 , суду показала, що обвинувачену ОСОБА_7 та потерпілу ОСОБА_5 знає і підтримує із ними сусідські відносини. Приблизно 3 роки тому, точну дату вона не пам`ятає, трапилися неприємності із кошенятами, якими опікувалася потерпіла ОСОБА_5 . Зі слів ОСОБА_5 , яка теж дізналася про це від сусідів, їй стало відомо, що нібито ОСОБА_7 увезла цих кошенят. Остання була дуже обурена тим, що кошенята, яких вона заселила у під`їзді

№ 4, де проживає вона і ОСОБА_7 , зникли. В той вечір вона знаходилася надворі їх будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 . Надворі вона зустріла потерпілу ОСОБА_5 , яка повідомила їй, що чекає ОСОБА_7 для того, щоб з`ясувати у неї куди поділися кошенята. Коли під`їхав автомобіль ОСОБА_7 , ОСОБА_5 сказала, що піде до неї з`ясовувати куди поділися кошенята. ОСОБА_5 направилася до під`їзду № 4, а вона йшла позаду. Потерпіла першою за ОСОБА_7 підійшла до дверей під`їзду, стала до них спиною та загородила прохід, таким чином не пускаючи ОСОБА_7 до під`їзду. При цьому, ОСОБА_7 була із донькою ОСОБА_13 . Вона стояла поруч із ОСОБА_5 на майданчику перед під`їздом. ОСОБА_7 стояла обличчям до ОСОБА_5 , яка запитала у обвинуваченої про кошенят, на що остання відповіла, що не чіпала тих кошенят і нікуди їх не вивозила. На що ОСОБА_5 їй не повірила та стала кричати, що нікуди її не пустить, доки вона не зізнається, куди поділа кошенят. При цьому, ОСОБА_7 просила ОСОБА_5 пропустити її до під`їзду. В цей момент підійшов цивільний чоловік обвинуваченої ОСОБА_12 із пакетами в руках, вона повернулася до нього і попрохала, щоб він не приймав ніяких дій і не сварився, так як у потерпілої стоїть апарат на серці і в цей момент ОСОБА_5 сказала, що ОСОБА_7 вдарила її по голові та відійшла від дверей. Після чого ОСОБА_7 разом із донькою та ОСОБА_12 увійшли в під`їзд. Вона теж зайшла за ними у під`їзд і пішла додому. В подальшому їй стало відомо, що до потерпілої приїжджала швидка медична допомога. Зі слів ОСОБА_5 їй стало відомо, що ОСОБА_7 в той вечір нанесла їй 3 удари рукою по голові, при цьому, потерпіла розповідала, що тривалий час лікувалася і витратила багато грошей. Додала, що особисто вона не бачила, як ОСОБА_7 наносила удари потерпілій, оскільки в той момент відвернулася до ОСОБА_12 із проханням не чіпати потерпілу. Зазначила, що саме таким чином вона пам`ятає всі події того вечора.

Отже, виходячи із показів свідка ОСОБА_9 судом встановлено, що дійсно у зазначений час та місці між обвинуваченою ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_5 мав місце конфлікт, під час якого свідок особисто не бачила факту нанесення потерпілій ударів по голові через те, що в цей момент відвернула свій погляд у інший бік, проте впевнено чула, як потерпіла крикнула, що ОСОБА_7 вдарила її по голові.

Вказані покази свідка ОСОБА_9 визнані судом достовірними, послідовними та такими, що узгоджуються між собою та з іншими дослідженими судом доказами. При цьому, не довіряти показанням свідка ОСОБА_9 у суду не має жодних підстав, оскільки під час судового розгляду судом не встановлено, а стороною захисту не наведено об`єктивних та переконливих доводів, з яких би свідок давала неправдиві покази або обмовляла обвинувачену ОСОБА_7 .

