Справа №463/2089/16-к
Провадження №1-кп/463/64/17
В И Р О К
іменем України
31 липня 2017 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє 06.06.2016 року Галицьким районним судом м. Львова за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком терміном на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

в с т а н о в и в:
Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, 03 квітня 2016 року близько 20.50 год., маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, з метою власного безпідставного збагачення, зайшли в приміщення квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_8 - сусіду ОСОБА_7 , реалізовуючи спільний злочинний умисел, застосували до потерпілого насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме нанесли останньому декілька ударів в область голови, чим спричинили йому легкі тілесні ушкодження, продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 відкрито викрали із кімнати зазначеної квартири наступні речі: телевізор марки «BRAVIS», тюнер марки «Trimax», два пульти та покинули приміщення квартири, майно в подальшому продали невідомій особі, чим заподіяли потерпілому збитків на загальну суму 13 000 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні свою вину визнав та пояснив, що 03 квітня 2016 року гуляв з ОСОБА_7 , вживали алкогольні напої. Ввечері ОСОБА_7 запропонував забрати речі з квартири по сусідству де він проживає. Він погодився, оскільки спочатку подумав, що це його речі. Постукали в двері, потерпілий відчинив, вони зайшли та почали упаковувати телевізор, при цьому він наніс кілька ударів в область голови потерпілого. Забрали речі, а ОСОБА_7 ще раз повернувся і щось виніс. ОСОБА_7 продав речі невідомій особі. Деталі не пригадує, оскільки був в стані алкогольного сп`яніння, але свою вину визнає в повному обсязі, щиро розкаюється, має намір відшкодувати шкоду.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні свою вину визнав та пояснив, що 03 квітня 2016 року він з ОСОБА_6 вживали алкогольні напої. Ввечері він запропонував зайти до його сусіда забрати телевізор. Вони постукали в двері, ОСОБА_8 його знайомий відчинив, вони зайшли та почали упаковувати телевізор, при цьому ОСОБА_6 наніс кілька ударів в область голови потерпілого. Чи він наносив удари не пригадує. Коли винесли телевізор, він ще раз повернувся за тюнером, а можливо і зразу його забрав. Майно продав невідомому водію таксі. Викрадення телефону заперечив. Деталі обставин майже не пам`ятає, оскільки був в стані сильного алкогольного сп`яніння. У скоєному щиро розкаюється.

Окрім визнання обвинуваченими своєї вини, їх винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування, судового розгляду та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_8 даними в судовому засіданні про те, що він проживає за адресою: АДРЕСА_4 по сусідству з ОСОБА_7 , з яким знайомий. Ввечері 03.04.2016 року постукали в двері і зайшов ОСОБА_7 з іншим обвинуваченим. Він повідомив йому, що сина ще немає, так як думав, що він прийшов до нього. ОСОБА_7 пішов в туалет, а ОСОБА_6 наніс йому кілька ударів в голову. Після чого вони винесли телевізор з пультами та тюнер, а як пішли, то побачив, що немає і телефону. Телефон був в несправному стані, цінності собою не представляє, а вартість телевізора та тюнера 13 000 грн. Тоді він зателефонував сину ОСОБА_9 і той викликав працівників поліції.

Показаннями свідка ОСОБА_9 даними в судовому засіданні про те, що він проживає за адресою: АДРЕСА_4 по сусідству з ОСОБА_7 , з яким знайомий. 03.04.2016 року ввечері йому зателефонував батько та коли він прийшов додому повідомив, що ОСОБА_7 з іншим обвинуваченим побили його та забрали телевізор, тюнер, пульти та телефон. Однак, телефон зник ще раніше, а батько міг не звернути увагу, так як телефон був несправний і ним ніхто не користувався.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 642 від 05.04.2016 року, яка закінчена 06.04.2016 року (а.с.75 том 2) у ОСОБА_8 виявлено синці на обличчі зліва, у лівій завушній ділянці, садно на обличчі зліва, які утворилися від дії тупих предметів, могли виникнути 03.04.2016 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Рапортом працівників Личаківського РОВД м. Львова від 03.04.2016 року підтверджується той факт, що за повідомленням ОСОБА_9 на АДРЕСА_4 було вчинене викрадення майна (а.с.60 том 2).

Як вбачається з протоколу огляду місця події з фототаблицею від 03.04.2016 року (а.с.62-71 том 2), а саме приміщення квартири на АДРЕСА_4 , обстановка в квартирі частково порушена.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 11.04.2016 року потерпілий ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_6 як особу, яка вчинила відкрите викрадення його майна (а.с.77-81 том 2).

