Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/73/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 156 (121) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.01.2017 року м. Кропивницький
Колегія суддів Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
переглянула у закритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за апеляційною скаргою адвоката, який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 жовтня 2016 року, за яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, безробітного, такого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідності до ст. 89 КК України - раніше не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 156 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим за вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.

ОСОБА_8 , 04 травня 2016 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, перебуваючи в під`їзді № 1 будинку АДРЕСА_2 , де зустрів малолітнього потерпілого ОСОБА_9 .

Маючи умисел на вчинення розпусних дій щодо малолітнього ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , завідомо знаючи, що ОСОБА_9 є малолітньою особою, реалізовуючи свій злочинний умисел, підійшов до малолітнього ОСОБА_9 під приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив у останнього мобільний телефон.

Після того, як малолітній ОСОБА_9 передав свій мобільний телефон, ОСОБА_8 повертати його відмовився, та, шантажуючи малолітнього ОСОБА_9 , почав непристойно доторкатися до статевих органів останнього, а у подальшому змусив малолітнього потерпілого ОСОБА_9 поцілувати його.

В апеляційній скарзі адвокат обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_8 , закрити кримінальне провадження щодо останнього за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає наступні доводи.

Вказує, що, фактично, доказами по даному кримінальному провадженні є: показання обвинуваченого, показання потерпілого, відеозапис події від 04 травня 2016 року у під`їзді № 1 будинку АДРЕСА_2 .

Захист вважає недопустимим як доказ пояснення ОСОБА_8 від 06 травня 2016 року, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а саме з порушенням права на захист. ОСОБА_8 мав право, до першого допиту, на побачення із захисником.

Крім того, з вільних пояснень малолітнього потерпілого ОСОБА_9 не встановлено того, що стосовно нього обвинуваченим здійснювалися розпусні дії сексуального характеру. Потерпілим зазначено, що обвинувачений ОСОБА_8 один раз торкнувся до статевого органу потерпілого через пояс.

Відеозапис події за участі потерпілого та обвинуваченого, на думку захисту, надають підстав захисту вважати, що дії обвинуваченого не мали сексуального характеру за визначенням п. 17 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи» № 5 від 30.05.2008 року.

З пояснень законного представника малолітнього потерпілого та соціального педагога з`ясовано, що малолітній потерпілий знаходився за межами нормального психологічного стану, що, на переконання захисту, могло вплинути на достовірність показань малолітнього потерпілого. З цієї підстави, суд першої інстанції не вправі надавати оцінку таким доказам як показання зі слів малолітнього потерпілого. За таких обставин, як вважає сторона захисту, під час досудового розслідування мала призначатися судова-психологічна експертиза, на вирішення якої мало ставитися питання: що стосується впливу на психіку різноманітних умов і пов`язаних з ним станів людини в момент розслідування події.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку сторони захисту адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , просили скасувати оскаржуваний вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_8 та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги, вважав, що вирок суду першої інстанції слід залишити без змін як законний та обґрунтований, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, за що його засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних у провадженні доказів, які у повному обсязі досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду провадження, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Допитаний судом першої інстанції, в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчинені злочину не визнав, надав наступних показань.

Він ( ОСОБА_8 ), 04 травня 2016 року, знаходився в магазині «Візит», розташованому по вул. В.Перспективна, 7 у м. Кропивницькому, де зустрів малолітнього ОСОБА_9 , якому купив пакет, щоб поклав куплені речі.

Після чого, він, приблизно через 5 хвилин, зайшов в під`їзд №1 будинку АДРЕСА_2 , щоб сходити до туалету. В під`їзді побачив малолітнього ОСОБА_9 , який піднімався по сходах. Він покликав ОСОБА_9 до себе та попросив у нього мобільний телефон, щоб зателефонувати. Хлопчик відповів, що у нього на рахунку немає коштів, присівши на сходи, а він ощупав поверх штанів кишеню, з метою перевірити, що в ній знаходиться, так як спочатку мав мету заволодіти мобільним телефоном.

ОСОБА_9 передав йому свій мобільний телефон в руки, після чого він направився до виходу, а потерпілий просив повернути мобільний телефон, який в цей час став дзвонити. Він вийняв батарею, а хлопчик обігнав його та зачинив двері в під`їзд.

Після чого, він віддав ОСОБА_9 мобільний телефон і нахилившись, сказав, щоб нікому не розповідав про те, що трапилось та пішов. Свою вину визнає лише в тому, що бажав заволодіти мобільним телефоном малолітнього ОСОБА_9 . Будь-які розпусні дії щодо малолітнього ОСОБА_9 не вчиняв.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 надав аналогічних показань, заперечив свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено. Вказав, що лише ощупав поверх штанів малолітнього потерпілого кишеню, шукав мобільний телефон, належний потерпілому.

Не зважаючи на невизнання своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, вина ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі достовірних доказів.
Наданими в закритому судовому засіданні суду першої інстанції показаннями малолітнього потерпілого ОСОБА_9 , який в присутності законного представника та представника служби у справах дітей пояснив, що він за згодою мами пішов за молоком до магазину «Візит», який знаходиться поряд з його будинком. Купивши молоко, до магазину зайшов обвинувачений, який купив йому пакет, в який він поклав свої речі і пішов додому. Коли зайшов у свій під`їзд і піднімався по східцях, обвинувачений покликав його, попросив мобільний телефон, який відібрав і сказав, що поверне у себе вдома, та став нишпорити по його кишенях і трогати за статевий орган. Він знову просив, щоб обвинувачений повернув телефон, але обвинувачений став спускатися до виходу. Він знову просив повернути телефон. Тоді обвинувачений сказав, щоб закрив двері під`їзду і поверне телефон тоді, коли він поцілує обвинуваченого, на що він відмовлявся. Тоді обвинувачений витягнув з телефону батарею, і сказав, щоб цілував його. Він не бажав цілувати обвинуваченого, однак дуже хотів, щоб він вернув телефон, а тому поцілував обвинуваченого. В цей час хтось вийшов з верхніх поверхів з квартири і став спускатись по східцях, а обвинувачений віддав розібраний телефон, сказав йому «Ти нічого не бачив!», втік, після чого прибігла мама.

Відповідно до показань законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_11 , наданих під час судового розгляду суду першої інстанці, - ОСОБА_12 є її малолітнім сином, якому на час скоєння злочину, було 7 років.

Приблизно після 19 години 00 хвилин, 04 травня 2016 року, ОСОБА_8 та її син ОСОБА_9 зустрілися в магазині «Візит», де останній купляв молоко.

Обвинувачений з метою допомогти, придбав сину пакет, після чого він вийшов з магазину та направився до свого під`їзду, а обвинувачений пішов слідом. На сходах в під`їзді по АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 покликав до себе сина, та попросив надати мобільний телефон, вказавши, що віддасть телефон у себе вдома. Також схиляв сина до розпусних дій, просив сина поцілувати його, засовував руку до спідньої білизни сину та трогав сину статеві органи, маніпулюючи відібраним мобільним телефоном.

Вдома малолітнього ОСОБА_9 не було приблизно 10-15 хвилин, після чого вона зателефонувала йому, а коли не змогла дотелефонуватись, вийшла в під`їзд, де почула плач свого сина та чоловічий голос. Спустившись на перший поверх, побачила ОСОБА_13 з розібраним мобільним телефоном, який у нього хотіли забрати. Вибігла з під`їзду, але на той час невідомий чоловік зник. Через деякий час вона попросила у сусіда показати відеозапис з камер спостереження, які знаходяться на кожному поверсі їх під`їзду, та коли вони почали переглядати відео у сина почалася істерика, він закрив кришку ноутбука та побіг до своєї кімнати, просив не дивитися відео, казав, що він цього не хотів. В подальшому були викликані працівники поліції.

Згідно із показаннями свідка ОСОБА_14 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, - вона працює соціальним психологом. Залучалась слідчим по справі як психолог при допиті малолітнього ОСОБА_15 .

З показань малолітнього потерпілого ОСОБА_9 їй відомо, що останній знаходився в магазині, до нього підійшов ОСОБА_8 , запропонував купити пакет, на що ОСОБА_9 погодився, таким чином були встановлені довірительні відносини між обвинуваченим та потерпілим.

Після чого ОСОБА_9 , повертаючись додому, не закрив вхідних дверей під`їзду, а обвинувачений прослідував за ним, в під`їзді продовжив з ним розмову, просив у нього телефон, поцілувати, здійснював певні дотики, доторкався до його статевого органу, гладив у паховій зоні. Коли ОСОБА_9 прийшов додому, він не повідомив батькам, про те, що сталося. Про події дізналися з відеозапису камер спостереження, що їх приніс сусід. При допиті малолітній ОСОБА_12 був наляканий, стривожений, спочатку не йшов на контакт. При допиті 06 травня 2016 року у малолітнього потерпілого були ознаки, які підтверджують, що він не міг вигадати дані обставини.