В судовому засіданні допитана як свідок ОСОБА_11 суду показала, що з обвинуваченою ОСОБА_7 вона ніяких відносин не підтримує, з потерпілою ОСОБА_5 підтримує сусідські відносини. На початку жовтня 2012 року приблизно після 18 години, вона разом із своєю маленькою дитиною гуляла на дворі будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Через деякий час вона почула брудну лайку, що привернуло її увагу і вона повернулася до під`їзду № 4, де побачила скупчення людей, які сварилися. Вона знаходилася на відстані приблизно 10-12 метрів, але все чітко бачила, так як надворі горіли ліхтарі, а також над під`їздом № 4, де відбувався цей конфлікт також горів ліхтар. Серед цих людей вона побачила обвинувачену ОСОБА_7 , її супутника, потерпілу ОСОБА_5 та ОСОБА_9 . При цьому, потерпіла ОСОБА_5 стояла спиною до дверей під`їзду і не давала ОСОБА_7 пройти. Обвинувачена стояла обличчям до потерпілої. ОСОБА_9 стояла поруч із ОСОБА_5 . Вона чула, як потерпіла питала у ОСОБА_7 про кошенят, на що остання відповіла нецензурною лайкою. Через хвилину або дві вона побачила, як ОСОБА_7 стала наносити потерпілій удари по голові кулаком зверху вниз, при цьому, вона чітко бачила 3 таких удари. Після цього вона стала йти до цього під`їзду, де відбувався цей конфлікт. Після ударів потерпіла ОСОБА_5 від дверей не відходила і нікого не пропускала. Тоді супутник ОСОБА_7 став відштовхувати потерпілу від дверей під`їзду, а ОСОБА_9 стала кричати йому, щоб він не чіпав ОСОБА_5 , так як у неї у серці стоїть апарат. Але він все ж таки відштовхнув ОСОБА_5 від дверей під`їзду і вони зайшли у будинок. Потерпіла направилася до п`ятого під`їзду. В цей момент вона із дитиною підійшли до п`ятого під`їзду, де вона запитала у ОСОБА_5 , що трапилося і як вона себе почуває. На що остання відповіла, що погано себе почуває і тому вона допомогла їй дійти до ліфту, а потім вийшла на вулицю. Пізніше в цей же вечір вона приходила до потерпілої дізнатися про її самопочуття. Від чоловіка ОСОБА_5 вона дізналася, що він викликав швидку медичну допомогу та працівників міліції. Коли приїхали лікарі, вони оглянули потерпілу, яка весь час лежала. Стверджувала і наполягала на тому, що саме під час цього конфлікту, вона чітко бачила, як ОСОБА_7 нанесла потерпілій 3 удари зверху вниз кулаком по голові.

Отже, виходячи із показів свідка ОСОБА_11 судом встановлено, що дійсно у зазначений час та місці між обвинуваченою ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_5 мав місце конфлікт, під час якого свідок особисто чітко бачила факт нанесення обвинуваченою ОСОБА_7 . 3-х ударів потерпілій ОСОБА_5 по голові зверху вниз.

Вказані покази свідка ОСОБА_11 визнані судом достовірними, послідовними та такими, що узгоджуються між собою та з іншими дослідженими судом доказами. При цьому, не довіряти показанням свідка ОСОБА_11 у суду не має жодних підстав, оскільки під час судового розгляду судом не встановлено, а стороною захисту не наведено об`єктивних та переконливих доводів, з яких би свідок давала неправдиві покази або обмовляла обвинувачену ОСОБА_7 .

В судовому засіданні допитана як свідок ОСОБА_10 суду показала, що із потерпілою ОСОБА_14 у неї дружні стосунки, з обвинуваченою ОСОБА_7 сусідські відносини. На початку жовтня 2012 року ввечері вона виносила сміття і надворі будинку АДРЕСА_2 , стояли ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ще сусіди з їх будинку, хто саме не пам`ятає. При цьому, на дворі вже було темно, але горіли ліхтарі. Потерпіла ОСОБА_5 була схвильована через зникнення кошенят, якими вона опікувалася останній час. Через деякий час під`їхав автомобіль, з якого вийшла ОСОБА_7 , її донька та цивільний чоловік. Вона в цей момент знаходилася приблизно в 15 25 метрах від під`їзду № 4. При цьому, вона бачила, як ОСОБА_7 підійшла до під`їзду № 4 і відразу із нею туди підійшла потерпіла і ОСОБА_9 . ОСОБА_7 хотіла зайти у під`їзд, а потерпіла ОСОБА_5 її не пускала та питала про кошенят, оскільки напередодні хтось із сусідів сказав, що нібито цих кошенят кудись відвезла ОСОБА_7 . Поруч із ними знаходилася ОСОБА_9 . Не може точно згадати чи була разом із ОСОБА_7 її донька. При цьому, вона чула схвильовані підвищені голоси та словесний конфлікт. Зазначила, що потерпіла була у дуже схвильованому стані через пропажу цих кошенят. Через деякий час ОСОБА_7 все ж таки зайшла до під`їзду разом із ОСОБА_12 . Після цього конфлікту потерпіла сказала, що ОСОБА_7 вдарила її по голові, але особисто вона не бачила нанесення ударів ОСОБА_5 , лише чула словесний конфлікт між ними через пропажу кошенят. Також в той вечір вона бачила ОСОБА_11 , яка знаходилася ближче за неї до під`їзду, де відбувся цей конфлікт. Додала, що може охарактеризувати і ОСОБА_7 і потерпілу ОСОБА_5 із позитивної сторони.

Отже, виходячи із показів свідка ОСОБА_10 судом встановлено, що дійсно у зазначений час та місці між обвинуваченою ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_5 мав місце конфлікт, під час якого свідок особисто не бачила факту нанесення потерпілій ударів по голові, оскільки знаходилася набагато далі від під`їзду, ніж свідок ОСОБА_11 , проте в той же день після закінчення конфлікту їй безпосередньо від потерпілої ОСОБА_5 стало відомо, що ОСОБА_7 вдарила її по голові.

Вказані покази свідка ОСОБА_10 визнані судом достовірними, послідовними та такими, що узгоджуються між собою та з іншими дослідженими судом доказами. При цьому, не довіряти показанням свідка ОСОБА_10 у суду не має жодних підстав, оскільки під час судового розгляду судом не встановлено, а стороною захисту не наведено об`єктивних та переконливих доводів, з яких би свідок давала неправдиві покази або обмовляла обвинувачену ОСОБА_7 .

Відповідно до витягу з кримінального провадження № 0000080 вбачається, що заяву ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 березня 2013 року, із правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до висновку фахівця судово-медичного експерта № 3734 від 12 жовтня 2012 року встановлено, що на основі судово-медичного обстеження громадянки ОСОБА_5 , 1930 року народження, враховуючи дані медичних документів, у неї виявлені тілесні ушкодження у вигляді: клінічно встановленого діагнозу: «закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку», що спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо в термін, на який вказує обстежена.

Клінічно встановлений діагноз: «закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку» будуть оцінені по ступеню тяжкості після закінчення лікування та надання додатково оригіналів медичної документації. На підставі п. 4.13.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6.

Відповідно до висновку фахівця судово-медичного експерта № 4247 від 27 листопада 2012 року встановлено, що на основі судово-медичного обстеження громадянки ОСОБА_5 , 1930 року народження, враховуючи дані медичних документів у неї виявлені тілесні ушкодження у вигляді: клінічно встановленого діагнозу: «закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку», що спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо в термін, на який вказує обстежена.

Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні (21 день). П.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6.

Тривале стаціонарне лікування понад 21 добу пов`язано з маючими місце хронічними захворюваннями (хр. ДЦЕП 3 ст., наслідки ішемічного інсульту в ВББ (2006), виражений психоорганічний синдром, виражена вестибулоатаксія, помірний аміостатичний синдром на фоні ГБ 3 ст, сахарного діабету 2 типу. Остеохондроз, гормональна спонділотомія, спонділолістез L 4 хребта, S образний кіфосколіоз в грудному відділі, больовий поліневропатичний синдром вертеброгенного діабетичного генезу, хронічний вазомоторний риніт, хронічний піелонефрит та ін.) з приводу яких було проведено неодноразове лікування в Обласному Госпіталі Інвалідів Вітчизняної війни, та у відповідності до п.4.7 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6, при оцінці ступеня тяжкості в рахунок не сприймається.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 2674е від 04 липня 2013 року встановлено, що у ОСОБА_5 , враховуючи дані медичної документації, виявлені тілесні ушкодження у вигляді: клінічно встановленого діагнозу: «закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку», які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні (21 день). П.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6.

Тривале стаціонарне лікування понад 21 добу пов`язано з маючим місце хронічним захворюванням (хвороба ДЦСП 3 ступеня, наслідки ішемічного інсульту у ВББ(2006), виражений психоорганічний синдром, виражена вестибулоатаксія, помірний аміостатичний синдром на фоні ГБ 3 ступеня, сахарного діабету 2 типу. Остеохондроз, гормональна спонділотомія, спонділолістез L 4 хребта, S образний кіфосколіоз в грудному відділі, больовий поліневропатичний синдром вертеброгенного діабетичного генезу, хронічний вазомоторний риніт, хронічний піелонефрит та ін.) з приводу яких було проведено неодноразове лікування в Обласному Госпіталі Інвалідів Вітчизняної війни, та у відповідності до п.4.7 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6, при оцінці ступеня тяжкості в рахунок не сприймається.

Враховуючи дані медичної документації, конкретно встановити термін отримання тілесних ушкоджень не представляється можливим, у зв`язку з відсутністю судово-медичних експертних даних, однак не виключена можливість, що і в термін на який вказує обстежена та слідчий у постанові.

Виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: клінічно встановленого діагнозу: «Закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку», спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), або при ударі об такий (такі).

Відповідно до протоколу слідчого експерименту та додатку до цього протоколу у вигляді фото таблиці від 17 вересня 2013 року встановлено, що потерпіла ОСОБА_5 в присутності двох понятих, слідчого і за участю судово-медичного експерта ОСОБА_15 та статиста, показала про обставини та механізм нанесення їй тілесних ушкоджень, зокрема, зазначила, що ОСОБА_7 нанесла їй п`ять ударів правою рукою, зжатою в кулак, по голові зверху вниз, після яких вона продовжила стояти на місці.

Згідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи № 4008е від 24 вересня 2013 року встановлено, що у ОСОБА_5 , враховуючи дані медичної документації, дані слідчого експерименту, виявлені тілесні ушкодження у вигляді: клінічно встановленого діагнозу: «закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку».

Локалізація та характер виявлених у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень на голові, не суперечать механізму їх спричинення, на який вказує потерпіла в ході проведення слідчого експерименту, тобто при ударах кулаками рук в область голови.

Згідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи № 260-е від 21 січня 2014 встановлено, що у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: клінічно встановленого діагнозу «закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку».

За даними досліджень Інституту нейрохірургії імені академіка А.П. Ромоданова АМН України патоморфологічно струс головного мозку характеризується мозаїчними мікроструктурними змінами лише на клітинному і субклітинному рівнях (плазматичних чи клітинних мембран, синапсів).

Струс головного мозку є функціональним порушенням пов`язаним зі струсом речовини головного мозку, об`єктивними ознаками при струсі головного мозку є наявність загальномозкової, вегетативної та нетривалої мікровогнищевої симптоматики.

На момент первинного огляду 12 жовтня 2012 року в Комунальний заклад «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичних експертиз» громадянки ОСОБА_5 будь-яких видимих (зовнішніх) тілесних ушкоджень в області голови та грудної клітини не виявлено, що може бути пов`язано з пізнім первинним зверненням (на 5-ту добу) та незначним впливом (силою) травмуючого предмету, достатнього для утворення зовнішніх тілесних ушкоджень.

Клінічно встановлений діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку встановлені лікарями на підставі скарг хворої та об`єктивних даних (неврологічного статусу), що підтверджується даними медичної документації та консультації лікаря нейрохірурга.

Виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: клінічно встановленого діагнозу «закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку», знаходяться в анатомічних ділянках, доступних для нанесення власною рукою.

Конкретно встановити предмет, яким були нанесені тілесні ушкодження у вигляді: клінічно встановленого діагнозу «закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку», не представляється можливим, у зв`язку з відсутністю судово-медичних даних, (предметів) або при ударі об такий (такі).

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_15 підтвердила у повному обсязі висновки судово-медичного обстеження ОСОБА_5 № 3734 від 12 жовтня 2012 року, висновки судово-медичного обстеження ОСОБА_5 № 4247 від 27 листопада 2012 року, висновки судово-медичної експертизи № 2674е від 04 липня 2013 року, висновки додаткових судово-медичних експертиз № 4008е від 24 вересня 2013 року, № 260е від 21 січня 2014 року, які проведені нею в рамках даного кримінального провадження. Додала, що приймала участь у якості експерта при проведенні слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_5 , яка під час цієї дії розповіла та показала про обставини та механізм нанесення їй тілесних ушкоджень. При цьому, зазначила, що відповідно до додаткового висновку судово-медичної експертизи № 4008е від 24 вересня 2013 року, проведеною нею, локалізація та характер виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень на голові, не суперечать механізму їх спричинення, на який вказує потерпіла в ході проведення слідчого експерименту, тобто при ударах кулаками рук в область голови.

Відповідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи № 4416е від 21 жовтня 2013 року встановлено, що у ОСОБА_5 , враховуючи дані медичних документів, виявлені тілесні ушкодження у вигляді: клінічно встановленого діагнозу: «закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку».

Враховуючи дані медичної документації, яка була дослідження, можливо вказати, що виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження могли утворитися і в термін на який вказує обстежена та слідчий у постанові. Більш конкретно встановити час нанесення тілесних ушкоджень не можливо.

Тілесні ушкодження у вигляді клінічно встановленого діагнозу «ЗЧМТ, струс головного мозку» встановлені на основі медичних документів.

Тривале стаціонарне лікування понад 21 добу пов`язано з маючим місце хронічним захворюванням (хвороба ДЦСП 3 ступеня, наслідки ішемічного інсульту у ВББ (2006), виражений психоорганічний синдром, виражена вестибулоатоксія, помірний аміостатичний синдром на фоні ГБ 3 ступеня, сахарного діабету 2 типу. Остеохондроз, гормональна спонділотомія, спонділолістез L 4 хребта, Sобразний кіфосколіоз в грудному відділі, больовий поліневропатичний синдром вертеброгенного діабетичного генезу, хронічний вазомоторний риніт, хронічний піелонефрит та ін.) з приводу яких було проведено неодноразове лікування в Обласному Госпіталі Інвалідів Вітчизняної війни, та у відповідності до п.4.7 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6, при оцінці ступеня тяжкості в рахунок не сприймається.

