АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/789/179/16 Доповідач - ОСОБА_1
Категорія - скарга на арешт майна
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_1

Суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю - прокурора ОСОБА_4

представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6

при секретарі ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Тернопільської області матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 24 листопада 2016р. про арешт майна у кримінальному провадженні №0000179, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 жовтня 2016 року, про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 24 листопада 2016 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ Національної поліції в Тернопільській області, погоджене з начальником Козівського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури, про накладення арешту на тимчасово вилучене під час проведення огляду місця події 25 жовтня 2016 року майно шляхом заборони його відчуження та використання в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000804 від 25 жовтня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Накладено арешт на майно, а саме: автомобіль марки Порше Кайєн д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , жителю АДРЕСА_1 , та перебуває у користуванні ОСОБА_8 , жителя АДРЕСА_2 ; автомобіль марки Мерседес Бенц 190D д.н.з. НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_9 , жителю АДРЕСА_3 , та перебуває у користуванні ОСОБА_10 , жителя с. Вікторівка Козівського району Тернопільської області.

У своїй ухвалі слідчий суддя вказав, що судово-автотехнічні та транспортно-трасологічна експертизи по прийнятих постановах старшого слідчого не закінчені, висновки по них не складені та до матеріалів кримінального провадження не долучені.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 24 листопада 2016 року скасувати в частині накладення арешту на автомобіль Порше Каєн д.н.з. № НОМЕР_1 належний ОСОБА_5 , оскільки вважає її незаконною.

Зокрема зазначає, що слідчий із клопотанням про арешт майна повинен був звернутись до того суду, в межах територіальної юрисдикції якого згідно зі своєю юридичною адресою розташований відповідний орган, наділений законом функцією досудового розслідування.

Разом з тим вказує, що слідчий суддя не надав значенню тому факту, що на момент подання клопотання підслідність була визначена за СВ Козівського ВП і саме начальник даного відділу був вправі визначати слідчу групу.

Крім того зазначає, що станом на 18 листопада було проведено усі необхідні експертизи, для проведення яких був необхідний автомобіль з метою фіксації усіх слідів та пошкоджень, які збереглись на ньому, що в ході розгляду даного клопотання в суді першої інстанції підтвердив і заступник начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_11 .

Також вказує, що у матеріалах справи відсутні постанови про призначення нових експертиз для проведення яких необхідний автомобіль Порше Каєн.

Крім того вказує, що з моменту подання слідчим до Тернопільського міськрайонного суду клопотання про арешт майна до моменту винесення ухвали слідчим суддею, в порушення вимог КПК України минуло більше 72 годин.

Заслухавши доповідь судді, думку представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , яка підтримує свою апеляційну скаргу та просить її задовольнити, скасувавши ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 24 листопада 2016 року, в частині накладення арешту на автомобіль Порше Каєн, прокурора, який просить апеляційну скаргу представника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін, оскільки вважає її законною та обґрунтованою, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській обл. проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000179 від 25 жовтня 2016 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

У цьому кримінальному провадженні розслідуються обставини дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 25 жовтня 2016 р. близько 10 год на автодорозі між с. Вікторівка та смт. Козова Козівського району, внаслідок якої потерпілі автомобіля Мерседес- Бенц 190D отримали тілесні ушкодження.

25 жовтня .2016 р. ст. слідчий в ОВС СУ ГУ Національної поліції в Тернопільській обл. ОСОБА_12 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. з клопотанням про накладення арешту на майно, належне учасникам ДТП ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , яке було погоджено з начальником Козівського відділу Теребовлянської місцевоі прокуратури.

24 листопада 2016 р. ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайсуду Тернопільської обл. клопотання прокурора про арешт майна було задоволено та накладено арешт на майно, а саме: автомобіль марки Порше Кайєн д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , жителю АДРЕСА_1 , та перебуває у користуванні ОСОБА_8 , жителя АДРЕСА_2 ; автомобіль марки Мерседес Бенц 190D д.н.з. НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_9 , жителю АДРЕСА_3 , та перебуває у користуванні ОСОБА_10 , жителя с. Вікторівка Козівського району Тернопільської області. посилаючись на ч. 2 ст.170 КПК України як на підставу для накладення арешту.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно до вимог ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним Кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Задовольняючи дане клопотання прокурора, внесене в межах кримінального провадження №0000179 від 25 жовтня 2016 року про накладення арешту на майно, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення прокурора та, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку про необхідність накласти арешт на нерухоме майно, зазначене в резолютивній частині ухвали.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя вірно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає вимогам ст.170 КПК України, оскільки може бути використано з метою забезпечення можливої конфіскації майна та арешт є необхідним з метою виконання завдань в даному кримінальному провадженні.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132,170-173 КПК України, наклав арешт із забороною розпорядження на нерухоме майно, а саме: автомобіль марки Порше Кайєн д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , жителю АДРЕСА_1 , та перебуває у користуванні ОСОБА_8 , жителя АДРЕСА_2 ; автомобіль марки Мерседес Бенц 190D д.н.з. НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_9 , жителю АДРЕСА_3 , та перебуває у користуванні ОСОБА_10 , жителя с. Вікторівка Козівського району Тернопільської області.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Це ж стосується і тверджень представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 щодо порушення норм КПК про визначення підсудності і складу слідчої групи.

Зокрема, на день розгляду клопотання слідчим суддею, а саме 24 листопада 2016 р., підслідність даного кримінального провадження вже було визначено, а, відповідно, клопотання слідчого повинно було розглядатись за принципом територіальної підсудності згідно ст. 32 та ч.2 ст.132 КПК України, які і були дотримані як слідством, так і слідчим суддею.

Зважаючи на викладене в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співрозмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл., якою накладено арешт на автомобілі Порше Кайєн д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_5 , жителю АДРЕСА_1 , та перебуває у користуванні ОСОБА_8 , жителя АДРЕСА_2 ; Мерседес Бенц 190D д.н.з. НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_9 , жителю АДРЕСА_3 , та перебуває у користуванні ОСОБА_10 , жителя с. Вікторівка Козівського району Тернопільської області, із забороною відчужувати, користуватися та розпоряджатися ними без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_1