Показаннями свідка ОСОБА_16 , наданими під час судового розгляду суду першої інстанції, встановлено: свідок проживає спільно із ОСОБА_11 у якої є малолітній син ОСОБА_12 .

ОСОБА_9 , 04 травня 2016 року пішов до магазину «Візит» за молоком, а через 15 хвилин він та ОСОБА_11 почали переживати, що дитини довго не має та телефонувати йому, однак виклики відхилялись. Він попросив ОСОБА_11 відчинити двері та подивитись чи не знаходиться дитина в під`їзді. Після чого ОСОБА_11 побігла, крикнувши, що дитина плаче. Він вибіг за ОСОБА_11 та між першим і другим поверхами побачив обвинуваченого, який зник.

Вони попросили сусіда надати відеозапис з камери відеоспостереження, а коли почали переглядати відеозапис, ОСОБА_13 (потерпілий ОСОБА_9 ) закрив кришку ноутбуку, розплакався та побіг до себе у кімнату. На відеозаписі видно, як чоловік зайшов до під`їзду, спілкувався з дитиною, залазив йому рукою в штани та просив цілувати його.

Також на відео є 2-3 хвилини коли не видно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , але в цей час зі слів дитини, обвинувачений також трогав статеві органи дитини. Після чого викликали працівників поліції.

Крім наведених доказів, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується й наступними доказами матеріалів кримінального провадження:
- заявою ОСОБА_11 від 04.05.2016 року, за змістом якої остання просить притягнути до відповідальності невідому їй особу чоловічої статі, яка 04 травня 2016 року приблизно о 19 годині 30 хвилин чіплялась до її малолітнього сина ОСОБА_9 , намагаючись поцілувати та запрошуючи до себе додому (т.1 а.п.9);

- рапортом старшого інспектора чергового Кіровоградського ВП ГУНП в Кіровоградській області майора поліції ОСОБА_17 , згідно змісту якого 04 травня 2016 року о 21 годині 19 хвилин до чергової частини Кіровоградського ВП ГУ НП в Кіровоградській області на лінію 102 зателефонувала ОСОБА_11 та повідомила, що о 19 годині 40 хвилин за адресою АДРЕСА_3 під`їзді до її сина ОСОБА_9 чіплявся невідомій чоловік, примусив поцілувати його та намагався забрати мобільний телефон. Прикметити невідомого: на вигляд 35 років, високого зросту, худорлявої тілобудови (т.1 а.п.10);

- рапортом поліцейського патрульної поліції роти № 2 батальйону УПП у м. Кіровограді Департаменту патрульної поліції рядового поліції ОСОБА_18 , відповідно до змісту якого 04 травня 2016 року о 21 годині 19 хвилин ОСОБА_18 з напарником ОСОБА_19 отримали виклик про те, що підозріла особа за адресою АДРЕСА_2 чіпляється, примушує поцілувати його та намагається забрати мобільний телефон у сина ОСОБА_11 (т.1 а.п.11);

- диском з відеозаписом подій від 04.05.2016 року, зробленого в під`їзді № 1 будинку АДРЕСА_2 , який наданий ОСОБА_11 (т.1 а.п.24);

- відеозаписом з камери спостереження під`їзду будинку АДРЕСА_2 (дослідженим в судовому засіданні судом першої інстанції), з якого вбачається, як спускається по східцях обвинувачений, в правій руці тримає невеликий предмет, приклав вказівний палець правої руки до своїх губ, вказуючи, щоб було «тихо». Після чого правою рукою непристойно трогає поверх штанів статеві органи малолітнього ОСОБА_9 , а в подальшому після невеликої розмови, попросив останнього закрити вхідні двері під`їзду та заставив ОСОБА_9 поцілувати обвинуваченого;