Допитана у судовому засіданні експерт ОСОБА_16 показала, що в рамках даного кримінального провадження нею проведено додаткову судово-медичну експертизу № 4416е від 21 жовтня 2013 року, висновки якої вона підтверджує у повному обсязі. При цьому, зазначила, що у висновках цієї додаткової судово-медичної експертизи не було відображено питання щодо ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих потерпілою ОСОБА_5 , оскільки експерт при проведенні експертизи не може виходити за рамки питань, поставлених перед ним у постанові слідчого. При цьому, зазначила, що у даному випадку, слідчим у своїй постанові від 10 жовтня 2013 року питання щодо встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих потерпілою ОСОБА_5 , поставлено не було. Також додала, що питання про встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих потерпілою ОСОБА_5 відображено у висновках судово-медичної експертизи № 2674е, яка проведена іншим експертом ОСОБА_15 .

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 234 від 15 грудня 2016 року встановлено, що на підставі вивчення доставлених матеріалів справи по факту спричинення тілесних ушкоджень громадянки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з урахуванням даних медичних документів на її ім`я, обставин справи, відповідно до питань поставлених на вирішення експертизи, судово-медична експертна комісія приходить до наступних підсумків.

Згідно аналізу наданої медичної документації, комісією експертів встановлені ушкодження: черепно-мозкова травма, струс головного мозку. Струс головного мозку в класифікації черепно-мозкових травм є легким ушкодженням, яке характеризується нетривалими функціональними порушеннями центральної нервової системи. Діагноз «черепно-мозкова травма, струс головного мозку» підтверджений об`єктивною неврологічною симптоматикою у вигляді горизонтального ністагму, координаторної недостатності, асиметрією сухожильних рефлексів.

За своїм характером тілесне ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, струсу головного мозку відноситься до легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я (короткочасним є розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше як три тижні (21 день), та відповідно до п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6, про що також свідчать «Методичні рекомендації до трактовки та експертної оцінки клінічного діагнозу струс і забій головного мозку» та методичні рекомендації «Сучасні принципи судово-медичної експертизи при струсі головного мозку».

Будь-яких інших тілесних ушкоджень, окрім черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, в наданій медичній та судово-медичній документації не встановлено.

Згідно аналізу наданої медичної документації, терміну надання первинної медичної допомоги (довідка № 166 від 08.10.2012 року КЗ «Дніпропетровська станція швидкої медичної допомоги» ДОР»), комісія експертів встановила, що виявлені тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, струсу головного мозку по терміну виникнення відповідають 07 жовтня 2012 року.

Черепно-мозкова травма, струс головного мозку є тілесним ушкодженням, яке виникло від травматичної дії тупого твердого предмету на область голови. Більш того конкретно встановити механізм виникнення черепно-мозкової травми, надати характеристику травмуючим предметам неможливо, у зв`язку з відсутністю судово-медичних даних. Відсутність зовнішніх тілесних ушкоджень в області голови та грудної клітини може бути пов`язано з характерологічними властивостями травмуючого предмету, пізнім зверненням на огляд судово-медичного експерта (5 доба), наявністю головного убору чи одягу ( з урахуванням холодної пори року).

Встановлені тілесні ушкодження за механізмом виникнення можуть відповідати механізму їх спричинення, на який вказано у протоколі слідчого експерименту від 17 вересня 2013 року за участю ОСОБА_5 .

В наданій медичній документації (амбулаторна картка, історія хвороби) є дані про наявність неврологічної симптоматики, яка підтверджує клінічно встановлений діагноз «черепно-мозкова травма, струс головного мозку», що відповідає вимогам: «Медичні рекомендації до трактовки та експертної оцінки клінічного діагнозу струс і забій головного мозку» та методичним рекомендаціям «Сучасні принципи судово-медичної експертизи при струсі головного мозку» та стало підставою для встановлення тяжкості тілесних ушкоджень.

Встановлені тілесні ушкодження загострили перебіг захворювань, що мали місце до подій 07 жовтня 2012 року у вигляді: гіпертонічна хвороба ІІІ ступеню, хронічна дисциркуляторна енцефалопатія ІІІ ступеню, цукровий діабет 2 типу, остеохондроз, епонділолістез хребта, поліневротичний синдром вертеброгенного складного генезу та інш.

Згідно до п. 4.7 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6 «Загострення попередніх захворювань після заподіяння тілесних ушкоджень, а також інші наслідки ушкодження, що обумовленні не власне характером цього ушкодження, а випадковими обставинами, індивідуальними особливостями організму, дефектами надання медичної допомоги, тощо, не повинні враховуватися при оцінці ступеню тяжкості».

