Єдиний унікальний № 500/2448/16-к
Провадження № 1-кп/500/16/17
УХВАЛА

про зміну запобіжного заходу

30 березня 2017 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_6 ,

захисник адвокат ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000799 від 15 березня 2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Севастополь, АР Крим, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого 16 вересня 1997 року Гагарінським районним судом м. Севастополя за ст. 229-6 ч. 1 КК України до 1 року позбавлення волі, із застосуванням ст. 45 КК України, з іспитовим строком 1 рік; 06 липня 1998 року гагарінським районним судом м. Севастополя за ст.ст. 229-6 ч. 2, 43 КК України до 3 років позбавлення волі; 09 листопада 2000 року Ленінським районним судом м. Севастополя за ст.ст. 141 ч. 2, 222 ч. 1, 196-1 ч. 1, 42, 43 КК України до 5 років позбавлення волі із конфіскацією майна; 29 грудня 2005 року Ленінським районним судом м. Севастополя за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 15 ч. 2 - 186 ч. 2, 395, 70, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі; 13 грудня 2011 року Ленінським районним судом м. Севастополя за ст.ст. 186 ч. 2, 185 ч. 2, 70 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі; 04 березня 2015 року звільнений умовно достроково на 1 рік 8 місяців 5 днів відповідно до ухвали Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2015 року, 17 березня 2016 року обраний запобіжний захід тримання під вартою,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 187 ч. 3, 15 ч. 2 186 ч. 3, 186 ч. 2, 186 ч. 3, 185 ч. 2 КК України

встановив:
ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні вищезазначених злочинів.

29 березня 2017 року прокурором подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 строком на шістдесят днів, так як ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зникли, при цьому посилаючись на те, що обвинувачений може переховуватись від суду, впливати на потерпілих та свідків, які в даному кримінальному провадженні ще не допитані, ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення різноманітних злочинів, обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів та особливо тяжкого злочину.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили змінити запобіжний захід на більш м`який, посилаючись на поганий стан здоров`я обвинуваченого та те, що він потребує належної медичної допомогу у спеціалізованому закладі охорони здоров`я.

Потерпіла ОСОБА_9 залишила розгляд цього питання на розсуд суду.

Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у судове засідання не з`явилися, їх участь при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою ч. 1 ст. 193 КПК України, якою суд керується на підставі ч. 2 ст. 331, ч. 4 ст. 199 КПК України, не передбачена.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про заявлені клопотання, дійшов до такого.

Так, відносно обвинуваченого ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжувався у встановленому законом порядку з метою запобігти спробам переховатися від органів досудового розслідування або суду та спробам вчинити інше кримінальне правопорушення.

Частинами 3, 5 ст. 199 КПК, якими суд керується на підставі ч. 2 ст. 331 КПК, передбачено, що суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд також враховує засаду верховенства права, закріплену у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.

Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Європейського суду з прав людини зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Досліджені обставини провадження дають підстави для висновку, що на даний час не зникли ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_14 , а саме: є підстави вважати, що він може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, про що свідчить те, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого та тяжких злочинів проти власності протягом невідбутої частини покарання за попереднім вироком, від відбування якого він був умовно дострокового звільнений, крім того обвинувачений не має стійких соціальних зв`язків на території м Ізмаїл та Ізмаїльського району, постійного місця роботи та проживання.

Разом з тим, суд враховує стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , який згідно довідки, наданої МЧ Ізмаїльської установи виконання покарань (№ 22), на теперішній час госпіталізований до терапевтичного відділення Ізмаїльської районної лікарні у зв`язку із наявними захворюваннями та його стан погіршився, що свідчить про обмеженість обвинуваченого ОСОБА_6 вільно пересуватися за станом здоров`я та, відповідно, про суттєве зменшення ризику переховатися від суду.

З цього приводу Європейський суд з прав людини у вказаному рішенні «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) зазначив, що зі спливом певного часу обґрунтована підозра у вчиненні злочину перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи, а утримання під вартою протягом тривалого часу не відповідає принципові захисту від свавілля, встановленому п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а сама тяжкість обвинувачення не може бути виправданням тривалих періодів утримання під вартою. У випадку, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства та суду можна запобігти за допомогою застави чи іншого запобіжного заходу, обвинуваченого має бути звільнено з-під варти.

У зв`язку з викладеним, враховуючи норми національного та міжнародного права, беручи до уваги тривалий час перебування обвинуваченим ОСОБА_6 під вартою у цьому кримінальному провадженні без остаточного рішення, зменшення ризику переховатися від суду, того, що стан його здоров`я значно погіршився у зв`язку з чим ОСОБА_6 потребуючи медичної допомоги, госпіталізований до закладу охорони здоров`я, суд дійшов висновку про недоцільність подальшого тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою та про можливість запобігання встановленим ризикам за допомогою більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку з чим відносно нього слід змінити запобіжний захід на інший, більш м`який.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що відносно ОСОБА_6 достатнім та необхідним для забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також для запобігання ризикам, встановленим під час судового розгляду, буде застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, на даний час не може запобігти доведеному під час розгляду вищезазначеному ризику. Суд вважає за необхідне встановити обмеження обвинуваченому ОСОБА_6 залишати житло в нічний час після завершення стаціонарного лікування, а також його слід зобов`язати прибувати за кожною вимогою до суду.

Керуючись ст. ст. 176 178, 181, 183, 199, 201, 202, 331, 370 372 КПК України, суд

постановив:
Клопотання прокурора ОСОБА_15 про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 відмовити.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Змінити ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 187 ч. 3, 15 ч. 2 186 ч. 3, 186 ч. 2, 186 ч. 3, 185 ч. 2 КК України, запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із забороною йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 з 20:00 години до 08:00 години ранку наступної доби, після завершення стаціонарного лікування у Ізмаїльській районній лікарні, строком на два місяці.

ОСОБА_6 звільнити з-під варти в залі суду.

Зобов`язати ОСОБА_6 прибувати за кожною вимогою до суду.

Копію наявної ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_6 а також направити до Ізмаїльської установи виконання покарань УДПС України в Одеській області (№ 22) та до Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Суддя

Суддя