- протоколом огляду предметів від 06.05.2016 року, згідно з яким проведено огляд диску формату DVD+R, який має круглу форму діаметром 12 см в центрі диску знаходиться отвір круглої форми, діаметром 1,5 см. на лицьовій стороні диска знаходиться надпис виконаний барвником зеленого кольору «Видеозапись от 04.05.2016г. Кировоград, ул. Б.Перспективная 7» (т.1 а.п.25);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.05.2016 року, у відповідності до якого - в приміщенні службового кабінету № 400/2 Кіровоградського ВП, за участю практичного психолога ОСОБА_14 , понятих, малолітньому ОСОБА_9 надано для впізнання чотири фотознімки громадян, серед яких ОСОБА_9 впізнав громадянина під номером 3, який в під`їзді будинку чіплявся до нього та чіпав статеві органи (т.1 а.с.32);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.05.2016 року, згідно із яким в приміщенні службового кабінету Кіровоградського ВП, за участю понятих, свідку ОСОБА_20 надано для впізнання чотири фотознімки громадян, серед яких він впізнав громадянина під номером 4, який чіплявся до малолітнього потерпілого (т.1 а.п.35);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.05.2016 року, відповідно до якого в приміщенні службового кабінету Кіровоградського ВП, за участю понятих, свідку ОСОБА_21 надано для впізнання чотири фотознімки громадян, серед яких він впізнала громадянина під номером 2, який 04.05.2016 року у денний час заходив до магазину «Візит» і показував окуляри (т.1 а.п.82).

Відтак, на підставі досліджених доказів ОСОБА_8 обґрунтовано визнано винуватим у вчиненні розпусних дій щодо малолітньої особи, а дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 156 КК України.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , про недопустимість як доказу пояснень ОСОБА_8 від 06 травня 2016 року, оскільки, на думку захисту вони отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а саме з порушенням права на захист, є необґрунтованими.

В основу обвинувального вироку судом першої інстанції покладено ряд доказів, що їх досліджено та надано їм оцінку у їх сукупності. Також, судом у сукупності оцінено, проаналізовано ряд показань (малолітнього потерпілого, свідків, а також і обвинуваченого), наданих безпосередньо в судовому засіданні суду першої інстанції, і які суд сприймав безпосередньо. Саме ці показання зазначені судом у вироку як докази.

Також, як убачається із матеріалів кримінального провадження, дані матеріали містять пояснення, отримані 06 травня 2016 року у ОСОБА_8 , внаслідок його опиту старшим інспектором Кіровоградського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_22 (аркуш провадження 45 том 1).

Проте, дані пояснення, як те також убачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції в основу обвинувального вироку стосовно ОСОБА_8 не покладалися.

Крім того, як слідує з матеріалів кримінального провадження, 06 травня 2016 року на підставі повідомлення слідчим Кіровоградського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_23 . Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Кіровоградській області про затримання ОСОБА_8 на підставі ст. 208 КПК України, Регіональним центром надано доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги затриманому ОСОБА_8 (аркуш провадження 49 том 1).

Постановою слідчого Кіровоградського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_23 , 06 травня 2016 року залучено до участі у кримінальному провадженні як захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 (аркуш провадження 50 том 1).

Тієї ж дати, 06 травня 2016 року, слідчим складено протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ( ОСОБА_8 ), при складенні протоколу затримання був присутній адвокат затримуваного ОСОБА_7 (аркуші провадження 51, 53 том 1).

У подальшому, пізніше 06 травня 2016 року, ОСОБА_8 , за присутності його захисника ОСОБА_7 , повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 156 КК України та роз`яснено права підозрюваного (аркуш провадження 54, 57 том 1).

Слід зауважити, подальші слідчі дії під час досудового розслідування та судове слідство у межах даного кримінального провадження провадилося за участі захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 .

Відтак, зважаючи на зазначене, доводи апеляційної скарги сторони захисту з приводу порушення права обвинуваченого на захист свого підтвердження не знайшли.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що з вільних пояснень малолітнього потерпілого ОСОБА_9 не встановлено того, що стосовно нього обвинуваченим здійснювалися розпусні дії сексуального характеру, і малолітнім потерпілим зазначено, що обвинувачений ОСОБА_8 один раз торкнувся до статевого органу потерпілого через пояс свого підтвердження не знайшли.

Вказане спростовується сукупністю доказів у кримінальному провадженні, таких як показання малолітнього потерпілого ОСОБА_9 , законного представника потерпілого, свідків у кримінальному провадженні, а також - безпосередньо відеозаписом з камери спостереження під`їзду 1 будинку АДРЕСА_2 , яким зафіксовано перебіг подій 04 травня 2016 року за участю обвинуваченого ОСОБА_8 та малолітнього потерпілого ОСОБА_9 (відеозаписом зафіксовано факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 розпусних дій щодо малолітнього потерпілого ОСОБА_9 , зокрема, зафіксовано як обвинувачений правою рукою торкається поверх штанів малолітнього потерпілого статевого органу останнього; у подальшому, обвинувачений, направившись до виходу з під`їзду, зупинився, після чого змусив малолітнього потерпілого зачинити двері під`їзду та поцілувати його /обвинуваченого/).

