Дата документу Справа № 335/2342/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний № 335/2342/16-к Доповідач в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/777/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2017 року м. Запоріжжя
Судова колегія з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 6 лютого 2017 року, яким
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, не військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:
1) 9 лютого 2000 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 140, ст. 45 КК України до 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;
2) 20 грудня 2000 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ст. 17, ч. 3 ст. 81, ст.ст. 14, 43 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі; Звільненого 17 жовтня 2003 року умовно-достроково на 4 місяці 2 дні;
3) 10 листопада 2004 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі; Звільненого 8 вересня 2006 року за відбуттям строку покарання;
4) 6 квітня 2009 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень;
5) 21 жовтня 2009 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
6) 28 лютого 2011 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; Звільненого 27 червня 2013 року умовно-достроково на 9 місяців 11 днів;
7) 12 січня 2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ст. 395 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень (штраф сплатив),
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та його засуджено:
- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань остаточно призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання зарахований період знаходження ОСОБА_10 місцях попереднього ув`язнення з 16 червня 2016 року по 6 лютого 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Постановлено стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 1500 гривень; на користь ОСОБА_11 майнову шкоду в розмірі 2136 гривень.
Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_10 визнано винуватим в тому, що він 4 лютого 2016 року приблизно о 13:00 годині, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись біля будинку № 52 по вулиці Перемоги в Вознесенівському районі міста Запоріжжя, відкрито викрав шляхом зривання з шиї потерпілого ОСОБА_9 належний останньому золотий ланцюжок з плетінням «бісмарк» вагою 6 г, 585 проби, вартістю 1500 гривень, після чого з викраденим втік та в подальшому продав раніше невідомому чоловіку за 1000 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 1500 гривень.
Крім того, 9 лютого 2016 року о 16:20 годині ОСОБА_10 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно, знаходячись у приміщенні торгівельного супермаркету «Сільпо» за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Бородинська, 20Б, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, вирішив таємно викрасти 4 плитки молочного шоколаду з цільними горіхами марки «Рошен» вартістю по 20,55 гривень за плитку без ПДВ, які помістив до правої зовнішньої кишені своєї куртки, а також 6 плиток екстра молочного шоколаду з тертим лісовим горіхом марки «Рошен» вартістю 16,23 гривень за плитку без ПДВ, які поклав до лівої зовнішньої кишені своєї куртки, та з якими переткнув касову зону супермаркету, не розрахувавшись за них, та намагався покинути приміщення супермаркету, чим спричинити матеріальну шкоду ТОВ «Фоззі-Фуд» на загальну суму 179,58 гривень. Проте, свій злочинний умисел не зміг довести до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений охоронцем вказаного супермаркету.
15 лютого 2016 року приблизно о 23:00 годині ОСОБА_10 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи біля кінцевої зупинки громадського транспорту «Набережна» по бульвару Шевченка в Вознесенівському районі м. Запоріжжя, відкрито викрав шляхом виривання з правої руки потерпілого ОСОБА_11 мобільний телефон «Lenovo P770» вартістю 1 800 гривень, в якому знаходилися сім-карти операторів мобільного зв`язку «МТС» вартістю 50 гривень, на рахунку якої знаходилось 53 гривні, та «Лайф» вартістю 40 гривень, на рахунку якої знаходилось 23 гривні, карта пам`яті на 32 Гб, вартістю 170 гривень, після чого з викраденим втік, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 2136 гривень.
28 травня 2016 року приблизно о 23:00 год. ОСОБА_10 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи з корисливих мотивів, повторно, перебуваючи біля будинку № 42 по бульвару Шевченка у місті Запоріжжя, завдав удару по щелепі потерпілого ОСОБА_11 , внаслідок чого останній втратив рівновагу та впав. Після цього ОСОБА_10 відкрито викрав з правого карману штанів потерпілого ОСОБА_11 мобільний телефон «Lenovo P770» вартістю 1 800 гривень, в якому знаходилися сім-карти операторів мобільного зв`язку «МТС» та «Лайф», які матеріальної цінності не представляють, карта пам`яті на 32 Гб, вартістю 150 гривень, після чого з викраденим втік у напрямку вулиці Перемоги, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1950 гривень.
За змістом апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_12 , не оскаржуючи вирок суду в частині кваліфікації його дій і доведеності вини, просить призначене судом покарання пом`якшити, врахувавши обставини, що пом`якшують покарання: активне сприяння розкриттю злочину; вчинення злочинів внаслідок збігу тяжких особистих сімейних обставин, яким, на його думку, є захворювання, через яке він проходив лікування в психіатричній лікарні; відсутність тяжких наслідків від скоєних злочинів; його намір відшкодувати заподіяну шкоду за першої вимоги. Також просить зарахувати у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання строк тримання під вартою до прийняття рішення апеляційним судом.
Заслухавши доповідь судді по справі, обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, вирок суду першої інстанції просили змінити та пом`якшити призначене покарання, вислухавши потерпілого та прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і вирок суду просили залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 та за ч. 2 ст. 186 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами.
У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд, призначаючи ОСОБА_10 покарання, виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме: врахував ступень тяжкості вчинених ним злочинів, які відпостяться до категорії середньої тяжкості та тяжких злочинів, врахував дані про особу обвинуваченого, які свідчать про те, що він раніше був неодноразово судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів та суд прийшов до обґрунтованого висновку, що обвинувачений на шлях виправлення не став, є суспільно небезпечною особою і йому слід призначити покарання з позбавленням волі в умовах ізоляції від суспільства.
Разом з тим, суд першої інстанції в достатній мірі врахував і обставини, які пом`якшують покарання та полягають в щирому каятті (за епізодами від 4, 9 та 15 лютого 2016 року) та активному сприянні розкриттю злочину за епізодом від 9 лютого 2016 року, встановив відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також суд врахував і позитивні дані про особу обвинуваченого, а саме наявність у нього постійного місця проживання, за яким він характеризується позитивно, врахував його стан здоров`я періодичне лікування на стаціонарі в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» з 2014 по 2016 рік та перебування на обліку в КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» з 30 листопада 2000 року.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим можливо лише з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до положень ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Судова колегія вважає, що розмір призначеного ОСОБА_10 покарання, в тому числі і за сукупністю злочинів, відповідає тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та даним про його особу, а також відповідає критерію справедливого покарання, вимогам ст. 65 КК України та його меті.
Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції в повній мірі встановлено та належним чином оцінено і враховано всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання.
Всупереч доводів апеляційної скарги, намір обвинуваченого відшкодувати заподіяну злочинами шкоду нічим не підтверджується, оскільки минуло більше року з дня вчинення злочину проти ОСОБА_9 та заявлення ним цивільного позову, та майже рік з дня вчинення злочину проти ОСОБА_11 , проте заподіяна шкода не відшкодована навіть частково, а відтак зазначене обставина не може бути врахована як така, що пом`якшує покарання. В судовому засіданні апеляційного суду потерпілий ОСОБА_9 заперечував звернення до нього обвинуваченого з наміром відшкодувати шкоду, завдану злочином.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.
Не є підставою для зміни вироку суду в частині призначеного покарання у відповідності до ст.ст. 408, 409 КПК України необхідність зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення обвинуваченого.
Разом з тим, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України судова колегія вважає необхідним зарахувати обвинуваченому цей строк з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 6 лютого 2017 року по день набрання вироком законної сили, оскільки цей період підтверджений доказами, наявними в матеріалах провадження.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 6 лютого 2017 року відносно ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін.
У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_10 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 6 лютого 2017 року по 25 квітня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим ОСОБА_10 , який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4