Згідно з протоколом одночасного допиту осіб від 11.04.2016 року (а.с.82-85 том 2) потерпілого ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_7 підтверджуються їх показання дані в судовому засіданні.

Протоколами проведення слідчих експериментів від 14.04.2016 року (а.с.88-103 том 2) також підтверджено показання обвинувачених, які відтворили обставини події.

Таким чином, оцінюючи показання обвинувачених, потерпілого, свідка суд надає їм віри, оскільки вони знаходяться в об`єктивному зв`язку з матеріалами кримінального провадження, стверджуються наведеними об`єктивними письмовими доказами.

Разом з тим, не знайшла свого підтвердження та обставина, що 03.04.2016 року у потерпілого було викрадено телефон, оскільки ОСОБА_8 особисто не бачив його викрадення, а лише припустив, так як телефону не було на місці. Натомість його син свідок ОСОБА_9 ствердив, що телефон зник ще раніше до цієї події, як і зазначили самі обвинувачені, що телефону вони не викрадали.

Відтак, оцінюючи зібрані в кримінальному провадженні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення доведено повністю, їх дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

Окрім цього, ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення за ч.2 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, по епізоду, що мав місце 22.09.2016 року о 07.00 год. Так, ОСОБА_6 з метою незаконного заволодіння майном потерпілого ОСОБА_10 та власного безпідставного збагачення, перебуваючи на зупинці громадського транспорту поблизу вул. Зеленої, 54 у м. Львові, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, попросив мобільний телефон потерпілого марки Самсунг для здійснення дзвінка, після чого взявши мобільний телефон, почав тікати. В подальшому потерпілий наздогнав його на АДРЕСА_5 , де сказав повернути йому мобільний телефон, однак ОСОБА_6 наніс удар рукою в обличчя потерпілого, після чого з місця події втік.

Аналізуючи склад злочину передбаченого ст. 186 КК України грабіж, суд приходить до наступного. Грабіж з об`єктивної сторони характеризується відкритим способом викрадення чужого майна, тобто у присутності інших осіб, які розуміють протиправний характер дій винного, а він, у свою чергу, усвідомлює цю обставину. При грабежі, на відміну від шахрайства, винний не застосовує до потерпілого обман, а діє відкрито та зухвало, із застосуваннням насильства чи без такого.
Суб`єктивна сторона грабежу, як і шахрайства, характеризується наявністю у винної особи прямого умислу на заволодіння чужим майном і корисливим мотивом.
У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 року № 10 відповідно до статті 190 КК шахрайство - це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. Обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього.
Відтак, в результаті шахрайських дій потерпілий - власник, володілець, особа, у віданні або під охороною якої знаходиться майно, добровільно передає майно або право на майно винній особі. Безпосередня участь потерпілого у передачі майнових благ і добровільність його дій є обов`язковими ознаками шахрайства, які відрізняють його від викрадення майна та інших злочинів проти власності.
В ході судового розгляду встановлено наступне. Обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що потерпілого ОСОБА_10 знав раніше до події. 22.09.2016 року зранку на вул. Зеленій побачив його на зупинці громадського транспорту, підійшов та попросив мобільний телефон щоб зателефонувати до двірника ЛКП, якій допомагав у роботі. Потерпілий передав телефон, а він в свою чергу роблячи вигляд, що розмовляє, пішов в сторону пошти, ОСОБА_10 направився за ним, сказав повернути телефон, а він тримаючи телефон в руці, підняв руки вверх та сказав, що не має телефону. Потерпілий почав обшукувати його кишені, тому дав йому ляпаса по обличчі і пішов. Пізніше здав телефон в ломбард за 100 грн.

Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що 22.09.2016 року близько 07.00 год. сидів на зупинці громадського транспорту на вул. Зеленій, до нього підійшов знайомий ОСОБА_6 та попросив мобільний телефон щоб зателефонувати до когось з ЛКП, він добровільно передав йому телефон вартістю 80 грн. ОСОБА_6 говорячи в телефон «алло» пішов в сторону пошти, він направився за ним в повільному темпі, бо боліла нога. На вул. Івасюка підійшов до нього, схопив за одяг та сказав повернути телефон. Обвинувачений підняв руки, сказав, що немає телефону, він подивився в кишенях, за що ОСОБА_6 дав йому ляпаса по обличчі та пішов. Пізніше зізнався, що він здав телефон в ломбард. Шкода йому відшкодована, телефон повернуто, претензій до нього немає, просить суворо не карати.

Свідок ОСОБА_11 , яка була очевидцем подій на вул. Івасюка, в судовому засіданні надала аналогічні показання дані потерпілим та обвинуваченим. При цьому повідомила, що ОСОБА_6 міг їй телефонувати, оскільки раніше завжди допомагав у роботі прибиральника ЛКП.

З протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 22.09.2016 року (а.с.5 том 2) вбачається, що потерпілий ОСОБА_10 повідомив працівників правоохоронного органу про заволодіння знайомим на ім`я ОСОБА_12 його мобільним телефоном.

Відповідно до протоколу одночасного допиту осіб від 23.09.2016 року (а.с.18 том 2) ОСОБА_10 та ОСОБА_6 підтвердили, що раніше були знайомі, потерпілий повідомив, що добровільно передав телефон для здійснення дзвінка, з яким останній пішов в іншу сторону.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 23.09.2016 року (а.с.21 том 2) з фототаблицями також підтверджено показання обвинуваченого та потерпілого, які були дані в судовому засіданні.

Відтак, ОСОБА_6 заволодів телефоном ОСОБА_10 , не вчиняючи по відношенню до останнього дії, які містять ознаки грабежу, а діючи шляхом обману та зловживання довірою потерпілого, тобто шляхом шахрайства по відношенню до останнього, оскільки був його знайомим, і будучи в хороших відносинах використав довірчі стосунки та заволодів його майном. Крім цього, сам факт неповернення майна, його продаж після заволодіння та дії самого обвинуваченого, який не вжив всіх можливих заходів щодо повернення телефону, а відшкодував шкоду після порушення кримінального провадження свідчить про наявність в нього прямого умислу на шахрайські дії.

Разом з тим, ОСОБА_10 , як він пояснив, придбав на радіоринку вказаний мобільний телефон за 80 грн., а обвинувачений ОСОБА_6 отримав у ломбарді за нього 100 грн., що стверджується листом ломбарду «Заставно-Кредитний дім» від 17.10.2016 року (а.с.36 том 2). На час вчинення згаданого діяння в 2016 році сума встановлена на рівні соціальної пільги, визначеної Законом, для настання кримінальної відповідальності, становила 137 грн., що більша за розміром від викраденого майна потерпілого та завданої шкоди. Відтак, вказаний епізод слід виключити з обвинувачення ОСОБА_6 , так як особа визнається винуватою у вчиненні аналогічного діяння, що підпадає під ознаки ст. 186 ч.2 КК України та виключення епізоду на впливає на кваліфікацію його дій.

При призначенні обвинуваченим покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину; особу винного ОСОБА_6 , який раніше судимий, перебуває на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах; особу винного ОСОБА_7 , який раніше не судимий, не перебуває на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах; щире каяття обвинувачених, активне сприяння розкриттю злочину, як обставини, які пом`якшують покарання. Обставин, які обтяжують покарання суд не вбачає і приходить до висновку, що покарання слід обрати в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин, у виді позбавлення волі.

Із врахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_6 , який є особою молодого віку, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, має незадовільний стан здоров`я, а саме має розлади психічної діяльності, вчинив тяжкий злочин, але у чому на даний час щиро розкаюється, активно сприяв у його розкритті, із врахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий, є особою молодого віку, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, вчинив тяжкий злочин, але у чому на даний час щиро розкаюється, активно сприяв у його розкритті, враховуючи обставини справи, зокрема відсутність претензій потерпілого до обвинувачених, часткове відшкодування шкоди потерпілому, суд приходить до висновку, що виправлення обвинувачених можливе без відбування покарання, а тому до них слід застосувати ст. 75 КК України.

Крім цього, відносно ОСОБА_6 слід застосувати положення ст.70 КК України, оскільки встановлено, що після постановлення вироку від 06.06.2016 року Галицьким районним судом м. Львова, ОСОБА_6 винен в іншому злочині вчиненому ним до постановлення даного вироку. Відтак, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України підсудному слід призначити покарання за сукупністю вказаних злочинів. Підстав для зарахування попередньо призначеного покарання згідно ч. 4 ст. 70 КК України не має, оскільки покарання не відбуте.

Речовий доказ у кримінальному провадженні телефон марки Самсунг, який перебуває на зберіганні у потерпілого, слід повернути власнику ОСОБА_10 .

Відповідно до вимог ч.1 ст. 377 КПК України, так як обвинувачений ОСОБА_6 звільняється від відбування покарання, а на даний час тримається під вартою, слід звільнити його з-під вари в залі судового засідання.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-

з а с у д и в:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

У відповідності до ч.1, ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Галицького районного суду м. Львова від 06.06.2016 року, більш суворим призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Звільнити ОСОБА_6 з-під вари негайно в залі судового засідання.

Речовий доказ у кримінальному провадженні телефон марки Самсунг, який перебуває на зберіганні у потерпілого, повернути власнику ОСОБА_10 .

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Личаківський районний суд м. Львова.

Суддя: ОСОБА_1