Малолітнім потерпілим ОСОБА_9 , під час судового розгляду, в судовому засіданні суду першої інстанції, у присутності законного його представника та представника служби у справах дітей, надано показань, де потерпілий вказував обвинуваченим ОСОБА_8 04 травня 2016 року вчинялися розпусні дії щодо нього (зокрема, з пояснень малолітнього потерпілого, як те убачається з матеріалів кримінального провадження: обвинувачений торкався статевих органів потерпілого).

Також, сторона захисту в апеляційній скарзі наводить й доводи з приводу того, що малолітній потерпілий знаходився за межами нормального психологічного стану, і суд першої інстанції не вправі надавати оцінку таким доказам як показання зі слів малолітнього потерпілого; та під час досудового розслідування мала призначатися судова-психологічна експертиза, на вирішення якої мало ставитися питання, що стосується впливу на психіку різноманітних умов і пов`язаних з ним станів людини в момент розслідування події.

На вказане колегія суддів зауважує наступне.

Малолітній потерпілий ОСОБА_9 допитаний за присутності законного представника та представника служби у справах дітей, а 06 травня 2016 року, відповідно до показань у суді першої інстанції свідка ОСОБА_14 , яка є психологом, - допитаний за присутності цього свідка; при цьому свідок прямо вказала на те, що при допиті потерпілого наявні були ознаки того, що малолітній потерпілий ОСОБА_9 не міг вигадати обставини події кримінального правопорушення.

Зауважується також і на наявність у матеріалах кримінального провадження Інформації про присутність на допиті неповнолітнього ОСОБА_9 , наданої КЗ «Навчально-виховне об`єднання «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів № 16 дитячий юнацький центр «Лідер» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області, за змістом якого психологом ОСОБА_24 як відповідним спеціалістом, присутнім при проведенні слідчих дій за участю малолітнього потерпілого, надано висновок про психологічну реакцію малолітнього потерпілого станом на час проведення слідчих дій, та зауважено про те, що, за її спостереженням як психолога, малолітнім потерпілим ОСОБА_9 надано правдивих показань з приводу подій кримінального правопорушення (аркуш провадження 80 том 1).

Показання малолітнього потерпілого, надані під час судового розгляду, в судовому засіданні суду першої інстанції, узгоджуються із іншими достовірними та належними доказами у кримінальному провадженні, не є суперечливими, будь-які підстави ставити під сумнів достовірність такого доказу як показання малолітнього потерпілого відсутні.

Зважаючи на ряд беззаперечних доказів у кримінальному провадженні, що свідчать про вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення стосовно малолітнього потерпілого, - посилання сторони захисту на недостовірність показань малолітнього потерпілого є безпідставними.

Крім того, матеріали кримінального провадження не містять даних на те, що малолітній потерпілий перебуває на обліку у лікаря психіатра.

Тож, посилання сторони захисту на те, що суд першої інстанції не вправі надавати оцінку таким доказам як показання зі слів малолітнього потерпілого; та під час досудового розслідування мала призначатися судова-психологічна експертиза, - є необґрунтованими.

Відтак, доводи апеляційної скарги сторони захисту свого підтвердження не знайшли, спростовуються матеріалами кримінального провадження, тож підстави до їх задоволення відсутні.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, відповідно до ст. 65 КК України, правильно врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, що є тяжким, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується по місцю проживання, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, у відповідності до ст. 89 КК України не має судимості, відсутність як обставин, які пом`якшують обвинуваченому покарання, так і обставин, які обтяжують йому покарання, та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише за умови його ізоляції від суспільства, визначивши обвинуваченому майже мінімальне покарання у межах санкції частини статті обвинувачення.

Призначений вид та міра покарання у даному випадку є обґрунтованими, покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, є таке, що відповідає меті покарання, визначені ст. 50 КК України.

Зважаючи на зазначене, враховуючи, що доводи апеляційної скарги адвоката обвинуваченого свого підтвердження не знайшли, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції слід залишити без змін як законний та обґрунтований.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20 жовтня 2016 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 , який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: /підписи/
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Відповідає оригіналу:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2