Справа № 643/1059/17
Номер провадження 1-кс/643/256/17
УХВАЛА

30.01.2017 року Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Харківської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові заяву захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 про відвід судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_7 ,
Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні подану заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_7 та викладені в ній доводи підтримав в повному обсязі.
Прокурор та слідчий заперечували в судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви про відвід, посилаючись на її необґрунтованість.
Слідчий суддя ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд заяви за її відсутності, просила прийняти рішення на розсуд суду.
Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані матеріали, встановив наступне.
У вказаному кримінальному провадженні слідчому судді ОСОБА_7 заявлено відвід.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для задоволення відводу, суд керується наступним.
Перелік обставин, за наявності яких слідчий суддя, судді, присяжний підлягають відводу, визначений ст. ст. 75, 76 КПК України.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом.
Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно ч. 1 ст. 7 вказаного вище Закону, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Положеннями п. 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, відображеної, зокрема, в рішеннях у справі Фей проти Австрії, Ветштайн проти Швейцарії, Пуллар проти Сполученого Королівства, Білуха проти України, наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.
В рішеннях у справах Ветштайн проти Швейцарії та Ферантелі та Сантанжело проти Італії, Європейським судом з прав людини висловлювалась позиція, згідно якої при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною.
Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі Де Куббер проти Бельгії, правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться.
В рішеннях у справах Ветштайн проти Швейцарії та Кастілло Альгар проти Іспанії Європейським судом з прав людини також зазначалось, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.
Таким чином, сам факт недовіри особи може створити враження необ`єктивності та упередженості судді при розгляді справи, а відтак в майбутньому стане причиною сумнівів в об`єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у справі та поставити під сумнів забезпечення реалізації права особи на справедливий судовий розгляд.
Доказів, які б свідчили про необ`єктивність та упередженість слідчого судді ОСОБА_7 та, відповідно, про наявність підстав для її відводу з мотивів, зазначених в заяві про відвід, судом не встановлено.
Разом з тим, з метою усунення сумнівів ОСОБА_9 в неупередженості та об`єктивності слідчого судді, та, як наслідок, забезпечення впевненості ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , інтереси якого він представляє, в справедливому розгляді справи незалежним і безстороннім судом, суд вважає за можливе задовольнити заявлений захисником ОСОБА_9 відвід.
Керуючись ст. ст. 75,76, 81, 369-372 КПК України, -
Заяву захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про відвід слідчого судді Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_7 - задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошено в приміщенні Московського районного суду м. Харкова 31.01.2017 року о 09-00 год.

Суддя ОСОБА_1