Провадження №: 1-кп/752/374/17
У Х В А Л А
06.01.2017 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
провівши в приміщенні суду в м. Києві підготовче судове засідання у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обох у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
28.12.2016 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обох у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України.
В ході підготовчого судового засідання у даному кримінальному провадженні представник публічного обвинувачення - прокурор ОСОБА_3 зазначив, що дане кримінальне провадження підсудне Голосіївському районному суду м. Києва, обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстав для його повернення немає, а тому просив призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду. Крім того прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , посилаючись на те, що у даному кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, встановлені ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, оскільки вони обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, а також можуть незаконно впливати на потерпілого та свідка, знищити або сховати речі та документи, які мають значення для даного кримінального провадження, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти призначення кримінального провадження за даним обвинувальним актом до судового розгляду, посилаючись на те, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме те, що її не було допущено до участі у даному кримінальному провадженні, не повідомлено про завершення досудового розслідування, не відкрито матеріали у порядку ст. 290 КПК України та не вручено копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування. Крім того, звернулась до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 тримання під вартою на запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою - домашній арешт, особисте зобов`язання чи особисту поруку, обґрунтовуючи його тим, що її підзахисний працевлаштований неофіційно та має на утриманні неповнолітню дитину, 2009 року народження. Також, в обгрунтування клопотання зазначила, що при вирішенні клопотання слідчого про застосування відносно її підзахисного саме такого запобіжного заходу - тримання під вартою, слідчим суддею було взято до уваги дані, в тому числі про особу ОСОБА_7 , які не відповідають дійсності.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 також заперечувала проти призначення кримінального провадження за даним обвинувальним актом до судового розгляду, посилаючись на те, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме те, що анкетні дані її підзахисного не відповідають дійсності, усі слідчі дії в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні були проведені без участі захисника, пред`явлене її підзахисному обвинувачення є неконкретним. Крім того, звернулась до суду з клопотанням про зміну її підзахисному запобіжного заходу тримання під вартою на особисте зобов`язання або особисту поруку, посилаючись на відсутність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. В обгрунтування клопотання про зміну запобіжного заходу також зазначила, що її підзахисний має на утриманні двох неповнолітніх дітей та батька, який є інвалідом ІІ групи, у зв`язку із чим потребує стороннього догляду. Крім того, її підзахисний ОСОБА_6 позитивно характеризується за місцем реєстрації та проживання. Також, обвинувачений ОСОБА_6 потребує постійного лікування, що унеможливлює його перебування під вартою в умовах слідчого ізолятора.
Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали думки своїх захисників.
Заслухавши думки сторін кримінального провадження, суд надходить до наступних висновків.
Так, доводи сторони захисту щодо невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, зокрема те, що пред`явлене обвинуваченому ОСОБА_6 обвинувачення є неконкретним, суд не приймає до уваги, оскільки такі доводи спростовуються самим обвинувальним актом, у якому згідно вимог ст. 291 ч. 2 п. 5 КПК України викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правову кваліфікацію інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання пред`явленого їм обвинувачення за ст. 186 ч. 2 КК України. Інші недоліки обвинувального акту та матеріалів кримінального провадження, зібраних в ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, якщо вони і мають місце, то вони можуть бути виявлені судом тільки під час судового розгляду в ході безпосереднього дослідження доказів у порядку, визначеному процесуальним законом.
Разом з тим, в ході підготовчого судового засідання було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 з 11.09.2004 року перебуває під наглядом у Київській міській наркологічній клінічній лікарні «Соціотерапія» з діагнозом: «Розлади психіки і поведінки власлідок вживання опіоїдів. Синдром залежності», що стверджується довідкою Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» №370579 від 17.11.2016 року.
Згідно ст. 52 ч. 2 п. 3 КПК України обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад не здатні повною мірою реалізувати свої права з моменту встановлення цих вад.
Постановою слідчого Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 від 05.12.2016 року обвинуваченому ОСОБА_7 залучено захисника з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у м. Києві для здійснення його захисту за призначенням, однак відповідне доручення про залучення до участі у даному кримінальному провадженні захисника з Регіонального центру здійснення з надання безоплатної вторинної правовоої допомоги у м. Києві для захисту обвинуваченого ОСОБА_7 - в розпорядження суду прокурором не надано, оскільки таке доручення в матеріалах досудового розслідування відсутнє.
Натомість представником публічного обвинувачення було надано в розпорядження суду заяву обвинуваченого ОСОБА_7 від 23.12.2016 року, згідно якої він відмовляється від послуг захисника ОСОБА_9 , повноваження якої не підтверджені дорученням Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у м. Києві, оскільки він уклав договір з іншим захисником, після чого досудове розслідування здійснювалось слідчим у порушення встановлених ст. 52 ч. 2 п. 3 КПК України вимог, оскільки згідно ст. 49 ч. 1 п. 1 КПК України слідчий зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадку, якщо відповдіно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний не залучив захисника.
Крім того, у порушення загальних засад кримінального провадження, до яких відносяться в тому числі верховенство права та забезпечення права на захист, слідчим не було перевірено відомості, надані обвинуваченим ОСОБА_7 , на той час ще підозрюваним, щодо наявності у нього захисника за договором, а відтак на стадії досудового розслідування - слідчим фактично не було допущено до участі у кримінальному провадженні захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 .
У подальшому у порушення вимог ст. 290 ч. 1 КПК України слідчим не було повідомлено захиснику обвинуваченого ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_5 про завершення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та про надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
Крім того, у порушення вимог ст. ст. 46 ч. 4, 291 ч. 4 п. 3 КПК України захиснику обвинуваченого ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_5 не було вручено копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.
Вказані порушення залишились поза увагою в тому числі процесуального керівника у даному кримінальному провадженні.
Викладені вище недоліки перешкоджають суду призначити судовий розгляд кримінального провадження за даним обвинувальним актом, у зв`язку з чим він підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_5 про зміну її підзахисному запобіжного заходу тримання під вартою на запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою - домашній арешт, особисте зобов`язання чи особисту поруку, слід відмовити, оскільки при вирішенні такого клопотання суд враховує те, що твердження захисника в обгрунтування заявленого клопотання, а саме - наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 на утриманні неповнолітньої дитини та місця роботи - на даний час не є обставинами, які б могли свідчити на користь зменшення у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, натомість доказів, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід, окрім такого виняткового як тримання під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 на даній стадії кримінального провадження, у якому особам, один із яких раніше притягався до кримінальної відповідальності, пред`явлено обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину проти власності із застосуванням насильства, в розпорядження суду не надано. Крім того, суд не приймає до уваги доводи адвоката ОСОБА_5 про те, що в ході досудового розслідування даного кримінального провадження слідчим суддею під час прийняття рішення про застосування відносно її підзахисного запобіжного заходу тримання під вартою було взято до уваги дані, в тому числі про особу ОСОБА_7 , які не відповідають дійсності, оскільки вказане судове рішення - ухвала слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14.11.2016 року хоч і оскаржене стороною кримінального провадження в апеляційному порядку, однак Апеляційним судом м. Києва на даний час не скасоване.
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_4 про зміну її підзахисному запобіжного заходу тримання під вартою на запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою - особисте зобов`язання чи особисту поруку також слід відмовити на підставі наступного. Так, твердження захисника про відсутність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необгрунтованими та спростовуються тим, що на даний час заявлені у даному кримінальному провадженні ризики, а саме те, що обвинувачений може переховуватись від суду, впливати на свідка у даному кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення не зменшились та продовжують існувати, оскільки обвинуваченому ОСОБА_6 , який має не зняту та непогашену судимість за умисний злочин проти власності, пред`явлено обвинувачення у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого ним за попередньою змовою групою осіб із застосуванням насильства, в той же час потерпілий та свідок у даному кримінальному провадженні не допитані. Доводи захисника про наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 на утриманні двох неповнолітніх дітей та батька, який є інвалідом ІІ групи, а тому потребує стороннього догляду, суд не приймає до уваги, оскільки вказані обставини без сукупності з іншими обставинами, які б могли свідчити про можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, не свідчать на користь зменшення заявлених ризиків. Що стосується доводів сторони захисту про те, що обвинувачений ОСОБА_6 потребує постійного лікування, що унеможливлює його перебування під вартою в умовах слідчого ізолятора, суд також не приймає до уваги, оскільки вказана обставина не підтверджується наданими захисником медичними довідками, крім того обвинувачений ОСОБА_6 не позбавлений права на отримання небхідної допомоги у медичній частині слідчого ізолятора за місцем його утримання під вартою.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд приймає до уваги дані про їх особи, в тому числі те, що обвинувачений ОСОБА_6 має не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, не одружений та не працює, обвинувачений ОСОБА_7 , який хоч і є особою, в силу ст. 89 КК України раніше не судимою, проте він не працює, не одружений та не має на утриманні неповнолітніх дітей, оскільки згідно наданого захисником обвинуваченого свідоцтва про народження ОСОБА_10 , 2009 року народження, його батьком є ОСОБА_11 , також він не має на утриманні непрацездатних осіб.
Крім того, вирішуючи клопотання представника публічного обвинувачення суд враховуює те, що заявлені у даному кримінальному провадженні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на даний час не зменшились та продовжують існувати, а саме те, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, а також впливати на потерпілого та свідка у даному кримінальному провадженні, які на даний час не допитані, оскільки обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, яке було вчинено ними за попередньою змовою між собою із застосуванням насильства відносно особи похилого віку, тобто суспільна небезпека вказаних осіб є настільки високою, що застосування відносно них більш м`якого запобіжного заходу, аніж такого виняткового як тримання під вартою - на даний час неможливо.
На підставі викладеного суд надходить до висновку про необхідність у відповідності з вимогами ст. ст. 183 ч. 4 п. 1 КПК України задоволення клопотань представника публічного обвинувачення та продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у виді тримання під вартою на 60 днів без визначення застави згідно вимог ст. 183 ч. 4 п. 1 КПК України, оскільки їм пред`явлено обвинувачення за вчинення злочину із застосуванням насильства.
Керуючись ст. 314 ч. 3 п. 3 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, - повернути прокурору Київської місцевої прокуратури №1.
Зобов`язати прокурора Київської місцевої прокуратури №1 усунути виявлені недоліки протягом семи діб з моменту вступу ухвали в законну силу.
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу - відмовити
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу - відмовити
Клопотання представника публічного обвинувачення - прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.
Обвинуваченому ОСОБА_6 продовжити строк дії запобіжного заходу - тримання під вартою на 60 днів, тобто до 05.03.2017 року включно.
Клопотання представника публічного обвинувачення - прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.
Обвинуваченому ОСОБА_7 продовжити строк дії запобіжного заходу - тримання під вартою на 60 днів, тобто до 05.03.2017 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом семи діб з моменту проголошення.
Суддя ОСОБА_1