Справа № 161/4587/16-к Провадження № 11-кп/773/18/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 368 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 лютого 2017 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 серпня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Камінь-Каширський Волинської області, житель АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одружений, має на утриманні троє дітей, двоє з яких малолітні, безробітний, раніше не судимий,

засуджений за ч. 3 ст. 368 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати адміністративно-господарські та організаційно-розпорядчі посади в органах державної влади строком на 3 (три) роки, з конфіскацією усього належного на праві приватної власності майна.

На підставі ст. 54 КК України обвинуваченого позбавлено 9 рангу державного службовця.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 визначено обчислювати з дня приведення вироку до виконання, тобто з моменту його затримання.

Стягнуто з обвинуваченого в дохід держави 880 (вісімсот вісімдесят) гривень 40 коп. судових витрат у справі за проведення експертизи спеціальних хімічних речовин.

Майно ОСОБА_7 , на яке накладено арешт згідно ухвали Апеляційного суду Волинської області від 25 лютого 2016 року, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , конфісковано у власність держави.

В порядку ст. 100 КПК України вироком вирішено долю речових доказів.
ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що він, працюючи на посаді заступника начальника управління Держпраці у Волинській області, на підставі наказу Державної служби України з питань праці № 78-кт від 31.08.2015 року, у зв`язку із виконанням своїх функціональних обов`язків, будучи службовою особою, що займає відповідальне становище, умисно, з корисливою метою, отримав від ОСОБА_10 неправомірну вигоду за видачу свідоцтва про державну реєстрацію об`єкта підвищеної небезпеки та за сприяння в отриманні дозволу на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки та на виконання робіт підвищеної небезпеки за таких обставин.

03 грудня 2015 року у невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_7 , перебуваючи у робочому кабінеті № 14, що у м. Луцьк, на вул. Кравчука, 22 В, під час особистого прийому ОСОБА_10 з приводу отримання свідоцтва про державну реєстрацію об`єкта підвищеної небезпеки (далі ОПН) складу паливно-мастильних матеріалів, який знаходиться на території фермерського господарства «Ставеччина», у с. Пісочне Ковельського району, повідомив останньому, що у наданих ним документах, а саме повідомленні про результати ідентифікації об`єкта підвищеної небезпеки (далі ОПН) фермерського господарства «Ставеччина» містяться неточності, у зв`язку з чим йому може бути відмовлено у реєстрації. В подальшому умисно, з метою корисливого збагачення та отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_7 поставив за умову ОСОБА_10 про надання в його користь 100 л дизельного пального за позитивне вирішення вищевказаного питання.

Продовжуючи свої злочинні дії, 10 грудня 2015 року у невстановлений органом досудового розслідування час ОСОБА_7 прибув до офісного приміщення ФГ «Ставеччина», що у м. Ковелі на вул. Залізничній, 3, де передав ОСОБА_10 свідоцтво про державну реєстрацію об`єкта підвищеної небезпеки складу паливно-мастильних матеріалів від 07 грудня 2015 року, після чого з метою отримання попередньо обумовленої неправомірної вигоди вони поїхали на АЗС «WOG» (м. Ковель, вул. Луцька), де ОСОБА_10 було передано ОСОБА_7 картки на 60 л дизельного пального, загальною вартістю 1079,40 грн., та заправлено службовий транспортний засіб марки «Джилі» на 20 л бензином А92, загальною вартістю 399,80 грн., тобто всього ОСОБА_7 було отримано неправомірної вигоди на загальну суму 1479,20 грн.

В подальшому ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що для здійснення господарської діяльності ОСОБА_10 необхідно буде отримати дозвіл на експлуатацію машин механізмів устаткування підвищеної небезпеки та на виконання робіт підвищеної небезпеки в управлінні Держраці у Волинській області на вище вказаний ОПН, поставив умову ОСОБА_10 про необхідність укладення договору про надання послуг на виготовлення документації, необхідної для подачі в експертну установу з ТзОВ «ОТ Інжиніринг», директором якого є його дружина ОСОБА_11 , а дійсним власником він сам. З цією метою ОСОБА_7 направив на електронну адресу ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) договір про надання послуг ТзОВ «ОТ Інжиніринг» на розробку декларацій безпеки, плану локалізації і ліквідації аварійних ситуацій на суму 61 900 грн.

