Ковпаківський районний суд м.Суми
справа № 1-552/10
ВИРОК

іменем України

26 жовтня 2010 року Ковпаківський районний суд м. Сум в особі судді Князєва В.Б,. при секретарі Сема О.В., з участю прокурора Маслюка О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, військовозобовязаного, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина у віці 2 роки, приватного підприємця, мешкаючого за адресою: м. Суми, вул. Миру, 34„кв. 36, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 г, кв. 57, раніше не судимого,

у скоєні злочину передбаченого ч. 1 ст, 172 КК України„

встановив:

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію серії В00 № 819095 30 січня 2004 року ОСОБА_1 зареєструвався як фізична особа-підприємець у Виконавчому комітеті Сумської міської ради. Основним видом діяльності є оптова торгівля непродовольчими товарами. а саме оптова торгівля парфумами. косметикою та побутовою хімією. Місцем здійснення підприємницької діяльності є м. Суми. вул. Воскресенська, 7/25.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, яке працівники реалізують шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, організації або з фізичною особою. Кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці на заробітну плату. не нижчу від визначеної законом.

Згідно ст. 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням впутршньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю. колективним договором і угодою сторін.

В пункті б ст. 24 Кодексу законів про працю України передбачсно, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов язковим при укладенні трудовсго договору з фізичною особою. У відповідності до ст. 24 Кодексу законів про працю України у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою, фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи, зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України.

Згідно ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників„які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять дні.

Відповідно до ст, 30 Закону України «Про оплату праці» власник або уповноважений ним орган зобов'язаний забезпечиг.л достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

У період часу з 01,07.2006 року по 31.05.2010 року в порушення вимог ст. ст. 21, 24, п.6 ст. 24-1 КЗпП України фізична особа-підприємець ОСОБА_1 фактично використовував на території м. Суми, Сумської та Чернігівської областей без офіційного оформлення трудових відносин, зокрема без укладення трудового договору та без внесення відповідних записів до трудових книжок, найману працю:

-ОСОБА_2 з 01.07.2006 року по 01.04.2010 року на посаді менеджера із заробітною платою 1500 грн. на місяць. ОСОБА_2 приймав замовлення на продукцію, забезпечував доставку товару, отримував від замовників грошові кошти, здавав ці кошти ОСОБА_1:

- ОСОБА_3, з 01.10.2006 року до 01.06.2008 року на посаді менеджера із заробітною платою 1200 грн. на місяць. ОСОБА_3 приймав замовлення на продукцію, забезпечував доставку товару, отримував від замовників грошові кошти, здавав ці кошти ОСОБА_1:

- ОСОБА_4, з 01.10.2006 року до 01.10.2008 року на посаді менеджера із заробітною платою 1000 грн. на місяць. ОСОБА_5 приймав замовлення на продукцію, забезпечував доставку товару, отримував від замовників грошові кошти, здавав ці кошти ОСОБА_1:

- ОСОБА_6, з 10.06.2009 року до 23.06.2010 року на посаді водія-експедитора із заробітною платою 1750 грн. на місяць. ОСОБА_7 доставляв товар покупцям та отримував грошові кошти за доставлений товар та передавав отримані кошти ОСОБА_1:

- ОСОБА_8, з 01.05.2007 року до 31.10.2008 року та з 01.01.2009 року до 31.05.2010 року на посаді торгового представника із заробітною платою 1000 грн. на місяць. ОСОБА_8 отримував замовлення від клієнтів, оформляв замовлення, інколи доставляв сам товар клієнтам, отримував оплату від клієнтів та передавав кошти ОСОБА_1:

- ОСОБА_9, в період часу з 01.04.2009 року до 31.05.2010 року на посаді торгового представника із заробітною платою 1000 грн. на місяць. ОСОБА_9 отримувала замовлення від клієнтів, на офісі оформляла замовлення, отримувала оплату від клієнтів та передавала отримані кошти ОСОБА_1:

- ОСОБА_10 в період часу з 01.06.2008 року до 31.05.2010 року на посаді торгового представника із заробітною платою 1500 грн. на місяць. ОСОБА_10 приймав замовлення на продукцію від клієнтів, забезпечував доставку товару, отримував від замовників грошові кошти, здавав ці кошти ОСОБА_1:

ОСОБА_2. ОСОБА_4. ОСОБА_3. ОСОБА_6А ОСОБА_8. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 працювали кожного дня крім суботи та неділі, з 10 год. до 18 год., якщо замовлення від клієнтів необхідно було приймати та доставити по м. Суми; та з 7 год. по 20 год. якщо збір замовлень необхідно здійснювати по Сумській області.

В порушення вимог ст. 48 Кодексу законів про працю України. ОСОБА_1 працюючих: ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3. ОСОБА_7 ОСОБА_8, ОСОБА_9, та ОСОБА_10, трудових книжок не завів та відомостей про роботу останніх не вніс.

Крім того. всупереч ст. 30 Закону України «Про оплату праці» ОСОБА_1 забезпечив ведення достовірного обліку виконуваної роботи працівниками: ОСОБА_2, ОСОБА_4. ОСОБА_3. ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9, ОСОБА_10 та не забезпечив ведення бухгалтерського обліку витрат на заробітну плату у встановленому законом порядку, оскільки заробітна плата виплачувалась неофіційно, поза бухгалтерським обліком, чим грубо порушив законодавство про працю.

Таким чином. приймаючи на роботу ОСОБА_11, ОСОБА_4. ОСОБА_3, ОСОБА_12 ОСОБА_13, ОСОБА_9, ОСОБА_10 без належного документального оформлення з ними трудових відносин у порядку, передбаченому чинним законодавством Укрлііи про працю, зокрема без укладення трудових договорів та без внесення відповідні записів до їхніх трудових книжок про роботу, ОСОБА_1 усвідомлював, що грубо порушив .законодавство про працю та передбачав і бажав настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді обмеження трудових прав громадян на захист та опіку зі сторони держави, а саме:прав на охорону праці, що включає в себе право на створення безпечних і нешкідливих умов праці, право на відшкодування роботодавцем шкоди працівникам у разі ушкодження їхнього здоровя прав на захист від порушення трудових прав та від незаконного звільнення; прав на звернення до

суду для вирішення трудових спорів, прав на участь у професійних спілках; прав на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у випадку хвороби, повної

або часткової втрати працездатності та інше. Крім того, ОСОБА_1 не вівся достовірний

облік виконуваної працівниками роботи та облік витрат на заробітну плату у встановленому Законом порядку.

Підсудний ОСОБА_1 свою вину в скоєному за вказаних вище обставинах визнав повністю та шдтвердив суду, що дійсно він використовував працю громадян з 01.07.2006 року по 31.05.2010 року включно, без укладення та реєстрації трудових договорів, не ти сплачуючи податки та платежі до пенсійного і інших цільових фондів.

Таким чином суд вважає що вина підсудного ОСОБА_1 встановлена досить повно та його дії слід кваліфікувати за ч. ст. 172 КК України, так як він, будучи фізичною особою суб'єкту підприємницької діяльності, умисно, в порушення Конституції України, Кодексу законів про працю України, Закону України «Про оплату праці» скоїв грубе порушення законодавства про працю (інше грубе порушення законодавства про працю), що виразилось в кримінальному характері нелегальнаго використання праці громадян з липня 2006 року по травень 2010 року включно, без укладення та реєстрації трудових договорів. не сплачуючи податки та платежі до пенсійного інших цільових фондів.

При призначенні підсудному виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом'якшують покарання.

ОСОБА_1 скоїв злочин невеликої тяжкості. Підсудний ОСОБА_1 раніше не судимий, свою вину визнав повністю, у вчиненому розкаюється, має на утриманні неповнолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не знаходить.

На підставі викладеного суд вважає необхідним призначити підсудному ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов'язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно--господарськими функціями, а не у виді штрафу або виправних робіт. Речові докази по справі: книги, які зберігаються у камері речових доказів прокуратури Зарічного району м. Суми, суд вважає необхідним повернути власнику, а інші документив залишити в матеріалах кримінальнсї справи, а. с. 131-132. Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд,

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у скосні злочину. передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, та призначи йому покарання у виді позбавлення права обіймати посади, повязані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, на строк два роки..

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу не змінювати, залишити підписку про невиїзд.

Речові докази по справі: книги. які зберігаються у камері речових доказів прокуратури Зарічного району м. Суми повернути власнику, а інші документи залишити в матеріалах кримінальної справи. а. с. 131-132.

На вирок суду може бути полана апеляція протягом п ятнадцяти діб з моменту його проголошення до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Сум.

Суддя В.Б.Князєв

.