Не зважаючи на невизнання обвинуваченою ОСОБА_7 своєї вини у вчиненому, остання суду показала, що потерпіла ОСОБА_5 є її сусідкою, але ніяких відносин вона з нею не підтримувала. 07 жовтня 2012 року після 19 години вона разом із цивільним чоловіком ОСОБА_12 та своєю донькою ОСОБА_13 поверталися із покупками додому за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_12 припаркував автомобіль біля другого під`їзду, і вона разом із донькою направилися до четвертого під`їзду, при цьому, її чоловік трішки затримався, так як брав із автомобілю пакети із покупками. Однак, не дійшовши до під`їзду її окликнула потерпіла ОСОБА_5 , яка в цей момент сиділа на лавочці разом із ОСОБА_9 . Вона знала про що піде мова, оскільки напередодні потерпіла ОСОБА_5 проводила розслідування з приводу пропажі кошенят, якими вона опікувалася, в тому, числі запитувала і у неї про цих кошенят. Оскільки вона взагалі не знала, куди пропали кошенята, вирішила уникнути розмови із ОСОБА_5 , і прискорила шаг. Коли вона прочинила вхідні двері під`їзду № 4, до неї підійшла потерпіла, з силою їх зачинила і стала спиною до цих дверей, таким чином, не даючи їй змоги увійти у під`їзд. При цьому, ОСОБА_5 знаходилася в агресивному стані і знову стала питати, куди вона поділа кошенят, підводячи свої руки до її обличчя. В цей момент, вона відійшла на пів шага назад, підняла свої руки до обличчя, захищаючись від ОСОБА_5 , при цьому, в одній руці вона тримала ключі від квартири. ЇЇ донька злякалася і стала плакати. Підійшов ОСОБА_12 і став обличчям до неї і спиною до ОСОБА_5 , в руках у нього були пакети із покупками. ОСОБА_9 стояла поруч у трьох шагах від них. При цьому, ОСОБА_12 потерпілу не бив і не штовхав, а лише відсунув ОСОБА_5 від дверей під`їзду, після чого, вона пропустила вперед свою доньку, а потім увійшла сама до під`їзду, далі за ними зайшов ОСОБА_12 і вони разом на ліфті поїхали до квартири. При цьому, вона чула, як ОСОБА_5 продовжувала кричати на їх адресу образи та прокляття. Вдома вона прийняла рішення звернутися до міліції. Приблизно через 5 хвилин вони вийшли на вулицю і на дворі біля їх автомобілю побачили потерпілу і ОСОБА_9 .. При цьому, ОСОБА_12 зробив зауваження потерпілій, щоб вона не подряпала його автомобіль, а то він звернеться до міліції. Тоді потерпіла відійшла від їх автомобілю і вони поїхали до опорного пункту міліції, де вона написала заяву. Також стверджувала, що вона потерпілій ОСОБА_5 ніяких ударів не наносила, не штовхала останню, а тому вину свою не визнає і вважає, що словесний конфлікт виник за вини потерпілої, яка в той вечір знаходилася в агресивному стані через пропажу кошенят. При цьому, потерпіла під час конфлікту не падала та свідомість не втрачала. Додала, що не знає куди зникли кошенята, оскільки взагалі їх долею не цікавилася. Цивільний позов, заявлений до неї потерпілою ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 14 122 гривні не визнає у повному обсязі, мотивуючи свою позицію тим, що вона ніяких тілесних ушкоджень потерпілій не спричиняла, а тому і не повинна сплачувати витрати на лікування останньої. При цьому, додала, що потерпіла у судовому засіданні не довела, що всі ліки, які вона купувала протягом 4 років, були призначені їй лікарем саме з приводу отриманих легких тілесних ушкоджень. Також вона не визнає заявлені до неї потерпілою позовні вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 70 000 гривень, оскільки ОСОБА_5 вже зверталася до суду в порядку цивільного судочинства із позовом до неї про стягнення моральної шкоди саме внаслідок отримання легких тілесних ушкоджень, який був задоволений у розмірі 10 000 гривень. На даний час рішення суду набрало чинності та виконується, з її заробітної плати кожного місяця проводяться відповідні відрахування на користь потерпілої. Просила суд виправдати її та відмовити у задоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 .

