Ухвала іменем україни 18 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі за участю прокурораОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянула в судовому засіданні матеріали провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Луганської області

від 10 листопада 2016 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Лисичанського міського суду Луганської області від 24 жовтня 2016 року.
Як видно з матеріалів провадження, слідчий суддя Лисичанського міського суду Луганської області ухвалою від 24 жовтня 2016 року повернув ОСОБА_6 його скаргу щодо скасування постанови начальника відділення у складі СВ Лисичанського ВП ГУ НП у Луганській області ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження від 11 серпня

2016 року.
Не погодившись із таким рішення, ОСОБА_6 подав на нього апеляційну скаргу, яку оскаржуваною ухвалою було йому повернуто.
У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу

про повернення його апеляційної скарги, стверджуючи, що подав апеляційну скаргу до суду в установлений законом строк, а суд апеляційної інстанції дійшов неправильного висновку щодо дати, з якої почався відлік такого строку.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу слід задовольнити.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та мотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, які було досліджено під час судового розгляду

й оцінено відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

Як убачається з оскаржуваної ухвали апеляційного суду, рішення

про повернення апеляційної скарги було прийнято на підставі ч. 3 ст. 399 зазначеного Кодексу, п. 4 якої передбачає, що апеляційна скарга повертається особі, котра її подала, у випадку, якщо скаргу було подано після закінчення строку апеляційного оскарження, і ця особа не порушує питання про поновлення цього строку.

Суд, приймаючи таке рішення, зазначив, що ОСОБА_6 апеляційну скаргу подав із пропуском строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді. При цьому суд також констатував той факт, що ОСОБА_6 не подавав заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку.

Однак такі висновки апеляційного суду не узгоджуються з вимогами процесуального закону до апеляційної скарги та з положеннями щодо порядку визначення початку й закінчення процесуальних строків, а також суперечать даним, наявним у матеріалах провадження.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційну скаргу в разі, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подано на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів із дня її оголошення.

При цьому ч. 3 цієї статті встановлено, що у випадку, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як видно з матеріалів провадження та документів, доданих

ОСОБА_6 до касаційної скарги, рішення про повернення скарги останнього щодо постанови від 11 серпня 2016 року було постановлено

без здійснення виклику останнього, тобто при визначенні початку обчислення строків на апеляційне оскарження такого рішення застосовується ч. 3 ст. 395 КПК України, а саме для ОСОБА_6 у зазначеній ситуації строк апеляційного оскарження обчислювався з дня отримання ним копії ухвали слідчого судді від 24 жовтня 2016 року.

Відповідно до супровідного листа районного суду відповідну копію ухвали було спрямовано на адресу ОСОБА_6 24 жовтня 2016 року. При цьому, як випливає з документів, наданих останнім, зазначений лист було йому вручено 29 жовтня того ж року, а отже, і й строк апеляційного оскарження необхідно обчислювати з урахуванням цієї дати.

До того ж матеріали провадження, не місять інших відомостей, які б підтверджували отримання ОСОБА_6 копії зазначеної ухвали слідчого судді раніше вказаної дати.

При цьому висновки апеляційного суду про отримання

ОСОБА_6 копії оскаржуваної ухвали слідчого судді 24 жовтня

2016 року, оскільки на наданій цією особою копії цього документа є запис про її видачу 24 жовтня 2016 року, є безпідставними, тому що цей запис свідчить про день видачі (засвідчення в установленому законом порядку) цієї копії, а не про вручення її скаржнику.

Тобто з урахуванням наведеної інформації висновок апеляційного суду про те, що ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді поза строком на її апеляційне оскарження, є передчасним

і суперечить вимогам процесуального закону та матеріалам кримінального провадження.

Таким чином, рішення апеляційного суду про повернення апеляційної скарги на підставі ч. 3 ст. 399 КПК України є незаконним, необґрунтованим та передчасним, крім того, воно обмежує право ОСОБА_6

на оскарження судового рішення, тому цю ухвалу необхідно скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 404, 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Скасувати ухвалу Апеляційного суду Луганської області

від 10 листопада 2016 року про повернення апеляційної скарги

ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Лисичанського міського суду Луганської області від 24 жовтня 2016 року і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги до розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ОСОБА_1 _________________ ОСОБА_2 ______________ ОСОБА_3