Справа № 188/820/17
Провадження № 1-кп/188/87/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2017 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю - прокурора ОСОБА_3

- захисника ОСОБА_4

- представника служби у справах дітей ОСОБА_5

- представника інспекції ювінальної превенції ОСОБА_6

- законного представника неповнолітнього ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області матеріали кримінального провадження № 00000189 відносно :

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився: смт. Петропавлівка, Дніпропетровської області, громадянин України, освіта неповна середня, навчається в 9 класі Петропавлівської заочної школи, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше не судимий ,

у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України ,

В С Т А Н О В И В :

Неповнолітній ОСОБА_8 16.03.2017 р. приблизно о 01.30 годині, діючи зі злочинним умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна з території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , керуючись корисливими намірами, шляхом вільного доступу через город зайшов на територію неогородженого двору домоволодіння за вищевказаною адресою, де проживає потерпіла гр. ОСОБА_9 , де скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, за допомогою привезеного з собою металевого возика викрав емальовану металеву ванну, яка належить ОСОБА_9 , вартістю 360 гривень, спричинивши потерпілій майнову шкоду на вказану суму. Викрадене ОСОБА_8 привласнив та розпорядився ним на власний розсуд.

Допитаний по суті пред"явленого обвинувачення за ч.1 ст. 185 КК України неповнолітній обвинувачений ОСОБА_8 вину визнав повністю та пояснив , що дійсно , 16.03.2017 р. приблизно о 01.30 год. проник на територію подвір"я ОСОБА_9 та викрав металеву ванну. Дану ванну він на своєму домашньому саморобному возику перевіз до сусідки та сховав. Ванну планував здати як металобрухт та отримати гроші на власні витрати.

У скоєно щиро розкаюється . Просить суд не призначати суворе покарання .

Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з"явилася. В своїй заяві просить справу розглянути без неї . Претензій до обвинуваченого не має.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_7 , пояснила , що обвинувачений є її рідним сином . Виховує його з чоловіком. Характеризує позитивно. Зазначила , що син до 8 класу навчався у загальноосвітній школі. Потім , в силу різних обставин , вона перевела сина у Петропавлівську заочну школу. Навчається задовільно. В той же час , навчання суміщає з тимчасовими заробітками , а тому він надає посильну матеріальну допомогу в сім"ю. За характером спокійний та врівноважений. Піддається вихованню . Допомагає по домашньому господарству. Про обставини вчинення крадіжки вона дізналася від працівників поліції. В розмові з сином , останній зізнався , що дійсно він , вночі 16.03.2017 р. викрав металеву ванну у потерпілої ОСОБА_9 . Вину свою син у даному кримінальному обвинуваченні визнає . Вважає , що вона частково винна в тому , що її син вчинив крадіжку . На виховання сина у неї з чоловіком практично не вистачало часу та реальних можливостей. Вони весь час працювали і намагалися створити для сина належні умови . На її думку син піддався негативному впливу з боку його однолітків , які вже мають " кримінальний досвід ".

Просить суд не призначати занадто суворе покарання для сина . Дати йому випробувальний строк для перевиховання . Вона гарантує його належну поведінку у майбутньому.

Представник кримінальної міліції ( інспекція ювінальної превенції ) пояснила суду , що ОСОБА_8 перебуває на обліку у їхній установі як неповнолітній , який вчинив кримінальне правопорушення. З моменту поставлення на облік з ним проводилася постійна профілактична робота направлена на орієнтування неповнолітнього на позитивний соціальний спосіб життя та не допущення з його боку повторних правопорушень. На всі ці заходи останній сприймає та реагує адекватно . Вважає , що за своїми характеризуючими даними обвинуваченому слід призначити покарання без реального позбавлення волі та застосувати до нього примусові заходи виховного характеру.

Представник служби у справах дітей Петропавлівського РДА Дніпропетровської області пояснила , що на обліку їхньої установи перебуває сім"я Перехрест , яка попала у складні життєві обставини. Мати виховує сина ОСОБА_10 разом з батьком. Батько та мати весь час працюють , а тому можливо вони недостатньо приділяли уваги по вихованню свого сина. Син навчається у вечірній школі. Житлові та матеріально-побутові умови проживання сім"ї не в повній мірі задовільні. Вважає , що для перевиховання неповнолітнього ОСОБА_8 достатньо застосувати примусову заходи виховного характеру.

Після допиту обвинуваченого , законного представника неповнолітнього обвинуваченого та представників служб , суд дійшов висновку , що їхні показання є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ними змісту обставин вчинених кримінальних правопорушень , добровільності та істинності їхніх позицій .

В той же час , враховуючи конкретну ситуацію , а саме те , що обвинувачений є неповнолітній , суд дійшов висновку не застосовувати норми ч. 3 ст. 349 КПК України , а дослідити матеріали кримінального провадження у повному обсязі.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16. 04. 2004 р. № 5 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх", при розгляді справи про злочин неповнолітнього крім обставин, зазначених у ст. 64 КПК України, з`ясовуються його вік, стан здоров`я та загального розвитку, характеристика, умови життя і виховання, обставини що негативно впливали на його виховання, вплив дорослих підмовників та інших осіб, які втягнули неповнолітнього в злочинну діяльність, а також його ставлення до вчиненого діяння. З метою застосування зазначених обставин судам належить використовувати положення статей 441 - 443 КПК про допит як свідків законних представників неповнолітніх. Зазначеною постановою звертається увага судів, на те що докази стосовно обставин, визначених у ст. 433 КПК, та інших даних про особу підсудного мають досліджуватися незалежно від того чи оспорюються ці обставини.

