Провадження № 1-кп/537/207/2016
Справа № 547/598/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.12.2016 року Колегія суддів Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Крива Руда, Семенівського району Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчинені злочину передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Обвинувачений ОСОБА_8 вчинив злочин проти життя та здоров`я особи за наступних обставин:

26 квітня 2016 року, близько 16.00 години, за місцем проживання по АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 скориставшись тим що ОСОБА_9 перебувала у стані алкогольного сп`яніння та спала, маючи умисел на позбавлення життя останньої, переніс її до недіючої криниці, в глибині земельної ділянки вказаного домоволодіння, та тримаючи її за ноги головою вниз, скинув на дно криниці. Потім скинув на дно криниці одяг ОСОБА_9 та присипав землею.

Згідно висновку експерта № 53 від 10.06.2016 року, смерть ОСОБА_9 настала від пошкодження спинного мозку, внаслідок компресійного перелому 7-го шийного хребця зі зміщенням.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав, пояснивши, що з ОСОБА_9 знайомий з дитинства, з 2010 року спільно проживали, декілька разів розходились, останній раз він пішов від неї 10.04.2016 року. 29.04.2016 року, близько 10.30 години, до нього прийшла ОСОБА_9 забрати собаку, яку він взяв у неї з двору коли пішов від неї. Вони спільно розпили літровий пакет вина. ОСОБА_9 прилягла на ліжко, роздяглась та запросила його і вони зайнялись сексом. Під час якого, їй стало погано, всередині в районі статевих органів у неї щось двічі тріснуло і вона притихла, тіло обм`якло. Він закінчив статевий акт, після чого не зміг привести її до тями. Залишивши її на ліжку, пішов у двір, де деякий час курив. Близько 13.00 години пішов до магазину, де купив пакет вина. Прийшовши додому о 14.00 годині, виявив, що ОСОБА_9 досі лежала на ліжку, він перевірив пульс, пульсу не було, притулив вухо до серця, серцебиття не було. Після чого вийшов з будинку, посидів в дворі. Повернувшись, виявив у ОСОБА_9 на грудях та животі трупні плями у вигляді округлий плям, розміром з гривневу монету, тіло стало холодним, а спина гаряча. Він взяв її за халат та поклав на підлогу і вийшов. Через 20 хвилин, потрогав тіло і виявив, що вже і спина у ОСОБА_9 стала холодною, після чого виніс її в двір та поклав на траву, де вона пролежала до 16.00 години. Трупні плями на тілі стали ще яскравішими. Зрозумівши, що ОСОБА_9 померла, вирішив покласти її в закинуту криницю на городі, щоб вона там полежала у вихідні дні, оскільки наближалось св`ято Паски, після чого її захоронити. Поніс її до криниці на руках. Опускав тіло в криницю вниз головою, тримаючи за ноги, але не втримав та вона впала вниз і він почув як «тріснув хребет». Потім забрав з будинку її одяг і вкинув до криниці та засипав тіло землею, щоб тіло не розтріпали хижаки, а саме лисиці, які малися в окрузі. Коли, цього ж дня, близько 16.05 години, прийшла донька ОСОБА_9 він стояв біля колодязя та пояснив їй, що помістив тіло в колодязь. Потім, о 16.30 годині, приїхали працівники міліції та витягли тіло ОСОБА_9 ..

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, його винність повністю підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні, які колегія суддів визнає належними та допустимими:

Показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка повідомила в судовому засіданні, що обвинувачений ОСОБА_8 та її матір ОСОБА_9 співмешкали близько 5 років і проживали в будинку матері. Останній час, близько 1-1,5 тижнів, проживали окремо. ОСОБА_8 пішов жити у свій будинок, а мати до 23.04.2016 року проживала у неї, так як боялась погроз ОСОБА_8 , який при виселенні сказав, що вб`є її за те, що вона виселила його з хати. Розрив між ними стався по причині того, що ОСОБА_8 вимагав від матері статевих зносин неприроднім способом, при цьому душив за шию і вона бачила сліди пальців рук, які залишились на шиї матері. Коли мати прийшла до неї і розповіла про це, вона вирішила звернутись до міліції і пішла до голови сільської ради ОСОБА_10 та зателефонувала в міліцію. З 24.04.2016 року вона була у відрядженні, 25.04.2016 року телефонувала матері та відповідала, а з 26.04.2016 року, як і 27.04. так і 28.04.2016 року мати не брала слухавку. Коли, 29.04.2016 року вона пішла до матері, виявила, що її вдома не було, телефон був в будинку, всі речі на місці, будинок не замкнутий. Від сусідів ОСОБА_8 вона взнала, що 26.04.2016 року бачили матір у дворі ОСОБА_8 , вони з останнім були напідпитку. Після 26.04.2016 року матір ніхто не бачив, вона опитала всіх сусідів, матері ніде не було. Коли пішла до ОСОБА_8 додому, він вів себе не так як завжди, був неадекватний, сміявся, пояснив їй, що мати кудись пішла, потім пояснив, що вона вийшла заміж. Після цього вона повідомила про зникнення матері до міліції. Працівники міліції в цей же день знайшли тіло матері в недіючій криниці за городом ОСОБА_8 та запросили її після того як витягли тіло на поверхню. ОСОБА_8 пояснював їй, що мати померла у нього і він, злякавшись, що у її смерті, вона ( ОСОБА_6 ) запідозрить що він її вбив, викинув тіло в криницю.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , яка пояснила суду, що близько до 01.05.2016 року зранку до неї прийшла потерпіла ОСОБА_6 та повідомила про зникнення матері, вона зателефонувала до міліції. Коли приїхали працівники міліції та знайшли труп ОСОБА_9 , вона разом з ОСОБА_6 ходили до криниці, де її знайшли. Тіло було оголене, одяг вкинутий в криницю окремо. Тілесних пошкоджень на тілі вона не побачила, так як труп був у землі. Пояснила, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проживали разом більше 2-х років. Напередодні цих подій, до неї приходила ОСОБА_6 та розповідала, що ОСОБА_8 вимагав від ОСОБА_9 статевих зносин неприроднім способом, при цьому застосовував насильство, сідав на неї зверху і ледь не задушив. Після чого, ОСОБА_9 сказала йому, щоб він йшов від неї, і він вибрався до свого будинку. В день, коли останній раз бачили ОСОБА_9 , сусіди говорили, що вона прийшла додому до ОСОБА_8 напідпитку. ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується посередньо, до громадян агресії не проявляв, а що робив вдома їй невідомо. Зловживав спиртним.

Показаннями свідка ОСОБА_12 , яка пояснила суду, що проживає по сусідству з будинком, де мешкали спільно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Під час спільного проживання вони зловживали спиртним, після чого сварились та билися. Причин сварок вона не знає.

Показаннями свідка ОСОБА_13 , яка пояснила суду, що її сестра ОСОБА_9 та ОСОБА_8 спільно проживали в будинку матері, яку вона забрала до себе в м.Кременчук. Вона інколи до них приїздила в гості. Коли вони спільно проживали то сварились, висловлюючи образи та погрози на адресу один одного. Пам`ятає, що ОСОБА_8 років зо три тому, у її присутності, говорив ОСОБА_9 : «Я тебе вб`ю і вкину у колодязь». Їх матері також погрожував, і після цих погроз вона забрала матір до себе. Останній раз була у них у квітні 2016 року. Їй зателефонувала донька сестри ОСОБА_6 та повідомила, що ОСОБА_8 побив сестру і прохала з ним поговорити. Коли приїхала до сестри то взнала, що ОСОБА_8 вимагав у сестри статевих зносин неприродним способом. Коли їй пізніше зателефонувала ОСОБА_6 і повідомила, що пропала сестра, вона зразу ж сказала шукати її по криницях, оскільки ОСОБА_8 неодноразово погрожував як сестрі, так і матері та сусідам « ОСОБА_14 тебе вб`ю, та вкину в колодязь».

Показаннями свідка ОСОБА_15 яка пояснила суду, що її батько ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проживали спільно у будинку останньої. При ній вони не сварились. Однак, він скаржився на неї, а вона на нього. Коли були тверезі, все було добре у стосунках, а як тільки «понапиваються, так і починають скандалити». Куми їй розповідали, що ОСОБА_9 перебувала в запоях. Останній раз їх навідувала на початку квітня 2016 року, все було нормально. Однак, їй відомо, що перед смертю ОСОБА_9 вони проживали окремо зо дві неділі, щось між ними сталося, приїздили працівники міліції. Їй також відомо, що в той день, коли пропала ОСОБА_9 її бачили, як вона йшла до батька і начебто там ночувала.

Показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_16 , який пояснив суду, що ним проводилося судово-медичне дослідження трупу ОСОБА_9 , за результатами якого складено висновок експерта № 53 від 10.06.2016 року, відповідно до якого смерть ОСОБА_9 настала від пошкодження спинного мозку, внаслідок компресійного перелому 7-го шийного хребця зі зміщенням. Компресійний перелом отримано від падіння в криницю з пошкодженням спинного мозку, смерть настала миттєво. Інші прижиттєві ушкодження на ногах, на правій гомілці на ступнях та гомілково-ступневих суглобів утворилися від волочіння тіла по землі. Інші тілесні ушкодження, які є посмертними, у вигляді множинних осаджень шкіри по тілу утворили вірогідно від засипання тіла трупа ґрунтом, а переломи ребер вірогідніше за все утворились внаслідок здавлення ділянок тканини навколо переломів мотузкою, при витягуванні тіла трупу з ями колодязя. Інших тілесних ушкоджень, чи захворювань, які могли б знаходитись у причинному зв`язку зі смертю, при дослідженні трупу ОСОБА_9 не виявлено. В крові ОСОБА_9 виявлено етиловий спирт у концентрації 5,1 проміле, і за станом сп`яніння вона не могла чинити опір і навіть могла перебувати в коматозному стані. Однак, при такому стані сп`яніння пульс відчутний і серцебиття прослуховується. Стан сп`яніння не вплинув на причину смерті. Трупні плями обов`язково описуються у висновку експерта і не можуть з`явитись на тілі до часу смерті, а також не з`являються в будь-якій частині тіла, і у вигляді округлим плям розміром у гривневу монету, а з`являються через 2-3 години і розповсюджуються загальною плямою по всій нижній частині тіла, яка не торкається поверхні, в результаті зливу крові до нижньої точки тіла та проникненням у тканини тіла. При огляді трупу ОСОБА_9 на ній крім халату, була кофта та бюстгалтер. Глибина криниці сягала 4-5 метрів. Під час дослідження трупу ОСОБА_9 в області статевих органів ніяких тілесних ушкоджень, в тому числі і таких, що могли вплинути на причину смерті не виявлено. Сліди сперми також не виявлено.

Окрім показань потерпілої, свідків та експерта, винність ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтверджується всебічно, повно та об`єктивно дослідженими і перевіреними судом письмовими доказами та висновками експертів:
-протоколом огляду місця події від 30.06.2016 року за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_8 , де в недіючій криниці в якій не було води, що розташована на відстані 45 метрів від дверей будинку, виявлено тіло загиблої ОСОБА_9 з ознаками насильницької смерті, труп одягнутий в халат застебнутий на блискавку, дві кофти та бюстгалтер. Під час огляду виявлено, що разом з тілом в криниці виявлено жіночий одяг, поверх тіла виявлено нашарування ґрунту товщиною 30 см., глибина криниці 4 метри;
- висновком судово-медичної експертизи № 53 від 10.06.2016 року, про те, що смерть ОСОБА_9 настала від пошкодження спинного мозку, внаслідок компресійного перелому 7-го шийного хребця зі зміщенням;

- протоколом слідчого експерименту від 26.05.2016 року та фото таблицею до нього, у ході якого підозрюваний ОСОБА_8 пояснив та показав яким чином він переносив ОСОБА_9 з будинку в двір, потім до недіючої криниці та вкинув до криниці вниз головою, тримаючи за ноги;

-висновком судово-медичної експертизи №53-а від 14.06.2016 року відповідно до якого показання підозрюваного ОСОБА_8 надані ним у ході проведення слідчого експерименту 26.05.2016 року відповідають об`єктивним судово-медичним даним встановленим при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 ;
-висновком судово-медичної імунологічної експертизи №507 від 19.05.2016 року, згідно якої кров загиблої ОСОБА_9 належить до В (ІII) групи. Кров підозрюваного ОСОБА_8 належить до А (II) групи;
-висновком судово-медичної імунологічної експертизи №510 від 17.06.2016 року, згідно якої на головній хустці, вилученій під час огляду місця події, знайдена кров людини, яка може походити від загиблої ОСОБА_9 .. Походження цієї крові від ОСОБА_8 виключається;
-згідно висновку комісійної судово-психіатричної експертизи №224 від 20.05.2016 року ОСОБА_8 на даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждає, не виявляє ознак тимчасового розладу психічної діяльності чи недоумства, виявляє ознаки іншого хворобливого стану психіки, а саме синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю (хронічний алкоголізм ІІ ст.), в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння, не знаходився в стані тимчасового розладу психічної діяльності і не страждав будь-яким хронічним психічним захворюванням. Наявні у ОСОБА_8 психічні розлади не позбавляли його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння і не позбавляє можливості усвідомлювати своїх дій та керувати ними на даний час. На час інкримінованого йому діяння ОСОБА_8 не знаходився в стані фізіологічного афекту як психологічної підстави сильного душевного хвилювання. Під дію ст.19 ч.2,3 та ст.20 КК України не підпадає. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, потребує лікування з приводу синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю.

Суд не вбачає підстав для визнання неналежним доказом показання сестри загиблої ОСОБА_9 ОСОБА_13 за клопотанням захисника обвинуваченого, з підстав того, що вона не допитувалась під час досудового розслідування, оскільки питання щодо її допиту виникло під час судового розгляду справи і вирішувалось за клопотанням прокурора у судовому засіданні, за згодою всіх учасників провадження.

Надані прокурором в якості доказу висновки судово-медичних цитологічних експертиз №204 від 19.05.2016 року, №203 від 19.05.2016 року, судово-медичних імунологічних експертиз №508 від 02.06.2016 року та №509 від 15.06.2016 року, отримані за результатами дослідження речових доказів, колегія суддів не визнає належними доказами у даному провадженні, оскільки вони ніяким чином не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, що мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

За результатами судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що показання обвинуваченого щодо обставин вчинення злочину відносно потерпілої ОСОБА_9 повністю спростовуються наданими та дослідженими судом доказами обвинувачення, і є способом захисту та намаганням уникнути відповідальності за вчинений злочин.

Твердження захисника про відсутність в діях ОСОБА_8 умислу на позбавлення життя ОСОБА_9 , тим самим наявність підстав для перекваліфікації його дій з ч.1 ст.115 КК України на ст.119 КК України, також не знайшли свого підтвердження під час дослідження доказів сторони обвинувачення, з огляду на наступне.

Колегія керується положеннями статті 24 КК України, якою визначено поняття умислу при вчиненні злочину за його видами, а саме «прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання».

У відповідності до ч.ч.2,3 Статті 25 КК України визначено, що необережність є злочинною самовпевненістю, якщо особа передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення. Необережність є також злочинна недбалість, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити.

Пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 7.02.2003 року "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи" визначає, що закінчений замах на умисне вбивство особи вчиняється з прямим умислом, коли винна особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно-небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Згідно з п.22 вказаної Постанови питання про наявність у діях особи умислу на вбивство суд повинен виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, локалізацію поранень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного, що передувала події, їх стосунки.

Так, намагання обвинуваченого довести суду, що між ним та потерпілою на час вчинення злочину існували добрі відносини та близькі стосунки, які супроводжувались статевими відносинами, спростовуються як висновком експерта № 53 від 10.06.2016 року, так і показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_16 про те, що під час дослідження трупу ОСОБА_9 сліди сперми виявлені не були, як не були виявлені і біологічні сліди під час огляду місця події, на самому ліжку в будинку ОСОБА_8 , де за його твердженням між ним та загиблою відбувся статевий акт, який закінчився еякуляцією. Крім того, за твердженням ОСОБА_8 загибла ОСОБА_9 після розпивання вина, лягла в ліжко, роздягнулась і залишалась тільки розстебнутому халаті і в такому стані він викинув її тіло в криницю. Однак, як вбачається з показань судово-медичного експерта ОСОБА_16 , так із протоколу огляду місця події на трупі ОСОБА_9 виявлено застебнутий на блискавку халат, дві кофти та бюстгалтер.

Вказані обставини можуть свідчити про те, що статевий акт між обвинуваченим та загиблою взагалі не відбувався, а дані обставини надумані обвинуваченим, і загибла та обвинувачений тільки розпивали спиртне, враховуючи кількість виявленого в крові ОСОБА_9 етилового спирту у концентрації 5,1 проміле, що за висновком експерта могла відповідати умовно смертельному отруєнню. Тоді як ОСОБА_8 стверджував, що коли ОСОБА_17 прийшла до нього, то «їй було на похмілля» і разом вони випили тільки 1 літру вина.

При цьому, суд також враховує показання потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_13 про загострення стосунків між ОСОБА_8 і ОСОБА_9 після спільного розпивання алкогольних напоїв та сусідки ОСОБА_12 , про те, що вони зловживали спиртним, після чого сварились та билися.

Також, показання обвинуваченого, в яких він намагався переконати суд, що на той час коли він вкинув ОСОБА_9 в недіючу криницю вона вже була декілька годин мертвою, оскільки в неї не відчувався пульс та серцебиття та появились трупні плями, не відповідають висновку експерта № 53 від 10.06.2016 року, так і показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_16 наданими в судовому засіданні про те, що смерть ОСОБА_9 настала саме в результаті падіння в з висоти в криницю, що призвело до пошкодження спинного мозку, внаслідок компресійного перелому 7-го шийного хребця зі зміщенням. При цьому експертиза трупу ОСОБА_9 проведена фахівцем - судово-медичним експертом, який має 5-ий кваліфікаційний клас 1 кваліфікаційної категорії і стаж роботи судового експерта 9 років. Висновки експерта ґрунтуються не тільки на особистих дослідженнях, а і на висновках інших експертів Полтавського обласного бюро СМЕ, а саме за результатами судово-токсилогічного, судово-гістологічного та судово-імунологічних досліджень різних експертів та підтверджуються дослідженими у справі доказами протоколом огляду місця події. І робити висновки про не кваліфікованість чи упередженість цих експертів у суду немає підстав. Про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст..384 КК України експерти попереджені. Вказаний висновок експертизи ніким не оскаржувався, про призначення додаткової, комісійної чи комплексної експертизи з питань зазначених ОСОБА_8 , як самим обвинуваченим, так і його захисником протягом досудового розслідування та судового розгляду, клопотання не заявлялись.

Тому, колегія суддів приходить до висновку, що навпаки з огляду на висновок судово-медичної експертизи № 53 від 10.06.2016 року, є всі підстави вважати, що саме показання обвинуваченого щодо причини та часу настання смерті ОСОБА_9 не відповідають висновку даної експертизи, тому в цій частині ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_8 критично.

Таким чином, про направленість умислу ОСОБА_8 на вбивство ОСОБА_17 на переконання суду свідчить і поведінка обвинуваченого, яка передувала події злочину, з урахуванням показань потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_11 про погрози ОСОБА_8 на адресу ОСОБА_9 та домагання обвинуваченого від потерпілої статевих зносин у неприродній формі і застосування насильства при цьому, що стало приводом для звернення ОСОБА_9 до правоохоронних органів, і дана обставина підтверджена матеріалами адміністративної справи за заявою ОСОБА_9 від 09.04.2016 року за ознаками ст.173-2 КУпАП та стало підставою розриву у їх відносинах. Після чого ОСОБА_9 деякий час проживала у доньки ОСОБА_6 , оскільки боялась погроз ОСОБА_8 вбити її.

Про направленість умислу обвинуваченого на позбавлення життя ОСОБА_9 свідчить також і обставини вчинення злочину, а саме той факт, що в криницю глибиною 4 метри, де була відсутні вода, ОСОБА_8 скидав потерпілу вниз головою тримаючи за ноги.

І зразу ж скинув у криницю одяг потерпілої та присипав ґрунтом товщиною 30 см, що свідчить про намагання приховати злочин і позбавитись всіх можливих доказів події злочину.

При цьому, суд вважає неспроможними та такими, що об`єктивно не відповідають дійсності показання обвинуваченого про те, що він вирішив покласти тіло ОСОБА_9 в закинуту криницю на городі, щоб «вона там полежала у вихідні дні, оскільки наближалось св`ято Паски, після чого її захоронити та засипав тіло землею, щоб тіло не розтріпали хижаки, а саме лисиці, які малися в окрузі». До даного висновку суд приходить враховуючи дії обвинуваченого направлені на приховування злочину, його пояснення, що біля будинку він має погріб, з окремим входом, а також враховуючи глибину криниці (4 метри) та присипання тіла ОСОБА_9 значним шаром ґрунту (30 см), що фактично не дає можливості, як безперешкодно виявити і дістати тіло з криниці, так і призведе до спотворення тіла.

Що також підтверджується і висновком комісійної судово-психіатричної експертизи №224 від 20.05.2016 року, згідно якої стан ОСОБА_8 на час вчинення інкримінованого йому діяння не позбавляв його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, при цьому він не знаходився в стані фізіологічного афекту як психологічної підстави сильного душевного хвилювання.

Таким чином, з урахуванням досліджених доказів, їх аналізу, колегія суддів приходить до висновку про надуманість показань ОСОБА_8 про обставини події злочину та неспроможність позиції його захисника про відсутність умислу у обвинуваченого на позбавлення життя ОСОБА_9 , тому колегія суддів також не вбачає підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого на ст.119 КК України, а саме вчинення вбивства через необережність..

Оцінивши зазначені докази в сукупності, вказані вище обставини, а також характер і спосіб злочинних дій щодо потерпілої, поведінку винуватої особи після вчиненого злочину, який медичну допомогу та працівників міліції не викликав, інших осіб про дану подію не повідомив і не мав наміру, і причину цьому у судовому засіданні не зміг пояснити, враховуючи його дії спрямовані на приховання злочину, те, що він не повідомив потерпілу ОСОБА_6 про вказані події і намагався їй пояснити, що ОСОБА_9 жива і кудись пішла та вийшла заміж, колегія суддів дійшла висновку про спрямованість умислу обвинуваченого ОСОБА_8 саме на заподіяння смерті ОСОБА_9 ..

Тому, колегії суддів дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфікує за ч.1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 і підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого за іншими статтями, які передбачають відповідальність за вчинення злочинів проти життя та здоров`я особи, не вбачає.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України та обтяжують його покарання, згідно ст. 67 КК України, колегія суддів не вбачає.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд в повній мірі враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що злочин вчинений обвинуваченим, відповідно до ст. 12 КК України, класифікується як особливо тяжкий злочин, раніше він не притягувався до кримінальної відповідальності, те що обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, всі конкретні обставини по справі, дані про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, який за висновком лікарняної комісії здоровий та працездатний. За висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи №224 від 20.05.2016 року, в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння, яким-небудь психічним захворюванням та тимчасовим розладом психічної діяльності не страждав, як і не страждає ним в теперішній час, а виявляє ознаки синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю (хронічного алкоголізму). Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, потребує лікування з приводу хронічного алкоголізму.

Приймаючи до уваги ступінь тяжкості та обставини злочину, його наслідки, враховуючи перелічені вище дані про особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставини, колегія суддів вважає, що для виправлення підсудного та попередження вчинення ним нових злочинів йому має бути призначено достатнє та необхідне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити, оскільки злочинними діями обвинуваченого дійсно завдано потерпілій, яка є донькою загиблої ОСОБА_9 , матеріальну та моральну шкоду. Розмір матеріальної шкоди завданий потерпілій у сумі 7164 грн. підтверджено наданими нею документами, а саме: довідкою Криворудської сільської ради Семенівського району Полтавської області від 07.07.2016 року №310, товарним чеком №38 від 01.05.2016 року, накладними №847, №1018, фіскальними чеками від 02.05.2016 року та накладною №3 від 02.05.2016 року. При визначенні розміру моральної шкоди завданої злочином потерпілій ОСОБА_6 колегія суддів, виходячи з положень ч.2 ст.23 ЦК України, приймає до уваги характер правопорушення, глибину душевних страждань потерпілої, як доньки загиблої, а також, вимоги розумності і справедливості, знаходить, що розмір відшкодування моральної шкоди зазначений потерпілою у сумі 50 000 грн. є таким, що відповідає завданій їй моральній шкоді.
Згідно обвинувального акту судові витрати на залучення експертів не зазначені.

У відповідності до ст.100 КПК України, при вирішенні питання про речові докази, які знаходяться на зберігання в камері зберігання речових доказів Семенівського відділення поліції ГУНП в Полтавській області, колегія суддів виходить з наступного:

головну хустку, чорні жіночі штани, фіолетову курточку, зразки крові і зрізи нігтьових пластин підозрюваного ОСОБА_8 та померлої ОСОБА_9 необхідно знищити, у зв`язку з відсутністю необхідності подальшого зберігання.

З метою забезпечення кримінального провадження, до набрання вироком законної сили, колегія суддів вважає за необхідне обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст..ст.373,374 КПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Визнати винуватим ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.

З метою забезпечення кримінального провадження, застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з часу обрання запобіжного заходу за вироком суду, а саме з 26 грудня 2016 року, зарахувавши у строк відбуття покарання час перебування обвинуваченого під вартою у даному кримінальному провадженні з 06 травня 2016 року по 04 липня 2016 року.

У відповідності до ч.5 ст.72 КК України розрахувати ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення під час перебування обвинуваченого під вартою у даному кримінальному провадженні з 06 травня 2016 року по 04 липня 2016 року та з часу постановлення судом у даному кримінальному провадженні вироку та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 26 грудня 2016 року по день набуття вироком у даному кримінальному провадженні законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_6 завдану матеріальну шкоду у сумі 7164 грн. та моральну шкоду у сумі 50 000 грн., а всього в загальній сумі 57164 грн.

Речові докази по справі, які знаходяться на зберігання в камері зберігання речових доказів Семенівського відділення поліції ГУНП в Полтавській області: головну хустку, чорні жіночі штани, фіолетову курточку, зразки крові і зрізи нігтьових пластин підозрюваного ОСОБА_8 та померлої ОСОБА_9 знищити.

Вирок набуває законної сили після сплину строку на його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання, крім випадків встановлених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до апеляційного суду Полтавської області, через Крюківський районний суду м.Кременчука, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Потерпіла, обвинувачений та його захисник мають право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Обвинувачений до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, має право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Колегія суддів:
Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3