Справа № 352/2497/15-к
Провадження № 1-кп/344/215/17
У Х В А Л А
07 березня 2017 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1

з участю : секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглядаючи в ході судового засідання кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з обвинувальним актом, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в умисному спричиненні потерпілому ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення.

І, зокрема, що 01 липня 2015 р. близько 18 год. 30 хв., на дорозі, поблизу житлового господарства АДРЕСА_1 , між потерпілим ОСОБА_5 , який проживає в даному господарстві та обвинуваченою ОСОБА_7 на побутовому ґрунті виник словесний конфлікт, в ході якого обвинувачена, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень та бажаючи настання негативних наслідків щодо здоров`я ОСОБА_5 , нанесла останньому один удар ножицями в область правої руки та один удар ножицями в область грудної клітки зліва, чим спричинила ОСОБА_5 тілесні ушкодження : одну рану в ділянці лівого передпліччя та одну проникаючу колото-різану рану в ділянці грудної клітки зліва з ушкодженням лівої легені і ковзним (не наскрізним) ушкодженням діафрагми, ускладнену лівобічним гемопнсвмагораксом, пневмадіастінумом, підшкірною емфіземою та дихальною недостатністю II ст.

В ході судового розгляду допитано потерпілого, обвинувачену, свідків, експерта, досліджувались надані сторонами провадження письмові докази.

Обвинувачувана свою вину у вказаному не визнала, пояснила, що у вказаний день та час мали місце інші, ніж зазначено у обвинувальному акті обставини.

Вислухавши думку сторін щодо можливості завершення з`ясування обставин та перевірку їх доказами, що можуть мати суттєве значення при винесенні відповідного судового рішення, суд виходить з такого.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Ч. 6 ст. 22 КПК України визначено, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Стороною обвинувачення, як письмовий доказ у підтвердження вини ОСОБА_7 , надано суду протокол проведення слідчого експерименту від 06 листопада 2015 р., з відтворенням на місці обставин вчиненого з показань визнаного потерпілим у провадженні ОСОБА_5 , з тексту якого вбачається, що слідчий експеримент проведено з участю потерпілого, його представника, статиста та в присутності понятих (том 2 а.п.99-111).

Під час дослідження вказаного доказу в ході судового розгляду, ОСОБА_7 повідомила, що їй ніхто не пропонував взяти участі у цій слідчій дії і, що вона могла б відтворити події, які відбувались 01 липня 2015 р. між нею та потерпілим, і які саме вказала в своїх поясненнях.

З висновку експерта № 452 від 31 липня 2015 року та медичних документів про обстеження обвинуваченої, наданих суду захистом, вбачається що у ОСОБА_7 приблизно у вказані дні виявлено ряд тілесних ушкоджень (том 2 а.п.137).

Прокурором долучено до матеріалів провадження постанову слідчого від 24 грудня 2015 р. про закриття кримінального провадження за фактом спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, згідно з текстом якої слідчий зазначає, що ОСОБА_5 теж міг нанести ОСОБА_7 тілесні ушкодження, оскільки відмахувався від неї і від її ударів, руками, однак такі його дії носили захисний характер, без умислу щодо спричинення ОСОБА_7 шкоди і був змушений так чинити, щоб зберегти своє життя та здоров`я (том 2 а.п.127-129).

Згідно з ч. 1 ст. 240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник (ч. 3 цієї ж статті).

Відповідно до ч. 3 ст. 223 КПК України, слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені.

Оскільки проведенням вказаного слідчого експерименту права та законні інтереси обвинуваченої, не виключено, можуть бути обмежені або порушені, а також з врахуванням того, що при цьому слідчому експерименті мали б бути зафіксовані і показання обвинуваченої щодо того як по її поясненнях відбувались події, то ОСОБА_7 слід було повідомити про проведення цього слідчого експерименту і можливість прийняти участь у ньому та залучити до вказаного експерименту при її бажанні.

Статтею 42 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений мають право, в тому числі, брати участь у проведенні процесуальних дій.

У відповідності до ч. 4 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування. А згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженню підлягають доказуванню, в тому числі подія злочину, винуватість обвинувачуваного у вчиненні злочину. Згідно з ч. 2 цієї ж статті, доказування полягає не тільки в збиранні, але і перевірці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для справи, а відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

При викладених обставинах, з метою об`єктивного встановлення фактичних обставин, слідчий повинен був залучити до проведення вказаного слідчого експерименту не тільки потерпілого, але і обвинувачену, а після, дати оцінку позиції вказаних осіб, при потребі призначивши відповідну експертизу з метою перевірки спроможності показань вказаних осіб.

