Ухвала
іменем україни

8 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 8 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 5 травня 2016 року
в с т а н о в и л а:

Вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 8 лютого 2016 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Мар`янівка Шполянського району Черкаської області, та проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого 7 вересня 2015 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч.ч.1,2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі,

засуджено за ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 7 вересня 2015 року та остаточно визначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення з 9.06.2015 року по 08.02.2016 року як відбутий строк покарання.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_7 щодо якого судові рішення не переглядаються.

Вирішено заявлений по справі цивільний позов та постановлено стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у солідарному порядку на користь ОСОБА_8 12000 грн. матеріальної шкоди.

Вирішено по справі питання щодо речових доказів.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 та ОСОБА_6 04.06.2015 року, маючи на меті вчинення грабежу, приїхали до м. Корсунь-Шевченківський на автомобілі марки «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 , який не знав про їх подальші наміри.

В подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_6 близько 17 год. 40 хв., діючи за попередньою змовою та розподілених ролей за якими ОСОБА_7 являється безпосереднім виконавцем злочину, а ОСОБА_6 забезпечує спостереження за навколишньою обстановкою та повідомляє у випадку небезпеки, біля розважального закладу «Угловий», що розташований по вул. Леніна у м. Корсунь-Шевченківському Черкаської області, вчинили відкрите викрадення майна належного ОСОБА_8 .

Своїми протиправними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_6 заподіяли ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 12000 грн.

Крім того ОСОБА_7 та ОСОБА_6 09.06.2015 року, маючи на меті вчинення грабежу, знову приїхали до м. Корсунь-Шевченківський на автомобілі марки «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 , який не знав про їх подальші наміри.

В подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_6 близько 13 год. 30 хв., діючи повторно за попередньою змовою та розподілених ролей за якими ОСОБА_7 являється безпосереднім виконавцем злочину, а ОСОБА_6 забезпечує спостереження за навколишньою обстановкою та повідомляє у випадку небезпеки, біля ресторану «Вітряк» та домоволодіння АДРЕСА_2 вчинили відкрите викрадення майна належного ОСОБА_10 .

Своїми протиправними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_6 заподіяли ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 1200 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 5 травня 2016 року вирок місцевого суду змінено.

Постановлено вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 7 вересня 2015 року ОСОБА_11 визначено остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у строк покарання період їх попереднього ув`язнення з 8 лютого 2016 року по 5 травня 2016 року.

В решті вирок суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить судові рішення скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вказує на неповноту судового розгляду, істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону. Зазначає про те, що вирок суду ґрунтується на недопустимих доказах та припущеннях, а в провадженні відсутні матеріали, які вказують на його причетність до вчинених злочинів. Апеляційний суд не перевірив належним чином доводи його апеляції та ухвалив рішення, яке не відповідає положенням ст. 419 КПК України, а тому підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 , який підтримав доводи касаційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, обговоривши доводи, викладені в касаційній скарзі та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину і особі засудженого.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений ОСОБА_6 , обґрунтовуючи касаційні вимоги, посилається, у тому числі, і на однобічність і неповноту судового розгляду, а також на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано у статтях 410, 411 КПК України, тоді як перевірка цих обставин до повноважень касаційного суду законом не віднесена. Отже, касаційний суд при касаційному розгляді виходить із обставин справи, встановлених судом.

Оцінюючи правильність постановлених щодо ОСОБА_6 судових рішень з огляду на правильність застосування кримінального закону та дотримання вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильність кваліфікації його дій підтверджується зібраними по справі, дослідженими під час судового засідання і наведеними у вироку доказами у їх сукупності.

Зокрема, приймаючи рішення про доведеність вини ОСОБА_6 , у вчиненні відкритого викрадення чужого майна вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб, судом були перевірені та оцінені показання свідка ОСОБА_9 , який зазначив, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 разом приїздили з ним до м. Корсунь-Шевченківський, де ОСОБА_7 виходив з машини, а ОСОБА_6 , перебуваючи в машині, координував його дії телефоном, стежачи за навколишньою обстановкою.
Вказаний свідок був безпосередньо допитаний при розгляді справи судом, надавав чіткі та зрозумілі показання і підстав вважати, що вказані докази були зібрані з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, у зв`язку із чим вони є не допустимими, по справі відсутні.
Таким чином висновки суду про те, що оскільки ОСОБА_6 не тільки перебував поряд з місцем вчинення злочину, а маючи попередню змову з ОСОБА_7 про його вчинення, виконував відведену йому роль по спостереженню за оточуючою обстановкою та забезпечував безпеку ОСОБА_7 , а тому його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України, є правильними.
Таким чином доводи касаційної скарги про те, що судом до ОСОБА_6 було неправильно застосовано кримінальний закон є безпідставними.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 186 КК України, суд у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, врахував ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу винного та призначив йому покарання, яке за своїм видом та розміром відповідає тяжкості вчиненого злочину, є справедливим і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів. Апеляційний суд, визначаючи ОСОБА_6 остаточне покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України, своє рішення належним чином мотивував.

При розгляді справи апеляційним судом були належним чином досліджені матеріали провадження, проаналізовані докази, якими суд першої інстанції обґрунтував доведеність вини ОСОБА_6 та обставини, що впливають на призначення покарання. Під час розгляду справи в апеляційному порядку колегія суддів дала відповіді на всі доводи апеляційних скарг, а ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування судових рішень колегія суддів не встановила.

За таких обставин колегія суддів вважає постановлені по справі судові рішення законними та обґрунтованими і підстав для задоволення касаційної скарги не вбачає.

З огляду на викладене, керуючись статтями 433-436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 8 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 5 травня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а його касаційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3