Крім того, допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_12 , який є цивільним чоловіком обвинуваченої ОСОБА_7 суду показав, що ОСОБА_7 є його цивільною дружиною, з якою він проживає разом з 2005 року. Потерпілу ОСОБА_5 знає, оскільки вона їх сусідка, але ніяких відносин з останньою не підтримує. 07 жовтня 2012 року після 19 години він разом із ОСОБА_7 та її донькою ОСОБА_13 поверталися із покупками додому за адресою: АДРЕСА_2 . Він припаркував автомобіль біля другого під`їзду, після чого ОСОБА_7 із донькою направилися до четвертого під`їзду, а він трішки затримався, так як брав із автомобілю пакети із продуктами. В цей момент він побачив, як одночасно із ОСОБА_7 до цього ж під`їзду направилися потерпіла ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , при цьому, ОСОБА_5 окликнула ОСОБА_7 , але остання не відреагувала, підійшла до під`їзду першою і відчинила вхідні двері. В цей час потерпіла ОСОБА_5 підійшла до під`їзду, зачинила вхідні двері і перегородила прохід, став спиною до дверей під`їзду, а обличчям до ОСОБА_7 . При цьому, потерпіла ОСОБА_5 кричала та пред`являла претензії ОСОБА_7 з приводу того, що остання нібито кудись поділа кошенят, якими потерпіла опікувалася останній час. ОСОБА_9 в цей момент стояла поруч із потерпілою справа. Також ОСОБА_5 потягнула свої руки до обличчя ОСОБА_7 , намагаючись її вдарити. У відповідь на ці дії ОСОБА_7 закрила своє обличчя лівою рукою. В цей момент він став між ними, обличчям до ОСОБА_7 , спиною до потерпілої. При цьому, донька ОСОБА_7 злякалася і плакала. Після чого він спиною відсунув ОСОБА_5 від дверей під`їзд і дав можливість ОСОБА_7 та її донці увійти до під`їзду. Після того, як вони разом увійшли до під`їзду, чули, як потерпіла виражалася на їх адресу нецензурною лайкою. Приблизно через декілька хвилин вони вирішили поїхати до опорного пункту міліції, спустилися вниз і побачили надворі біля його автомобілю потерпілу і ОСОБА_9 . Тоді він зрозумів, що безперешкодно вони в автомобіль сісти не зможуть, тому сказав потерпілій, щоб вона відійшла від його автомобілю, так як може його подряпати і у такому випадку він буде вимушений викликати працівників ДАІ. Стверджував, що в той вечір ОСОБА_7 та її донька ОСОБА_13 увесь час були у полі його зору і ОСОБА_7 ніяких ударів потерпілій ОСОБА_5 не наносила, не штовхала, не висловлювала на її адресу жодних образ, а навпаки намагалася захиститися.

Отже, виходячи із показів обвинуваченої ОСОБА_7 та її співмешканця ОСОБА_12 , встановлено, що останні підтверджують, що дійсно у зазначений час та місці між обвинуваченою ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_5 мав місце конфлікт, який виник за ініціативою потерпілої з приводу пропажі кошенят, а тому суд приймає в цій частині їх до уваги.

Проте, обвинувачена, як і свідок, категорично заперечували факт нанесення під час цього конфлікту ОСОБА_7 будь-яких ударів ОСОБА_5 .

Разом із цим, суд критично відноситься до показів обвинуваченої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_12 в частині заперечення ними факту нанесення ОСОБА_7 ударів потерпілій, оскільки насамперед, вони спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_11 , які є послідовними та такими, що узгоджуються із встановленими судом обставинами та іншими дослідженими доказами, а тому, суд розцінює надання обвинуваченою показань в цій частині, як обраний спосіб захисту, з метою введення суд в оману, переслідуючи, мету уникнення покарання, а свідок ОСОБА_12 є взагалі об`єктивно зацікавленою особою, оскільки є співмешканцем обвинуваченої і надав такі покази, на думку суду, з метою сприяння ОСОБА_7 уникнути відповідальності за вчинений злочин.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи сторони захисту щодо визнання недопустимим доказом протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_5 з підстав отримання даного доказу із порушенням вимог КПК України, і як наслідок висновок додаткової судово-медичної експертизи № 4008е від 24 вересня 2013 року, проведеної за результатами вказаної слідчої (розшукової) дії, оскільки наведені захисником недоліки складання та оформлення протоколу проведення слідчого експерименту, є формальними та такими, що не мають суттєвий характер процесуальних порушень, який би вказував на недостовірність змісту протоколу та результатів проведення зазначеної слідчої (розшукової) дії.

Таким чином, проаналізувавши безпосередньо отримані у судовому засіданні показання потерпілої ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також досліджені під час судового розгляду письмові докази, суд приходить до висновку, що підстав для їх неврахування, а також визнання неналежними чи недопустимими сторонами не наведено, а судом встановлено, що вони є переконливими, послідовними, такими, що узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для встановлення судом усіх обставин кримінального правопорушення, які підлягають встановленню відповідно до вимог, передбачених ст. 91 КПК України, та жодним чином не спростовуються будь-якими іншими обставинами.

З урахуванням наведеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення дійшов до впевненого висновку що діяння, яке вчинено ОСОБА_7 дійсно мало місце, в її діях наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і обвинувачена винна у його вчиненні, оскільки вона своїми умисними діями заподіяла потерпілій ОСОБА_5 легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а тому вона підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Насамперед, суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Дослідивши дані про особу обвинуваченої ОСОБА_7 судом встановлено, що остання має вищу освіту, раніше не судима та до кримінальної відповідальності не притягувалася, не одружена, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює керівником департаменту корпоративного туризму в ТОВ «7Я Тревел», за місцем роботи характеризується з позитивної сторони, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.