Проте, незважаючи на вказане, орган досудового розслідування не прийняв заходів до перевірки отриманих фактичних даних в їх сукупності з поясненнями обвинуваченої, хоч знав про них з її показань ще в ході досудового розслідування, що свідчить про те, що не було вчинено слідчої дії яка забезпечила б всебічну перевірку показань, в тому числі не тільки потерпілого, але і обвинуваченої. Право органу досудового розслідування яку оцінку дати позиції обвинуваченої, але його обов`язок перевірити її позицію, в тому числі, шляхом проведення слідчого експерименту, призначенням, при необхідності, відповідної експертизи.

Оскільки орган досудового розслідування, проводячи слідчий експеримент, не залучив до участі в ньому обвинувачену, відповідно не дав їй можливості викласти свою позицію з цього приводу, але можливість усунення цього недоліку в даний час не виключена, то враховуючи бажання на таке обвинуваченої, необхідно доручити органу досудового розслідування провести відповідну слідчу дію.

Відповідно до змісту ст. 333 КПК України у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі дії, зазначивши які саме і для з`ясування яких обставин та встановлює строк виконання доручення.

При обставинах зазначених вище, суд вважає за необхідне дати відповідне доручення органу досудового розслідування з метою перевірки та отримання доказів по зазначених вище обставинах, що, не виключено, можуть мати суттєве значення при винесенні відповідного судового рішення.

Оскільки судом надається органу досудового розслідування відповідне доручення, то суд вважає за необхідне щоб в ході цього ж доручення було виконано та вирішено ще і ряд інших необхідних слідчих дій.

Зокрема, суд вважає за необхідне зазначити і таке.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_7 ставиться у вину спричинення тілесних ушкоджень саме ножицями.

Як це вбачається з матеріалів провадження, в тому числі, у постановах слідчих, висновках експертиз, і про таке пояснила і обвинувачена, остання добровільно надала стороні обвинувачення як речові докази шість пар ножиць.

Ч. 2 ст. 100 КПК України визначено, що речовий доказ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Речові докази, що отримані або вилучені слідчим, прокурором оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання таких доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Проте до матеріалів провадження, не виключено, що помилково, не надано прокурором як письмовий доказ ні протокол добровільної видачі обвинуваченою вказаних ножиць, їх огляду, опису з долученням фотографій, ні будь-якого іншого документу про отримання від обвинуваченої вказаних ножиць, їх огляду чи інше.

В той же час, як це вбачається з постанов слідчого від 04 серпня та 28 вересня 2015 року в них зазначається про добровільну видачу ножиць обвинуваченою (том 2 а.п. 76, 94-95), з висновку експертів № 144 від 30 вересня 2015 року та № 724/559-Д від 27 листопада 2015 року вбачається, що експерти оглядають ці ножиці, проводять щодо них відповідні дослідження, дають висновки (том 2 а.п. 78-79, 96-98).

Як це вбачається з протоколу слідчого експерименту, про який зазначено вище, потерпілий в ході слідчого експерименту пояснив, що ті ножиці, якими йому наносила удар обвинувачена були дещо довшими, ніж ті, що використовувались в ході слідчого експерименту.

В той же час, маючи отримані від обвинуваченої шість пар ножиць, слідчий в ході досудового розслідування повинен був з участю потерпілого провести таку слідчу дію як пред`явлення речей для впізнання у порядку визначеному ст. 229 КПК України і скласти про таке протокол згідно з вимогами ст. 231 цього ж Кодексу. Проте дані про вчинення чи ні таких процесуальних дій до матеріалів провадження не долучені, що може свідчити про те, що або такі дії фактично проведені не були, або ж були, але до провадження такі процесуальні документи не долучені помилково. В той же час вони, не виключено, можуть мати суттєве значення при отриманні доказів по суті обвинувачення ОСОБА_7 .

Як вбачається з тексту висновку експерта № 724/559-Д від 27 листопада 2015 року дана експертиза проведена в тому числі по даних висновку експерта № 559 від 07 серпня 2015 року (том 2 а.п.96-98), але висновку від 07 серпня 2015 року суду не надано, як і не надано постанови слідчого про призначення тієї ж експертизи. В той же час, вказані процесуальний документ та висновок експерта, не виключено, можуть мати значення при вирішенні по суті даного кримінального провадження.

Крім цього, суд вважає за необхідне вказати і на таке.

Повідомлення про підозру у вчинення кримінального правопорушення 10 грудня 2015 року ОСОБА_7 вручив прокурор ОСОБА_9 (том 2 а.п.54-56), цей же прокурор виносив і ряд інших процесуальних документів, але в порушення вимог ст. 37 КПК України до матеріалів провадження не долучено відповідної постанови керівника прокуратури про призначення ОСОБА_9 процесуальним прокурором у даному провадженні.

Згідно ст. 214 КПК України слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування. Проте такого рішення до матеріалів провадження теж не долучено.

Ці два недоліки слід усунути шляхом надання суду відповідних процесуальних документів.

Пунктом 13 ч. 2 ст. 36 КПК України визначено, що прокурор уповноважений затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта, самостійно складати обвинувальний акт.

Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Інших випадків коли прокурор вправі самостійно скласти обвинувальний акт закон не визначає.

В той же час, до суду направлено обвинувальний акт складений прокурором, що визначений процесуальним керівником досудовим розслідуванням. Даних про те по якій підставі саме прокурором вчинено таку процесуальну дію, всупереч загальним вимогам закону, не зазначено, зокрема, як це виходить зі змісту ст. 291 КПК України, не вказано про факт складання такого акту слідчим і про незгоду з ним прокурора, обвинувального акту складеного слідчим, якщо мав місце саме такий факт, не долучено, що в загальному не узгоджується з вимогами закону. В той же час, на думку суду, такий процесуальний недолік може і повинен бути усунутий, щоб у майбутньому цей та інші факти не став підставою для скасування судового рішення у провадженні.

При обставинах, що мають місце у провадженні, що зазначені вище, суд вважає за необхідне дати відповідні доручення органу досудового розслідування з метою перевірки та отримання доказів по зазначених обставинах, що, не виключено, можуть мати суттєве значення при винесенні відповідного судового рішення.

На підставі викладеного ст. ст. 38, 91, 223, 240 КПК України, керуючись ст. ст. 333, 369-372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :
Доручити органу досудового розслідування по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України (слідчому відділу Тисменицького відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області) з метою перевірки пояснень обвинуваченої та отримання даних, необхідних для розгляду кримінального провадження, провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин події, що мали місце 01 липня 2015 р. між потерпілим та обвинуваченою з участю як потерпілого так і обвинуваченої, а після, при необхідності (з врахуванням позиції обвинуваченої яку вона матиме в ході слідчого експерименту) призначити та провести відповідну експертизу на вирішення якої поставити питання про те чи спроможними є показання як потерпілого так і обвинуваченої з врахуванням всіх інших, встановлених органом досудового розслідування, обставин.

Надати суду для долучення до матеріалів кримінального провадження складені (якщо вони фактично були складені) процесуальні документи (протоколи слідчих дій, інше) щодо добровільної видачі та опису ножиць, наданих обвинуваченою, проведення впізнання потерпілим ножиць, якими йому було спричинено тілесні ушкодження з тих, що були отримані від обвинуваченої, висновок експерта № 559 від 07 серпня 2015 року та постанову слідчого про призначення цієї ж експертизи, процесуальний документ складений відповідно до вимог ст. 37 КПК України, постанову керівника прокуратури про призначення ОСОБА_9 процесуальним прокурором у даному провадженні, рішення керівника органу досудового розслідування про визначення відповідно до ст. 214 КПК України слідчого, який здійснюватиме досудове розслідування, документи у підтвердження правомірності складення обвинувального акту самостійно прокурором відповідно до змісту ст. 291 КПК України.

Копію цієї ухвали направити для її виконання органу досудового розслідування (слідчому відділу Тисменицького відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області) через керівника Тисменицької місцевої прокуратури, а керівнику Тисменицької місцевої прокуратури її копію для контролю.

Для належного виконання даної ухвали надати можливість органу досудового розслідування, процесуальним прокурорам знайомитись з матеріали даного кримінального провадження та отримувати з нього копії необхідних документів в суді.

Прокурору в кримінальному провадженні надати доступ до матеріалів, отриманих внаслідок виконання даного доручення згідно ухвали суду, сторонам провадження в порядку передбаченому ст. 290 КПК України.

Зазначені в ухвалі слідчі та інші дії провести в строк до 10 квітня 2017 року та у той же строк надати суду відповідні матеріали на виконання даної ухвали з підтвердженням факту надання доступу до них сторонам у справі.

У зв`язку з викладеним у розгляді справи оголосити перерву до 09 год. 30 хв. 20 квітня 2017 року.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1