Справа № 304/149/17
Провадження № 1-кс/304/42/2017
У Х В А Л А

16 лютого 2017 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , скаржника - ОСОБА_3 , його представника адвоката ОСОБА_4 , заступника начальника СВ Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області- ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову заступника начальника СВ Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області від 17 січня 2017 року про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР №0000395 від 28 вересня 2016 року,-

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області з вищезазначеною скаргою звернувся ОСОБА_3 . Скаргу мотивує тим, що 17 січня 2017 року ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження ЄРДР №0000395 у зв`язку з відсутністю в діях складу кримінального правопорушення (п.2 ч.1 ст.284 КПК України). 30 січня 2017 року ним було отримано вищезазначену постанову. З даною постановою він не згідний, оскільки в матеріалах даного кримінального провадження міститься вирізка відео-фрагменту ДТП, яке мало місце 27 вересня 2016 року о 19 год. 45 хв. по вул.Ужгородській в м.Перечин за його участю та участю водія автомобіля марки «ВАЗ 21099», д/н НОМЕР_1 ОСОБА_6 , з якого вбачається, що останній на даному автомобілі, перетнувши суцільну лінію, перетин якої забороняється, зупинився на смузі зустрічного руху, чим створив небезпеку для руху автомобіля марки «Форд Сієра», внаслідок чого і сталась ДТП. Однак, вказана обставина проігнорована слідчим ОСОБА_5 та експертом-автотехніком ОСОБА_7 , що свідчить про необ`єктивність та упередженість вказаних осіб стосовно нього. Тому просить: 1) скасувати постанову заступника начальника СВ Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000395 від 17.01.2017 року; 2) зобов`язати заступника начальника СВ Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 визнати його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні; 3) зобов`язати заступника начальника СВ Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 призначити додаткову авто технічну експертизу, поставивши питання експерту-автотехніку ОСОБА_7 : «Чи мав право водій автомобіля ВАЗ 21099 д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 перетинати суцільну лінію,яку зафіксовано на вказаній вирізці відео моменту ДТП 27/09/2016 о 19год.45хв. в м.Перечин по вул.Ужгородська,№154.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник-адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримали повністю та просили її задовольнити, при цьому посилаючись на обставини викладені в скарзі. Крім цього, адвокат ОСОБА_4 , як на підставу скасування оскаржуваної постанови, посилається ще і на те, що під час досудового розслідування даної справи слідчим ОСОБА_5 взагалі не було встановлено та допитано жодного свідка цієї ДТП, що, на його думку, також свідчить про неповноту та не об`єктивність розслідування справи.

Заступник начальника СВ Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 проти даної скарги заперечив та просив у такій відмовити, оскільки постанова про закриття кримінального провадження прийнята ним в порядку та на підставах, передбачених ст.284 КПК України.

Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу, дослідивши оскаржувану постанову, приходить до наступного висновку.

Так, згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ч.ч.1,2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно ч.1,2 та 5 ст.40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Слідчий уповноважений:1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 2) проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом; 3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; 5) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій; 6) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру; 7) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження; 8) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу; 9) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється...

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Разом з цим, згідно ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченомустаттею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді…

Згідно ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ч.ч.1,2,5,6,7 ст.110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне. Постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови. Постанова слідчого, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення. Постанова слідчого, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов`язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.

Згідно ч.1 п.2 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Як встановлено у судовому засіданні, 28 вересня 2016 року по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27.09.2016 року біля 19 год. 42 хв. по вул.Ужанській (раніше вул.Жовтневій), було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000395 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та розпочато досудове розслідування.

Також встановлено, що 17 січня 2017 року за результатами проведення даного досудового розслідування заступником начальника СВ Перечинського ВП ОСОБА_5 було винесено оскаржувану постанову, згідно якої кримінальне провадження за №0000395 від 28.09.2016 року за фактом цієї дорожньо-транспортної пригоди закрито на підставі ч.1 п.2 ст.284 КПК України.

Як убачається з оскаржуваної постанови, то така відповідає вимогам, передбаченим ст.110 КПК України, зокрема у такій міститься місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові та посада особи, яка прийняла постанову; зазначено зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, а також зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови. При цьому така постанова слідчого виготовлена на офіційному бланку та підписана службовою особою, яка прийняла дане процесуальне рішення.

Будь-яких обставин, які б викликали сумніви у повноті, всебічності та неупередженості дослідження слідчим обставин кримінального провадження, що стали підставою для винесення оскаржуваної постанови, під час розгляду даної скарги не встановлено.

Посилання ОСОБА_3 та його адвокат ОСОБА_4 на неповноту проведення слідчим ОСОБА_5 досудового слідства не можуть бути взяті слідчим суддею до уваги, оскільки такі спростовуються доказами, які відображені в самій оскаржуваній постанові, а саме: відеозаписом даної ДТП, який було вилучено в порядку ст.93 КПК України від приватного підприємця « ОСОБА_8 », висновком експерта №2020 від 05.10.2016 року, висновком експерта №492 від 03.10.2016 року, висновком експерта №557 від 28.10.2016 року, висновком експерта № 1187 від 29.12.2016 року, висновком авто-технічної експертизи №591 від 21.11.2016 року тощо.

Разом з цим, слідчий суддя звертає увагу ОСОБА_3 та його адвоката ОСОБА_4 на те, що під час досудового розслідування вони вправі були звертатися з клопотаннями до слідчого ОСОБА_5 про проведення будь-яких слідчих дій, у тому числі і проведення додаткових експертиз. Однак, будь-яких доказів того, що вони зверталися з подібними клопотаннями до слідчого під час розгляду даної скарги вони слідчому судді не надали.

Крім цього, слідчий суддя звертає увагу ОСОБА_3 та його адвоката ОСОБА_4 ще й на те, що згідно ч.1 ст.242 КПК України взагалі не допускається проведення експертиз з приводу з`ясування питань права.

Не дають підстав для скасування постанови і посилання адвокат ОСОБА_4 на те, що по справі не встановлено та не допитано жодного свідка, оскільки ані сам адвокат ОСОБА_4 ані гр. ОСОБА_3 у судовому засіданні не змогли вказати слідчому судді на наявність будь-яких конкретних свідків даної ДТП.

Відповідно до ч.1 та п.4 ч.2 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про відмову у задоволенні скарги.

Тому, з урахуванням вищевикладеного та того, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження прийнята в порядку та з підстав, передбачених ст.ст.110,284 КПК України, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні скарги ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст. 307 КПК України,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову заступника начальника СВ Перечинського ВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області від 17 січня 2017 року про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР №0000395 від 28 вересня 2016 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Слідчий суддя: ОСОБА_1