Справа № 509/901/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2017 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисниці ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204, ч.ч. 2,3 ст. 204 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

17 березня 2017 року, до Овідіопольського райсуду Одеської області надійшли обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, затверджених прокуратурою Одеської області за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204, ч.ч. 2,3 ст. 204 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурори прокуратури Одеської області вважали, що справа може бути призначена до судового розгляду, проти чого категорично заперечувала обвинувачена та її захисниця, вважаючи, що вказаний обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КК України, а реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам ст. 109 КПК України з підстав, викладених у клопотанні про повернення обвинувального акту прокурору, яке вони підтримали в судовому засіданні.

Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст. 314 КПК України після отримання обвинувального акта, суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

У відповідності до норм ст. 314 КПК України - у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення : зокрема повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Пунктом 13 частини 1 статті 3 КПК України передбачено, що обвинувачення твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити : 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення ; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування ; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Згідно із ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт має відповідати вимогам, визначеним ст. 291 КПК України, зокрема, обвинувальний акт повинен містити відомості про правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Таким чином, формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив, матеріальну шкоду, спричинену кримінальним правопорушенням і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо. Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог статті 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості, зокрема : найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Реєстр матеріалів досудового розслідування, доданий до вищевказаного обвинувального акту, що є його невід`ємною частиною, не містить найменування всіх процесуальних дій, проведених під час досудового розслідування, що має важливе значення для оцінки зібраних сторонами доказів, їх належності та допустимості при ухваленні судового рішення.

Частинами 2,3 статті 28 КК України передбачено злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (два або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовились про спільне його вчинення. Злочин визнається вчиненим організованою групою, якщо в його готуванні або вчиненні брали участь декілька осіб (три і більше), які попередньо зорганізувалися у стійке об`єднання для вчинення цього та іншого (інших) злочинів, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.

Відповідно до п. 9.5.1., 9.8.2., 18.2.4. Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої Наказом Генеральної прокуратури від 24.02.2016 р. № 103 - засвідчення документів здійснюється шляхом їх підписання, затвердження та проставлення печатки. Відмітка Копія або Витяг зазначаються у верхній правій частині лицевого боку першого аркуша документа. Напис про засвідчення документа складається зі слів З оригіналом згідно, скріплених печаткою з найменуванням відповідної прокуратури, найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію її ініціалів і прізвища, дати засвідчення копії та проставляється нижче від реквізиту Підпис. Перелік документів, які посвідчуються гербовою печаткою в органах прокуратурі Україні, наведено у додатку 57 Інструкції. Однак, вказаний обвинувальний акт не відповідає вимогам вищевказаних п. 9.5.1., 9.8.2., 18.2.4. відповідної Інструкції.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі «Камасінскі проти Австрії» від 19.12.1989 р., «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 р. зазначив, що у тексті п.п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82 п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення п.п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі - надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. Крім того, право бути проінформованим по характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого п.п. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 54, «Даллос проти Угорщини» п. 47, «Матточіа проти Італії» п. 58).

При чому, справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення «Даллос проти Угорщини») і крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого п.п. «b» п. 3 ст. 6 Конвенції.

Суд встановив, що в обвинувальному акті викладено лише зміст повідомлення про підозру, а також частина тих фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 і правова кваліфікація кримінальних правопорушень, в яких вона підозрюється. Однак, такі відомості, у відповідності до положень ст. 277 КПК України, становлять зміст повідомлення про підозру, а тому ОСОБА_7 за цим процесуальним рішенням, має статус підозрюваної, а не обвинуваченої.

Крім того, ідентичний зміст повідомлення про підозру у обвинувальному акті багато разів дублюється.

Аналізуючи зміст обвинувального акту, суд дійшов висновку про те, що в ньому відсутні конкретні дані про злочин, відсутні конкретне місце, час та спосіб вчинення злочину, його наслідки, а також форму вини і мотиви кримінального порушення.

З обвинувального акту не вбачається в чому саме проявляється незаконне зберігання з метою збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв, або тютюнових виробів або інших підакцизних товарів, шляхом відкриття підпільних цехів або з використанням обладнання, що забезпечує масове виробництво товарів, а також незаконне виготовлення товарів, зазначених у частинах 1,2 ст. 204 КК України, з недоброякісної сировини (матеріалів), що становлять загрозу життю і здоров`ю людей.

Таким чином, в обвинувальному акті відсутнє конкретне, з відображенням усіх обов`язкових елементів складу злочину формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за приписами ст. 337 КПК України - судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, що в даному випадку не було дотримано слідчим під час досудового розслідування та прокурором, який затвердив обвинувальний акт, що перешкоджає судовому розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_7 .

В обвинувальному акті, слідчим зазначено про відсутність витрат на залучення експертів. Однак, в реєстрі матеріалів досудового розслідування - містяться відомості про проведення двох експертиз.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 214, ч. 4 ст. 280, ч. 3 ст. 282, ч. 3 ст. 283 КПК України - до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про вчинення кримінального правопорушення, відомості про відновлення та про закінчення досудового розслідування.

Однак, в порушення п. 1 ч. 2 ст. 109, ч. 1 ст. 110 КПК України - реєстр матеріалів досудового розслідування у розділі І «Проведені під час досудового розслідування процесуальні дії» не містить відомості про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань зазначених обставин, незважаючи на те, що згідно розділу II, відповідні процесуальні рішення приймалися.

Не містить також в порушення п. 2 ч. 2 ст. 109 КПК України, ч. 1 ст. 110 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування у розділі II «Прийняті під час досудового розслідування процесуальні рішення», процесуальних рішень, які були прийняті слідчими суддями під час здійснення досудового розслідування, а саме ухвал слідчих суддів, які вказані в розділі III «Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані під час досудового розслідування».

Також, всупереч п. 2 ч. 2 ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування у розділі II «Прийняті під час досудового розслідування процесуальні рішення» - не містить в собі протоколів допиту свідків та підозрюваних, про допит яких зазначено у розділі І «Проведенні під час досудового розслідування процесуальні дії» та у розділі II реєстру «Прийняті під час досудового розслідування процесуальні рішення», не містить жодних реквізитів прийнятих процесуальних рішень, а містить лише короткий опис таких рішень.

Відповідно до ч. 4 ст. 278 КПК України, дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань та згідно ст. 279 КПК України, у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені ст. 278 цього Кодексу.

Так, в розділі II «Прийняті під час досудового розслідування процесуальні рішення» під № 1-4 зазначено про витяги з ЄРДР, однак, як встановив суд, вони відносяться до інших кримінальних проваджень, на відміну від даного кримінального провадження № 0000156 від 20.12.2016 р. та відсутність будь-яких даних щодо внесення до ЄРДР в рамках даного кримінального провадження №0000156 відомостей про повідомлення про підозру, незважаючи на те, що в цьому ж розділі слідчим зазначено про повідомлення про підозру ОСОБА_7 .

Суд встановив, що майже всі зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування процесуальні дії та рішення - були здійсненні та прийняті в рамках іншого кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000044 від 15.04.2016 відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204, ч. 3 ст. 204, ч. 2 ст. 229, ч. 3 ст. 229 КК України.

Таким чином, у відповідності до вимог ст.ст. 84,85,86 КПК України, відповідні матеріали, як докази не можуть бути використані в рамках даного кримінального провадження, оскільки в рамках даного кримінального провадження, на думку суду, не було проведено жодної слідчої (розшукової) дії та не було прийнято жодного процесуального рішення, окрім зупинення, відновлення досудового розслідування, повідомлення особі про підозру, відкриття матеріалів та складення обвинувального акту.

При чому, суд вважає, що виділення матеріалів досудового розслідування з кримінального провадження № 0000044 за № 0000156 - було здійснено всупереч ч.ч. 3,4 ст. 217 КПК України, оскільки нормами діючого КПК України не передбачено виділення матеріалів досудового розслідування у зв`язку з хворобою підозрюваного, так як в разі хвороби особи, у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 280 КПК України, досудове розслідування зупиняється.

Як показала захисниця Кізілової, 09.09.2016 р. останній за аналогічним змістом і кваліфікацією було повідомлено про підозру в рамках кримінального провадження № 0000044.

З матеріалів реєстру вбачається, що 20.12.2016 р. в рамках кримінального провадження № 0000044 була прийнята постанова про виділення матеріалів кримінального провадження в №0000156, оскільки начебто остання хворіла, незважаючи на те, що жодні докази про будь-яку хворобу Кізілової в матеріалах кримінального провадження №0000044 відсутні, що в даному випадку, на думку суду є суттєвим порушенням прав на захист Кізілової.

Суд з`ясував, що всупереч вимогам п. 1 ч. 1 ст. 280 КПК України, стороною обвинувачення до Овідіопольського районного суду Одеської області було подано обвинувальний акт (практично ідентичний змісту даного обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування) у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0000044 від 15.04.2016 р. відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204, ч. 3 ст. 204, ч. 2 ст. 229, ч. 3 ст. 229 КК України, однак без обвинувачення ОСОБА_7 .

Таким чином, на думку суду, незаконне виділення матеріалів досудового розслідування було здійснено у зв`язку із тим, що в рамках кримінального провадження № 0000044, згідно протоколів допиту від 15.04.2016 р., 27.04.2016 р. - Кізілова була допитана, як свідок, а тому сторона обвинувачення не могла обґрунтовувати підозру та обвинувачувати у вчиненні відповідних злочинів її показами як свідка у відповідності до вимог п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК України.

Також, суд звертає увагу на те, що 27.02.2017 р. старшим слідчим з ОВС 1 ВКР СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області майором податкової міліції ОСОБА_11 . Кізіловій було повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 28 ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204, ч. 3 ст. 204 КК України.

28.02.2017 р. складено обвинувальний акт та 13.03.2017 р. він був вручений ОСОБА_7 .

Суд вважає, що направленням вищевказаного обвинувального акту за підсудністю до Овідіопольського району прокуратурою Одеської області були порушені вимоги ч. 1 ст. 32 КПК України згідно з якою, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.

У зв`язку з чим, суд вважає, що в даному випадку органом досудового розслідування та відповідно прокуратурою Одеської області було порушено територіальну підсудність розгляду даного кримінального провадження, з урахуванням того, що два з трьох епізодів інкримінованих кримінальних правопорушень ОСОБА_7 були скоєні на території м. Миколаєва та Миколаївської області, де і були розміщені і знаходяться підвальні приміщення для підпільного виготовлення алкогольних напоїв, в знаходиться і встановлено спеціальне обладнення для перекачування, фільтрації та пом`якшення води, електричні дозаторні апарати, облаштовані місця, підготовлені приміщення для виготовлення купажу та зберігання готової продукції, і де незаконно виготовлялись алкогольні напої, а на території Овідіопольського району Одеської області було проведено лише один обшук гаражу № НОМЕР_1 ГК «Ветеран» за адресою : АДРЕСА_1 . Всі обшуки і вилучення майна під час досудового розслідування проводились одночасно 15.04.2016 р. на території Миколаївської області і один обшук на території Овідіопольського району Одеської області, зважаючи на те, що як ОСОБА_7 , так і всі свідки по справі зареєстровані та постійно проживають на території Миколаївської області, суд якої забезпечив би оперативність і ефективність розгляду даного кримінального провадження згідно із ст. 34 КПК України.

Таким чином, в даному випадку органами досудового розслідування була порушена ціла низка норм КПК України зазначених вище, а тому вищенаведені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту та додатків до нього вимогам ст.ст. 32,42,109,110,291 КПК України, а тому зазначені матеріали підлягають поверненню прокурору.

Керуючись ст.ст. 32,109,110,290,291,293,314 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Повернути обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204, ч.ч. 2,3 ст. 204 України прокуратурі Одеської області.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області на протязі 7 днів з дня її проголошення.

суддя ОСОБА_1