Справа № 362/4861/16-к
Провадження № 1-кп/362/304/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2016 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002109 від 24.12.2015 року про кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.289, ч.ч.2 і 3 ст.185 КК України стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , -

в с т а н о в и в :

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про необхідність обрання, на час судового розгляду цього кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного Васильківським міськрайонним судом 8 серпня 2016 року до 6 жовтня 2016 року, включно, оскільки залишається існування ризиків його неявки в судові засідання, у зв`язку з чим, він був заарештований на стадії досудового розслідування.

Заслухавши думку учасників процесу щодо заявленого прокурором клопотання та доводів на його обґрунтування, суд дійшов висновку про те, що його необхідно задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з обвинувального акту стосовно ОСОБА_4 , його звинувачено у вчиненні кримінальних правопорушень, що відносяться до середніх та тяжких злочинів, що свідчить про наявність обґрунтованої підозри у можливості продовження ним кримінальної протиправної поведінки.

Відповідно до положень ч.3 ст. 314 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі, запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого, за відсутності таких клопотань сторін, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Оскільки положеннями зазначеної статті не визначено процедури продовження, на час судового розгляду, такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, обраного під час досудового слідства, суд, вирішуючи заявлене клопотання виходить з вимог ст. 29 Конституції України, ст. 5 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року, ратифікованої 17.07.1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Протоколів № 1, 2, 4, 7 та 11 Конвенції, якими передбачено гарантії права на свободу та особисту недоторканість, враховуючи, що «ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як вмотивованим рішенням суду тільки на підставах та в порядку, встановлених законом».

Положеннями ст.ст.13 і 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права» та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року встановлено, що «відсутність чітко сформульованих положень, які б визначали, чи можливо належним чином продовжити (якщо так, то за яких умов) застосування на стадії судового слідства запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного на визначений період на стадії досудового слідства, не відповідає критерію передбачуваності закону» для цілей п.1 ст.5 Конвенції ( п.74 )».

Крім того, у цьому ж рішенні Суд зазначив, що «ст.46 Конвенції, у світлі її тлумачення в контексті ст.1 покладає на державу відповідача юридичний обов`язок вжити заходів загального характеру для забезпечення права стосовно інших осіб, ситуація яких аналогічна ситуації заявника, а саме: усунути проблеми, які призвели до таких висновків Суду ( п.97)».

Суд вважає, що задля запобігання встановленому в зазначеному Рішенні Судом системному порушенні, а саме: практиці, яка виникла «у зв`язку із законодавчою прогалиною і яка допускає можливість тримання особи під вартою протягом необмеженого і непередбачуваного строку за обставин, коли таке тримання під вартою не передбачається ні конкретним положенням законодавства, ні судовим рішенням, сама по собі суперечить принципу юридичної визначеності, який випливає з Конвенції і який є одним із основних елементів верховенства права (п.74)», питання про запобіжний захід ОСОБА_4 підлягає вирішенню в зазначеному підготовчому засіданні судом з ухваленням вмотивованого рішення.

Судом враховано, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні середніх та тяжких злочинів, не має постійного місця проживання, а отже, існує високий ризик можливості вчинення ним інших протиправних діянь і його ухилення від явки до суду, що унеможливить розгляд цієї справи в розумні строки.

На підставі наведеного та керуючись ст.29 Конституції України, ч.1 ст. 5 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», ст.ст.314-316, 392 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого, на час судового розгляду запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Київському СІЗО Управління пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області строком на 60 днів до «5» грудня 2016 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_6 .