Справа № 308/588/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

07.02.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження № 11-сс/777/69/17, за апеляційною скаргою, яку подала ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ :
В ухвалі слідчого судді вказується на те, що, вимоги щодо визнання дій, бездіяльності слідчого, прокурора щодо неповідомлення потерпілої про конкретні результати розгляду клопотання потерпілої про ініціювання проведення під час досудового розслідування слідчих дій, а також щодо ненадання прокурором письмових вказівок неправомірними, є безпідставними, оскільки виходять за рамки положень ч. 2 ст. 307 КПК України, якою визначений перелік рішень слідчого судді за результатами розгляду скарг під час досудового розслідування в порядку ст. 303 КПК України. Крім того, вказується на те, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 20.01.2017 було відмовлено в задоволенні аналогічної скарги ОСОБА_6 .. Також вказується на те, що частина 4 статті 304 КПК України має на меті оптимізацію кримінального процесу в частині оскарження рішень слідчого чи прокурора, оскільки обмежує право оскарження певними часовими рамками, визначає підстави для повернення скарги та відмови у відкритті по ній провадження й, що на вказаній стадії виклик до суду заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільця тимчасово вилученого майна не передбачено. Тому слідчий суддя прийшов до висновку про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 ..
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною. Посилається на те, що слідчим суддею всупереч вимог ст. 55 КПК України було помилково відмовлено у відкритті провадження за її скаргою, а також помилково не визначено її правовий статус, як потерпілої, оскільки не було призначено судове засідання, в яке її не було викликано. Вказує й на те, що посилання слідчого судді на ухвалу від 20.01.2017 вважає помилковим, оскільки 20.01.2017 відбувся розгляд іншої скарги з іншими вимогами, а також у кримінальному провадженні немає аналогії. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, а матеріали за її скаргою направити на новий судовий розгляд до Ужгородського міськрайонного суду або прийняти інше рішення, яким захистити її права як потерпілої.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу, прокурора, який судове рішення вважав законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Так, згідно зі ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.
Пунктами 1 8 частини 1 статті 303 КПК України передбачено перелік рішень, дій чи бездіяльності органів досудового слідства чи прокурора під час досудового розслідування. Вказаний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Частиною 2 статті 303 КПК України передбачено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 316 цього Кодексу.
Згідно частини 4 статті 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого або прокурора, що не підлягає оскарженню.
Колегія суддів вважає, що, відмовляючи у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 , слідчий суддя місцевого суду в ухвалі обґрунтовано послався на ч. 1 ст. 303 КПК України, в якій наведено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню.
Указане свідчить про те, що скарга ОСОБА_6 зумовлена бездіяльністю, оскарження якої статтею 303 КПК України не передбачено, оскільки зазначена норма не передбачає оскарження абстрактної бездіяльності, яка призводить до «неналежного досудового розслідування», у зв`язку із чим, слідчий суддя правомірно відмовив у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 ..
Тому, висновок слідчого судді про те, що вимоги щодо визнання дій, бездіяльності слідчого, прокурора щодо неповідомлення потерпілої про конкретні результати розгляду клопотання потерпілої про ініціювання проведення слідчих дій під час досудового розслідування, а також щодо ненадання прокурором письмових вказівок неправомірними, є безпідставними, виходять за рамки положень ч. 2 ст. 307 КПК України, якою визначений перелік рішень слідчого судді за результатами розгляду скарг під час досудового розслідування в порядку ст. 303 КПК України, колегія суддів вважає законним та обґрунтованим.
Крім того, висновок слідчого судді про те, що частина 4 статті 304 КПК України має на меті оптимізацію кримінального процесу в частині оскарження рішень слідчого чи прокурора, оскільки обмежує право оскарження певними часовими рамками, визначає підстави для повернення скарги та відмови у відкритті по ній провадження й, що на вказаній стадії виклик до суду заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільця тимчасово вилученого майна не передбачено, колегія суддів вважає обґрунтованим, належним чином вмотивованим і таким, що відповідає вимогам чинного законодавства. Тому, доводи апеляційної скарги про те, що слідчим суддею всупереч вимог ст. 55 КПК України було помилково відмовлено у відкритті провадження за її скаргою, а також помилково не визначено її правовий статус, як потерпілої, оскільки не було призначено судове засідання, в яке її не було викликано, колегія суддів відхиляє як такі, що не впливають на законність та обґрунтованість постановленого в справі рішення, і не являються підставою для його скасування.
Доводи апеляційної скарги про те, що посилання слідчого судді на ухвалу від 20.01.2017 є помилковим, оскільки 20.01.2017 відбувся розгляд іншої скарги з іншими вимогами, а також у кримінальному провадженні немає аналогії, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що, як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий послався на ухвалу від 20.01.2017 не як на підставу для відмови у відкритті провадження за поданою ОСОБА_6 23.01.2017 скаргою, а лише констатував факт звернення ОСОБА_6 до слідчого судді зі скаргою на неправомірні дії, бездіяльність прокуратури Закарпатської області (слідчого та начальника слідчого відділу) та зобов`язання вчинити певні дії, в задоволенні якої було відмовлено. При прийнятті судового рішення колегія суддів також враховує, що ОСОБА_6 , відповідно до постанови слідчого прокуратури, у вказаному вище кримінальному провадженні визнана потерпілою.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя діяв відповідно до вищезазначених норм права і його рішення про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 є законним та обґрунтованим.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без зміни, або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
З урахуванням наведеного вище, викладені ОСОБА_6 в апеляційній скарзі доводи, в тому числі про направлення матеріалів за її скаргою на новий судовий розгляд, колегія суддів вважає безпідставними, такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, відхиляє їх, а також не вбачає законних підстав для скасування ухвали слідчого судді.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подала ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до положень ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: