н/п 1-кп/640/219/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.01.2017 року Київський районний суд м. Харкова у складі
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Снігурівка Миколаївської області, гр-на України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 28.08.2015 р. Снігурівським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 296 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним строком 2 роки, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,
ВСТАНОВИВ:
04 квітня 2014 р. сержант ОСОБА_4 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» за № 303/2014 від 17.03.2014 р. призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації та направлений для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).
19.09.2014 р. сержанта ОСОБА_4 переведено до військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , де наказом командира вказаної частини за № 46 від 19.09.2014 р. останнього зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення і призначено на посаду командира 3 відділення 4 взводу оперативного призначення 7 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 3 батальйону оперативного призначення. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 313 від 02.11.2015 р. ОСОБА_4 призначено на посаду старшого водія автомобільного взводу підвозу боєприпасів та паливно-мастильних матеріалів роти матеріального забезпечення ВЧ НОМЕР_2 .
16.01.2015 р. ОСОБА_4 вибув у щорічну основну відпустку за 2014 р., строком на 10 діб, з якої останній зобов`язаний повернутися 25.01.2015 р.
Однак, сержант ОСОБА_4 , вирішив стати на злочинний шлях та 25.01.2015 р., реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку з цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
28.10.2015 р. о 08:00 год. сержант ОСОБА_4 самостійно повернувся до військової частини НОМЕР_2 .
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 у скоєному кримінальному правопорушенні винним себе визнав повністю, щиро покаявся.
Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України. При цьому судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України - нез`явлення вчасно на службу з відпустки, без поважних причин тривалістю понад один місяць.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд бере до уваги і визнає обставинами, які пом`якшують покарання його щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого судом не встановлено.
При визначенні виду й міри покарання ОСОБА_4 суд враховує те, що він 28.08.2015 року судимий Снігурівським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 296 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України на 2 роки, на наркологічному та психоневрологічному обліках не перебуває, за місцем служби характеризувався посередньо, сам в судовому засіданні негативно оцінив власну протиправну поведінку. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, передбаченого санкцією ст. 407 ч.3 КК України.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 кримінальне правопорушення скоїв до винесення вироку від 28.08.2015 р. суд вважає за можливе застосувати до нього правила ст.70 ч.4 КК України.
Приймаючи до уваги дані про особу ОСОБА_4 , суд вважає можливим виправлення засудженого без відбування покарання й наявність підстав для його звільнення від відбування покарання без ізоляції від суспільства, застосувавши до нього обов`язки відповідно до ст. ст.75,76 КК України.
Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд
З А С У Д И В :
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш сурового покарання призначеного за вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 28.08.2015 р. у вигляді 3 років позбавлення волі з іспитовим строкм на 2 роки, поглинути більш суровим покаранням, призначеного по дійсному вироку та остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, встановивши іспитовий строк 3(три) роки.
У відповідності до п. п. 1,2 ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Також покласти на засужденного додаткові обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження уповноваженого органу з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Вирок може бути оскаржений у судову палату з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя