Провадження № 1-кс/200/7020/17
21 липня 2017 року м. Дніпро
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю представника - адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі скаргу представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим, -
У судовому засіданні представник свою скаргу підтримав, прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні її тексту. Додатково пояснив, що ОСОБА_5 діями з відчуження спірного автомобіля ОСОБА_7 заподіяно матеріальну шкоду. Через це він і був потерпілим по справі. Тому виключати його із числа потерпілих у слідчої не було підстав.
Слідча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не з`явилася, письмових заяв та клопотань суду не надала. Скаржник та прокурор не заперечували проти розгляду справи за відсутності слідчої. З цих підстав справу, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України, розглянуто за відсутності слідчої та винесено ухвалу.
Відповідно до вимог ч.ч. 1-3 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди; права та обов`язки потерпілого в особи виникають з моменту подання нею заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження, як потерпілого; потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження, як потерпілого. Згідно з вимогами п.п 1, 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено бездіяльність слідчого чи прокурора яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; про відмову у визнанні потерпілим, заявником, особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановлюється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги. Нормою ч. 3 цієї статті встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Розглянувши скаргу і надані до неї додатки, заслухавши пояснення представника скаржника та з`ясувавши думку, вважаю, що скарга підлягає частковому задоволенню.
Нормами чинного цивільного законодавства України з 2004 року передбачено перехід права власності на рухоме майно у вигляді автотранспорту лише на підставі двох правочинів за договором купівлі-продажу та за договором дарування. ОСОБА_7 такого правочину із власником автомобіля ОСОБА_9 , не укладала, довіреності від нього на розпорядження його власністю спірним автомобілем марки Порше, моделі «Панамера», не мала. Тому і набуття нею права власності на цей автомобіль, і його відчуження, вчинені з порушенням вимог чинного цивільного законодавства, тобто незаконно. За довідкою-рахунком можлива лише одна дія - постановка на державний облік чи зняття з нього автомобіля. З тих підстав у її, а також у діях інших осіб, причетних до документального оформлення набуття права власності ОСОБА_7 на вказаний автомобіль та його відчуження, присутні ознаки складу злочину, якого це повинно визначити слідство. З тих підстав, що у діях ОСОБА_7 є ознаки складу злочину з незаконного заволодіння автомобілем, право на укладання правочинів з відчуження якого за довіреністю ОСОБА_9 надано ОСОБА_10 , а тим, теж за довіреністю, надано ОСОБА_5 , при його відчуженні ОСОБА_7 довіреній особі ОСОБА_5 завдано, як мінімум, моральної шкоди (у іншому засіданні повідомив, що витратив на придбання цього автомобіля грошові кошти). Крім того, нормами ст. 55 КПК України, якими встановлено критерії набуття статусу потерпілого у кримінальному провадженні, не встановлено порядку та механізму позбавлення особи, яка вже була визнана потерпілою у кримінальній справі, статусу потерпілого. Тому оскаржена постанова винесена з порушенням вимог чинного кримінально-процесуального законодавства України. З цих підстав постанова про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_5 , який є потерпілим з 2015 року, підлягає скасуванню, а скарга задоволенню.
У частині зобов`язання органу досудового слідства надати матеріали цього кримінального провадження потерпілому ОСОБА_5 та/або його представнику ОСОБА_3 для ознайомлення, з правом фотографування сторінок справи у п`ятиденний строк з моменту постановлення ухвали слідчого судді по даній справі, підстав для задоволення не вбачаю, та вважаю цю вимогу передчасною. Так, після скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим слідчий зобов`язаний надати можливість потерпілому ознайомитися зі справою. При відмові це зробити з будь-яких підстав, потерпілий може звернутися до прокурора, а у випадку не поновлення цього його права прокурором - це право потерпілого може бути поновлене слідчим суддею.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 55, 214, 303, 307, 369, 371-372, 395 КПК України, -
Скарги представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 , на постанову про відмову у визнанні потерпілим задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1