УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №287/369/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2017 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7
обвинуваченої: ОСОБА_8
законного представника: ОСОБА_9

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та проживаючу в АДРЕСА_1 , несудиму,
- за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України з застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 510 (п`ятсот десять) грн.
Речові докази: жіночу футболку коричневого кольору з оздобленням на плечах у вигляді камінців біло прозорого кольору повернути власнику ОСОБА_10 після набрання вироком законної сили.
в с т а н о в и л а:
Згідно вироку, 09 серпня 2016 року, о 15 год. 00 хв. неповнолітня ОСОБА_8 , з метою вчинення крадіжки чужого майна, із корисливих мотивів, знаходячись у відділі продажу жіночого одягу приміщення торгового центру «Уборть», який розташований по вул. Богдана Хмельницького, 1 в м. Олевську, Житомирської області, де переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає і вони (дії) залишаються непоміченими, шляхом вільного доступу, міряючи в примірочному куточку зазначеного торгового центру футболки та спідницю, одягла на себе футболку коричневого кольору, і з метою приховати викрадене, поверх останньої надівши власне плаття, в якому прийшла до торгового центру, намагалася винести чуже майно, яке належить власнику торгового центру «Уборть» ОСОБА_10 , чим завдала потерпілій ОСОБА_10 , матеріальної шкоди на суму 225 грн., однак свої злочинні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, не довела до кінця з причин, які не залежали від її волі, оскільки під час спроби покинути відділ продажу жіночого одягу приміщення торгового центру «Уборть», була затримана продавцем іншого відділу цього ж центру.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення та кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_8 , вважає, що вирок суду щодо неї в частині призначення покарання підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Вказує, що суд порушив вимоги ч. 1 ст. 99 КК України та призначив покарання ОСОБА_8 у виді штрафу, який вона не має можливості сплатити, оскільки не має власного доходу та майна, на яке може бути звернено стягнення.
Також, зазначає, що обвинувачена ОСОБА_8 є неповнолітньою, не працює, не має самостійного доходу, а отже не зможе відбути призначене судом покарання у виді штрафу, а тому, призначене судом обвинуваченій покарання у виді штрафу є необґрунтованим.
Просить вирок суду щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок, яким визнати її винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді арешту на строк 20 (двадцять) діб. Відповідно до ст.ст. 75, 76, 104 КК України звільнити її від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 (один) рік, та покласти на неї обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або навчання. В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Заслухавши доповідача, прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, заперечення захисника ОСОБА_7 , обвинуваченої ОСОБА_8 , законного представника ОСОБА_9 на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованими і законними і апелянтом не оспорюються.
Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.
На думку колегії суддів покарання ОСОБА_8 призначено з дотриманням ст. 65 КК України, суд врахував, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, а також дані про особу обвинуваченої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, є неповнолітньою, за місцем проживання характеризується позитивно, добровільно усунула заподіяну шкоду, що стало підставою для застосування судом положень ст. 69 КК України.
Доводи прокурора, про те, що ОСОБА_8 не має самостійного доходу, а тому не зможе відбути призначене судом покарання у виді штрафу, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки як з`ясувалося в суді апеляційної інстанції вона має самостійний дохід, а зокрема отримує стипендію за місцем навчання у Козятинському ВПУЗТ, а у вільний час на підставі цивільно-правових угод реалізує товари з батьками на ринку за що отримує винагороду, а також має свої кошти на депозитному рахунку в банку, розмір яких згідно з чеком становить 2000 гривень.
Зазначені обставини підтверджуються довідкою навчального закладу, квитанцією про надходження коштів на депозитний рахунок ОСОБА_8 у банку, а також поясненнями обвинуваченої та її законного представника.
За таких обставин, колегія суддів не вбачає порушень при призначенні неповнолітній ОСОБА_8 покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому загальною частиною Закону України про кримінальну відповідальність.
Доводи прокурора про необхідність посилення покарання неповнолітній обвинуваченій з мінімального штрафу на арешт з огляду на її вік, позитивні характеризуючі дані, відсутність судимостей та незначний розмір викраденого колегія суддів вважає такими, що очевидно не відповідають вимогам справедливості.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у справі залишити без задоволення, а вирок Олевського районного суду Житомирської області від 30 листопада 2016 року щодо ОСОБА_8 - без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді: