Ухвала
іменем україни
11 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів cудової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів: при секретаріОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянула в судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за касаційними скаргами заступника прокурора Донецької області та захисника засудженої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 23 травня 2016 року, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001083, за обвинуваченням
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Маріуполя, яка мешкає у АДРЕСА_1 , таку, що не має судимості,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,
засудженої ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и л а:
За вироком суду першої інстанції, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
Прокурор у касаційній скарзі просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального закону. Вказує на невідповідність ухвали вимогам статей 370, 419 КПК, оскільки вона не містить спростування доводів скарги сторони захисту з приводу допустимості окремих доказів вини ОСОБА_5 , а також доводів скарги прокурора щодо недотримання судом першої інстанції вимог ст. 337 КПК, усупереч якої суд вийшов за межі пред`явленого обвинувачення та вказав на обставини події, які ОСОБА_5 не інкримінувалися.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить судові рішення скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотними порушеннями кримінального процесуального закону. Вважає, що обвинувачення ОСОБА_5 ґрунтується на недопустимих доказах, які були зібрані у іншому кримінальному провадженні розпочатому по факту заподіяння ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, що мало місце 02 травня 2013 року. При цьому обвинувальний акт розглянутий судом встановлює подію кримінального правопорушення відомості щодо якого в ЄРДР не вносилися і досудове слідство не проводилося. Вказує на те, що змінений обвинувальний акт не відповідав вимогам ст. 291 КПК, оскільки не містив всіх, передбачених законом складових, а його копія не була надана потерпілому. Зазначає про порушення порядку збирання та закріплення окремих доказів, які на думку захисника, отримані внаслідок істотного порушення прав людини та основоположних свобод. Вказує на порушення принципів безпосередності дослідження доказів, а також рівності сторін кримінального провадження. Стверджує про відсутність в ОСОБА_5 умислу на умисне вбивство ОСОБА_8 , оскільки її дії були обумовлені самозахистом від протиправного посягання з боку потерпілого. Зазначає про невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК.
Згідно з вироком суду, 02 червня 2013 року о 15.00 год, ОСОБА_5 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , в ході сварки, що раптово виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, завдала ОСОБА_8 три удари ножем в область тулуба, в результаті чого спричинила йому тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння. Однак, з причини, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки цьому завадила її дочка ОСОБА_9 .
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку касаційних скарг, пояснення захисника та засудженої на підтримку касаційної скарги адвоката ОСОБА_6 й касаційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.
Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення кримінального процесуального закону.
При цьому ст. 412 КПК передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно з вимогами ст. 419 КПК у своїй ухвалі суд апеляційної інстанції зобов`язаний навести докладні мотиви прийнятого рішення.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим - рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим - рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Проте, вказаних вимог кримінального процесуального закону суд апеляційної інстанції не дотримався.
Як убачається із матеріалів кримінального провадження, не погоджуючись із постановленим вироком щодо ОСОБА_10 захисником ОСОБА_6 та прокурором були подані апеляційні скарги, в яких стороною захисту було поставлене питання про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю достатніх доказів для підтвердження винності особи в суді і вичерпаністю можливості їх отримання, а також вказано про неправильну кваліфікацію дій обвинуваченої за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК у зв`язку з перебуванням ОСОБА_10 під час вчинення злочину в стані необхідної оборони. В апеляції сторони обвинувачення зазначалося про порушення судом вимог ст. 337 КПК і, як наслідок, неправильна кваліфікація дій обвинуваченої.
Апеляційний суд за результатами перевірки матеріалів кримінального провадження визнав правильними висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого їй діяння та погодився з кваліфікацією дій обвинуваченої саме, як закінченого замаху на умисне вбивство.
Однак, в ухвалі переконливих доводів на спростування тверджень апеляцій про неправильну правову оцінку дій ОСОБА_10 судом не наведено, не аргументовано переконань про наявність в неї умислу на вбивство потерпілого та відсутність з його боку протиправного посягання, яке ставило би ОСОБА_11 у стан необхідної оборони.
Зокрема, апеляційний суд в ухвалі, не аналізуючи зібрані у справі докази у контексті з доводами апеляцій, не надав умотивованих і ґрунтовних відповідей з приводу обставин, які мали суттєве значення і могли свідчити про направленість умислу засудженої. Так, поза увагою апеляційного суду залишилися відносини, які склалися в ОСОБА_10 з ОСОБА_12 , характеристика особи потерпілого, його перебування у день події в стані алкогольного сп`яніння, зухвала поведінка та ініціювання ним конфлікту.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції усупереч вимогам статей 404, 419 КПК, не перевірив належним чином доводів апеляцій з приводу знаходження ОСОБА_10 у стані необхідної оборони під час вчинення злочину, а також щодо порушення судом першої інстанції вимог ст. 337 КПК, не спростував належним чином цих тверджень, що у кінцевому рахунку перешкодило йому ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Без усунення згаданих порушень у висновках суду апеляційної інстанції колегія суддів позбавлена можливості дійти категоричного висновку щодо правильності кваліфікації дій ОСОБА_10 .
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що касаційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_6 підлягають частковому задоволенню, ухвала апеляційного суду - скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК із призначенням нового розгляду у цьому суді, під час якого слід звернути увагу на викладене, усунути зазначені порушення, ретельно перевірити усі доводи апеляційних скарг і обставини вчиненого протиправного діяння, дати на них мотивовані відповіді із врахуванням встановлених обставин та обґрунтувати правильність кваліфікації дій винної особи.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК, колегія суддів
у х в а л и л а:
Касаційні скарги заступника прокурора Донецької області та захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 23 травня 2016 року щодо ОСОБА_13 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3