Таким чином , суд вирішив дослідити матеріали кримінального провадження у повному об"ємі.

Судом досліджувалися такі докази :

- протокол огляду місця події від 10.04.2017 р. з фототаблицею ( а.с.16-18 ) , яким підтверджується точне місце скоєння злочину ;

- письмова заява свідка ОСОБА_11 , яка дає добровільно надає дозвіл на огляд та подальшого вилучення металевої ванни ( а.с. 25 ) ;

- протокол огляду викраденого предмету та фототаблиця до нього від 24.03.2017 р. В ході проведення даної слідчої було оглянуто та вилучено металеву ванну , яка є предметом злочину ( а.с. 27-28 ) ;

- протокол пред"явлення речей для впізнання та фототаблиця до нього. В ході проведення даної слідчої дії потерпіла ОСОБА_9 серед пред"явлених для впізнання аналогічних ванн , під № 1 впізнала свою металеву ванну , яку в неї було викрадено ( а.с. 29-30 ) ;

- протокол огляду предмету та фототаблиця до нього від 25.05.2017 р. В ході проведення даної слідчої дії законний представник н/л обвинуваченого - ОСОБА_7 підтвердила той факт , що даний возик належить їй та знаходився у їхньому домашньому господарстві ( а.с. 34 ) ;

- висновок товарознавчої експертизи № 1781-17 від 12.05.2017 р. За даним висновком вартість викраденої металевої ванни становить 360 грн.

На думку суду , зазначені докази є належними , достовірними та достатніми для визнання винуватості кожного обвинуваченого та призначення їм відповідного покарання.

Органи досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфікували вірно за ч. 1 ст. 185 КК України , тобто таємне викрадення чужого майна ( крадіжка ) , вчинена ОСОБА_8 .

Визначаючи вид та міру покарання , суд бере до уваги , що обвинуваченим скоєно злочин невеликої тяжкості ( відповідно до вимог ст. 12 КК України ) .

Особа неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 встановлена відповідно до свідоцтва про народження , серії І. НОМЕР_1 , виданого 18.02.2003 р. Відділом РАЦС Жовтневого РУЮ м. Дніпропетровська.

Вивчаючи особу обвинуваченого , встановлено , що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_8 раніше не судимий . За місцем проживання характеризується посередньо ( скарг від жителів селища не надходило ). За місцем навчання характеризується також посередньо ( допускав пропуски занять без поважних причин ) .

Обставинами , що пом`якшують покарання є - щире каяття обвинуваченого , сприяння розкриттю злочину та його неповнолітній вік.

Обставин , що обтяжують покарання суд у справі не знаходить.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи вищенаведене , тобто обставини , що пом`якшують та обтяжують відповідальність , неповнолітній вік та особу підсудного , стан його психологічного здоров`я, умови розвитку і виховання, суд вважає, що за спрямованістю поведінки і як особа обвинувачений не представляє небезпеку для оточуючих і суспільства, оскільки піддається заходам виховного характеру з боку батьків , дорослих та педагогів , в неповнолітньому віці вчинив умисний злочин невеликої тяжкості , тому , на думку суду його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції його від суспільства , тобто обвинуваченому необхідно призначити покарання без реального позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням норм ст. 75 та 105 КК України

Згідно ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, в тому числі і у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення кримінального покарання» від 24.10.2003 року судам необхідно вирішувати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочин у неповнолітньому віці, щиро розкаялися у скоєному, відшкодували заподіяну злочином шкоду.

У п.10 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами законодавства у справах про злочини неповнолітніх» звертається увага судів на те, що при призначенні покарання неповнолітнім необхідно строго дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, беручи до уваги, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання, соціальна реабілітація.

Відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України. Примусові заходи виховного характеру застосовують в тому числі при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч.1 ст.105 КК (п.2 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру»).

Цивільний позов по справі не заявлено .

Судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи становлять 198 грн. Суд вважає , що дані витрати слід стягнути з законного представника неповнолітнього , тобто ОСОБА_7 . Адже , неповнолітній не працює та немає своїх коштів та збережень для відшкодування заподіяної шкоди.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися. Речові докази - знаряддя злочину , вилучалися. Суд вважає , що їх слід залишити потерпілій ОСОБА_9 та законному представнику ОСОБА_7 . Арешт на майно не накладався.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 75,104 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання з випробуванням , з іспитовим строком один рік .

На підставі п.п.1 ,2 ч. 2 ст. 105 до неповнолітнього ОСОБА_8 застосувати примусові заходи виховного характеру у виді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а саме :

- заборони залишати житло з 22-00 год. до 06-00 год. наступного дня, обмеження дозвілля у формі заборони без супроводу дорослих відвідувати парки, сквери, кафе до досягнення повноліття , справно відвідувати навчальний заклад .

Обов`язок по здійсненню контролю за належною поведінкою засудженого ОСОБА_8 покласти на службу в справах дітей Петропавлівської РДА Дніпропетровської області та на орган молодіжної превенції Петропавлівського ВП Павлоградського ГУНП в Дніпропетровській області .

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 198 грн.

Речові докази , які вилучалися під час досудового розслідування залишити потерпілій ОСОБА_9 ( металеву ванну ) та законному представнику ОСОБА_7 ( металевий візок ) .

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1