Справа № 405/1700/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2017 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Кропивницький обвинувальний акт в кримінальному провадженні за № 0000021 від 11.02.2015 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровограда, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, такого, що проходить військову службу за контрактом у військовій частини польова пошта НОМЕР_1 у військовому званні - сержант, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 421 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 проходив військову службу за контрактом у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 в період з 31.10.2013 року по 26.02.2016 року у військовому званні сержант. Будучи особою, яка входить у добовий наряд частини (крім варти і вахти) - черговим по роті 3 загону частини, 03.09.2014 року близько 19:30 год. ОСОБА_3 у приміщенні 3 загону вказаної частини за адресою: АДРЕСА_2 після здачі підполковником ОСОБА_6 закріпленої за ним зброї - 9 мм пістолету системи Макарова серії НОМЕР_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, хоча не бажав, але свідомо припускав їх настання, в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 28, 58, 59, 125, 126, 130, 144, 147, 150, 151, 310, 311, 312 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, п.п. 2.15, 2.18 «Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.08.2005 р. за № 933/11213 та затвердженої наказом Міністра оборони України 29.06.2005 № 359, вчинив порушення статутних правил внутрішньої служби, що виразилось у не виклику відповідальної особи за ставницю радіогрупи кімнати зберігання зброї зазначеної частини для внесення вказаної зброї в опис зброї, яка зберігається у ставниці, належним чином чергування по роті на наступний день, а саме 04.09.2014 року не здав, наявність зброї по номерам не перевірив та упродовж доби (зазначений період) несення чергування не організував, охорону зброї не контролював, новопризначеному черговому роти належним чином чергування та зазначену зброю не передав, що в подальшому призвело до тяжких наслідків у вигляді порушення в обліку зброї та втрати зазначеної вогнепальної зброї, поширенні небезпечних предметів, які становлять підвищену категорію небезпеки для людства, до яких відноситься зброя, а також підриві боєздатності підрозділу та авторитету Збройних Сил України, запобігання яким входило в обов`язки ОСОБА_3
23 березня 2017 року між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_7 , укладена угода про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 421 КК України, як порушення особою, яка входить у добовий наряд частини (крім варти і вахти), статутних правил внутрішньої служби, якщо воно спричинило тяжкі наслідки, запобігання яким входило в обов`язки даної особи, істотних для даного кримінального провадження обставин та, з урахуванням ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особи обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем служби та проживання характеризується позитивно, безпосередньо приймав участь у проведенні АТО та має статус учасника бойових дій, наявністю, визначених ст. 66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, також беззастережного визнання винуватості, визначили можливість призначення, відповідно до ст.58 КК України, обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.421 КК України у виді службового обмеження на строк 1 рік з відрахуванням в дохід держави 10 (десяти) відсотків із суми грошового забезпечення.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угод, встановлені ч.2 ст. 473 КПК України, які роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_3 .

Прокурор, обвинувачений та захисник ОСОБА_5 , яка допущена в підготовчому судовому засіданні за клопотанням обвинуваченого, просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглянувши питання про затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

В судовому засіданні встановлено, що прокурор військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 , за участі захисника добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Крім цього, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє положення, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений та прокурор розуміють наслідки укладання та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України.

Суд також переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України, підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні.

ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, вперше притягується до кримінальної відповідальності, покарання, яке узгоджене в угоді є покаранням, яке не виходить за межі ст.58 КК України.

За таких підстав суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості укладену між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України та обвинуваченим і призначити узгоджену сторонами міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .

Цивільний позов, речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 під час досудового розслідування не застосовувався.

Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст. ст. 468-476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

затвердити угоду про визнання винуватості укладену 23 березня 2017 року між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 421 КК України, призначивши покарання із застосуванням ст.58 КК України у виді службового обмеження строком на 1 (один) рік з відрахуванням в дохід держави 10 (десяти) відсотків із суми грошового забезпечення.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 під час досудового розслідування не застосовувався.

Цивільний позов, речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Копію вироку вручити обвинуваченому ОСОБА_3 та прокурору після його проголошення негайно.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда ОСОБА_1