10 лютого 2016 року близько 14 год. 20 хв. у м. Луцьку, на вул. Кравчука, ОСОБА_7 , у автомобілі марки «Опель Омега», д.н.з НОМЕР_1 , умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення, отримав від ОСОБА_10 неправомірну вигоду у сумі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень за сприяння у вирішенні питання про отримання в управлінні Держраці у Волинській області дозволу на експлуатацію об`єкта підвищеної небезпеки складу паливно-мастильних матеріалів, що знаходиться на території фермерського господарства «Ставеччина» у с. Пісочне Ковельського району, та за неперешкоджання у здійсненні господарської діяльності, пов`язаної з використанням вказаного ОПН.

Не погоджуючись із вироком суду, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 оскаржує його з мотивів неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що дії ОСОБА_7 підлягають перекваліфікації з ч. 3 ст. 368 КК України на ч. 1 ст. 364 КК України. Просить змінити вирок суду першої інстанції в частині перекваліфікації дій обвинуваченого та призначити йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 364 КК України.

У поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 оскаржує вирок суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Стверджує, що зі сторони правоохоронних органів було здійснено провокацію щодо ОСОБА_7 , оскільки дії ОСОБА_10 були скеровані працівниками СБУ. Вказує на те, що достатніх доказів епізоду отримання обвинуваченим карток на дизельне паливо не існує. Посилається на те, що кошти у сумі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень не були предметом незаконної винагороди, а передавалися ОСОБА_7 у якості авансу за майбутні роботи. Просить вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження щодо обвинуваченого закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисників, які підтримали її у повному обсязі, прокурора, який її заперечив, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 підлягають до часткового задоволення.
В силу ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.
Всупереч вищевказаним вимогам закону суд першої інстанції ухвалив обвинувальний вирок на неповно з`ясованих обставинах вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину.
З достатньою повнотою не дослідив усіх доказів у кримінальному провадженні, представлених обвинуваченням в доказ винуватості ОСОБА_7 та стороною захисту у виправдання останнього.
У порушення вимог ст.ст. 91, 94 КПК України суд не зясував обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, події злочину, винуватості обвинуваченого.
Судом першої інстанції, не в повній мірі перевірено твердження сторони захисту, щодо підбурювання з боку працівників правоохоронних органів суб`єкта, а саме хабародавача ОСОБА_10 з метою встановлення злочину та отримання доказів, так як матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_7 електронною поштою направив договір ОСОБА_10 про умови виконання робіт з виготовлення документації на об`єкт підвищеної небезпеки, та вказав розрахунковий рахунок на який останній мав би перерахувати кошти в сумі 61 900 грн. Хоча відразу після цього ОСОБА_10 категорично відмовився проводити розрахунок в безготівковому порядку.
Не з`ясовано, на якій правовій основі об`єкт паливно-мастильних матеріалів, який розташований у с. Пісочне Ковельського району Волинської області і належить сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Пісочне», передано у власність чи користування ФГ «Ставеччина».
Судом першої інстанції не перевірено та не спростовано твердження сторони захисту про неможливість використання об`єкта паливно-мастильних матеріалів з метою реалізації нафтопродуктів.
При постановленні обвинувального вироку суд першої інстанції, як на докази винуватості послався на матеріали оперативно-технічних заходів. Однак судові рішення на підставі яких проводилися оперативно-технічні заходи та підтверджували би їх законність проведення у даному кримінальному провадженні стороною обвинувачення, подано не було. Відсутність вищезазначених судових рішень ставить під сумнів допустимості доказів при проведенні негласних слідчих дій.
Вищевказана наповнота судового слідства при відсутності клопотань не може були усунена апеляційним судом.
Порушення вимог кримінального процесуального закону у ході судового слідства і винесення судом першої інстанції вироку щодо ОСОБА_7 є істотними. Вони перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а апеляційній інстанції перевірити це.
Тому вирок підлягає скасуванню, а кримінальне провадження направленню на новий судовий розгляд, у ході якого слід усунути вищевказані суперечності та неповноту, а також перевірити інші доводи, викладені в апеляційних скаргах.
В залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.
У разі визнання його винуватим в інкримінованому злочині необхідно призначити покарання із дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Аапеляційні скарги захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 серпня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у тому ж суді в іншому складі суду.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий
Судді