печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.01.2017 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001052, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.11.2016, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Українка, Обухівського району Київської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, маючого неповну вищу освіту, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
04.09.2016 приблизно о 7 год. 40 хв. ОСОБА_4 виходив із підземного переходу, який знаходиться неподалік станції метро «Позняки» КП «Київський метрополітен», що територіально знаходиться в Дарницькому районі м. Києва. Неподалік даного виходу стояв невстановлений досудовому розслідуванню чоловік, який запропонував ОСОБА_4 придбати учнівський квиток, який надає права учня на безкоштовний проїзд у громадському транспорті. На дану пропозицію ОСОБА_4 погодився і запитав, що потрібно для виготовлення даного учнівського квитка. Невстановлена досудовим розслідуванням особа повідомила ОСОБА_4 , що для виготовлення даного учнівського квитка йому необхідно фотокартку із зображенням ОСОБА_4 , анкетні дані та 100 гривень. На дану пропозицію ОСОБА_4 погодився, після чого, невстановлена досудовим розслідуванням особа та ОСОБА_4 домовились про зустріч наступного дня на тому самому місці.

05.09.2016 приблизно о 7 год. 40 хв. ОСОБА_4 зустрівся з невстановленою досудовим розслідуванням особою поблизу виходу з переходу, який знаходиться неподалік станції метро «Позняки» КП «Київський метрополітен», що територіально знаходиться в Дарницькому районі м. Києва, та передав їй фотокартку із своїм зображенням, на тильній стороні якої були написані анкетні дані останнього, та 100 гривень. Після цього невстановлена досудовим розслідуванням особа забрала 100 гривень та повідомила ОСОБА_4 , що він повинен прийти наступного дня на це ж місце, щоб забрати учнівський квиток, на що ОСОБА_4 погодився.

06.09.2016 приблизно о 7 год. 40 хв. ОСОБА_4 зустрівся з невстановленою досудовим розслідуванням особою поблизу виходу з переходу, який знаходиться неподалік станції метро «Позняки» КП «Київський метрополітен», що територіально знаходиться в Дарницькому районі м. Києва, після чого невстановлена досудовим розслідуванням особа передала ОСОБА_4 учнівський квиток № НОМЕР_1 , виданий 06.09.2016 школою №214, в якому була вклеєна фотокартка із зображенням ОСОБА_4 та вписані його анкетні дані.

В подальшому ОСОБА_4 , 03.11.2016 приблизно об 11 год. 30 хв., проходячи через контрольно-пропускний пункт на станції метро «Дніпро» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, з метою безкоштовного проїзду в громадському транспорті пред`явив працівнику метрополітену завідомо підроблений учнівський квиток № НОМЕР_1 , в якому було зазначено, що він виданий 06.09.2016 спеціалізованою школою № 214 м. Києва, на ім`я ОСОБА_4 , в якому була вклеєна фотокартка з зображенням ОСОБА_4 , після чого був запрошений до службового приміщення вказаної станції метро працівником поліції, де у подальшому учнівський квиток у нього було вилучено.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю та надав показання, якими повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Вказав, що на даний час усвідомив наслідки своїх дій, щиро розкаявся, жалкує про вчинення злочину та в подальшому ніколи не допустить протиправної поведінки. Просив його суворо не карати.

Обвинувачений вважав недоцільним у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України досліджувати інші докази стосовно фактичних обставин вчиненого ним діяння, розуміє, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

За згодою осіб, які беруть участь у справі, ухвалою головуючого вирішено питання про недоцільність дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, оскільки фактичні обставини ніким не оспорюються та відсутні сумніви стосовно добровільності та істинності позиції обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, оцінивши показання обвинуваченого як належний, допустимий та в даному випадку достатній доказ, суд приходить до висновку про кваліфікацію дій ОСОБА_4 за встановлених судом обставин ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво підробленню документу, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такий документ, і який надає права, з метою використання його, та за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документу, і його винуватість у вчиненні зазначених злочинів вважає доведеною.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд враховує повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 є особою молодого віку, раніше не судимий, за місцем навчання характеризується виключно позитивно, має постійне місце проживання, на обліку нарколога, психіатра не перебуває.

На підставі зазначених обставин суд вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів буде покарання у виді штрафу в межах санкцій ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, а також вважає можливим та доцільним при визначенні покарання за сукупністю злочинів застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Підстав для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили не встановлено.

Цивільний позов у справі не заявлявся, процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого в повному обсязі, питання речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:

За ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 540 грн.;

За ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 840 грн.

На підставі ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 840 грн.

Цивільний позов у справі не заявлено, речові докази зберігати в матеріалах провадження.

Процесуальні витрати за залучення експерта для проведення технічної експертизи документів в сумі 1760 грн. 80 коп. стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в повному обсязі.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувати.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його оголошення, у разі не подачі на нього апеляції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його оголошення.

Суддя ОСОБА_1