Справа № 357/1255/17
1-кп/357/380/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.06.2017 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання №7 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, судову справу за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Біла Церква Київської області, одруженого, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків: НОМЕР_1 , раніше судимого:
1)18.08.2016 року - вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

2)02.11.2016 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Фастівського міськрайонного суду Київської від 18.08.2016 року призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

3)08.12.2016 року Білоцерківським міськрайонний судом Київської області за ч. 2 ст. 289 та ч. 1 ст. 304 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:
24.04.2016 року близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в парку імені Шевченка, що розташований між вулицями Леся Курбаса та Ярослава Мудрого в м. Біла Церква Київської області умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_6 під приводом необхідності зробити телефонний дзвінок, попросив у нього мобільний телефон марки «Iphone 4», чорного кольору вартістю 2090 гривень, в середині якого знаходилася сім карта мобільного оператора «Лайфселл» вартістю 25 гривень, заздалегідь не маючи наміру його повертати.
Потерпілий ОСОБА_6 добросовісно помиляючись в намірах ОСОБА_4 , добровільно передав останньому мобільний телефон марки «Iphone 4», чорного кольору.
Після отримання від ОСОБА_6 мобільного телефону, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись мобільним телефоном на власний розсуд, заклавши його до ломбарду, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 2115 гривень.

Між сторонами кримінального провадження потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 досягнуто та підписано угоду про примирення від 20 квітня 2017 року, яку подано в ході судового розгляду, за змістом якої сторони погодили, що сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. виконувати самостійно.

В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення йому суті обвинувачення, визнав свою вину у скоєнні інкримінованого злочину за ч. 1 ст. 190 КК України. Також пояснив суду, що він розуміє права, надані йому законом, угоду укладає добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі, готовий виконати умови угоди та понести визначене в ній покарання. Просив затвердити зазначену угоду.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 просив затвердити угоду про примирення та заявив, що зазначену угоду укладено добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену в угоді міру покарання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468, ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим.

Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 471 КПК України.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України віднесений до нетяжкого злочину, а отже угода відповідає вимогам закону.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.

Крім того, обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження угоди.

Потерпілому ОСОБА_6 відповідно до умов угоди роз`яснено та нею усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення. Виходячи з умов угоди, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, потерпілому зрозумілі.

Також, в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, сторони та інші учасники процесу не заперечують проти затвердження даної угоди.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між сторонами кримінального провадження потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України і ухвалення обвинувального вироку.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376, 395, 468, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд,-
З А С У Д И В :
Затвердити угоду від 20.04.2017 року про примирення, між сторонами судового провадження потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 у вчиненні злочину , передбаченого ч 1ст. 190 КК України.
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити узгоджену сторонами в угоді про примирення міру покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком та за вироками Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.11.2016 року та 08.12.2016 року призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді у виді штрафу в розмірі 50 н.м. доходів громадян, що становить 850 грн. та 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не застосовувати.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч.3 ст.394 КПК України

Суддя ОСОБА_1