Під час судового розгляду обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , судом не встановлено.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченої, суд вважає, що ОСОБА_7 має бути призначене покарання у вигляді штрафу, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для її виправлення та попередження скоєння нею нових злочинів.

Разом з тим, згідно ч.1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Судом встановлено, що 07 жовтня 2012 року ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, за який передбачене покарання, в тому числі, і у виді обмеження волі. Таким чином, з дня вчинення ОСОБА_7 злочину до дня набрання вироком законної сили минуло вже більше чотирьох років.

Отже, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що на момент ухвалення вироку існують законні підстави для застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

В рамках даного кримінального провадження потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_7 матеріальної та моральної шкоди на її користь.

Під час судового розгляду потерпілою ОСОБА_5 збільшені позовні вимоги і остаточно заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 на її користь матеріальної шкоди у розмірі 14 122 гривні та моральної шкоди у розмірі 70 000 гривень.

Під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_5 підтримала заявлені нею уточнені позовні вимоги про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_7 на її користь матеріальної та моральної шкоди у повному обсязі.

Вирішуючи заявлений потерпілою ОСОБА_5 цивільний позов в частині стягнення з обвинуваченої ОСОБА_7 на її користь матеріальної шкоди у розмірі 14 122 гривні, суд вважає, що позов потерпілої в цій частині є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження, потерпілою ОСОБА_5 в обґрунтування заявлених нею позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_7 матеріальної шкоди у розмірі 14 122 гривні, суду надані лише копії та оригінали квитанцій про придбання нею лікарських препаратів за період з 2012 по 2016 роки включно, які самі по собі, як окремо, так і у сукупності, не підтверджують факт здійснення цих витрат потерпілою безпосередньо з приводу заподіяння їй легкого тілесного ушкодження злочинними діями обвинуваченої, оскільки не випливають із відповідних медичних документів наданих у встановленому законом порядку.

Зокрема, жодних документів, як то рецептів лікарів, виписки з особової медичної картки чи певного висновку лікаря, які б свідчили про те, що необхідність придбання та вживання зазначених в квитанціях медичних препаратів виникла саме в результаті отримання потерпілою ОСОБА_5 07 жовтня 2012 року легких тілесних ушкоджень внаслідок злочинних дій обвинуваченої, суду не надано.

Отже, за таких обставин, потерпілою ОСОБА_5 не доведено факт здійснення нею матеріальних витрат безпосередньо з приводу заподіяння їй легкого тілесного ушкодження злочинними діями обвинуваченої ОСОБА_7 , а тому суд приходить до висновку, що цивільний позов потерпілої в частині стягнення з ОСОБА_7 матеріальної шкоди у розмірі 14 122 гривні, не підлягає задоволенню.

Вирішуючи заявлений потерпілою ОСОБА_5 цивільний позов в частині стягнення з обвинуваченої ОСОБА_7 на її користь моральної шкоди у розмірі 70 000 гривень, суд вважає, що провадження за позовом потерпілої в цій частині підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвали суду про закриття провадження у справі у зв`язку із відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження встановлено, що потерпіла ОСОБА_5 вже зверталася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із цивільним позовом про стягнення з ОСОБА_7 на її користь моральної шкоди у розмірі 50 000 гривень, спричиненої внаслідок заподіяння їй легких тілесних ушкоджень обвинуваченою за обставин, викладених у вироку.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2015 року цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_7 моральної шкоди задоволено частково і стягнуто на її користь моральну шкоду у сумі 20 000 гривень, яке оскаржено відповідачем ОСОБА_7 .

Відповідно до ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2015 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди змінено, зменшений розмір стягнутої з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 суми в рахунок відшкодування моральної шкоди з 20 000 гривень до 10 000 гривень. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що в порядку цивільного судочинства судом вже вирішено питання про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 заподіяної останній моральної шкоди внаслідок злочинних дій обвинуваченої і рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2015 року набрало законної сили.

Отже, за таких обставин, на момент розгляду цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_7 моральної шкоди у розмірі 70 000 гривень, встановлено, що набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а тому провадження за цивільним позовом у цій частині відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК підлягає закриттю.

В рамках даного кримінального провадження запобіжні заходи відносно обвинуваченої ОСОБА_7 не застосовувалися.

Судові витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49 КК України, ст. ст. 368, 370 - 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_7 матеріальної шкоди у розмірі 14 122 гривні відмовити.

Провадження за цивільним позовом ОСОБА_5 в частині стягнення з ОСОБА_7 моральної шкоди у розмірі 70 000 гривень на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України закрити.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1