Справа № 466/3891/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«12» червня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

кримінальне провадження, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001427 від 29 березня 2017 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Рудно міста Львова, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

у с т а н о в и в :

обвинувачений ОСОБА_4 29 березня 2017 року близько 19.00 год., не маючи передбаченого законом дозволу на поводження з холодною зброєю, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки носіння холодної зброї, здійснив переміщення з вулиці Залізнична,22, що у м. Львів Рудно до автозаправної станції «Шелл», що у м. Львові по вул. Шевченка,186Б у багажному відділенні свого автомобіля марки «Рено Меган», д.н.з. НОМЕР_1 , багнет ножа з маркуванням «1367 t» та «43fnj» у піхвах із номерним позначенням « НОМЕР_2 », який згідно з висновку експерта №5/235 від 23.05.2017 року, є холодною зброєю колюче ріжучої дії, багнет ножем до гвинтівок та карабінів системи Маузера зразка 1898/1935 років, де був виявлений працівниками поліції.

В ході досудового розслідування між прокурором Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 26 травня 2017 року в м. Львові, відповідно до вимог ст. ст. 468. 469, 472 КПК України, була укладена угода про визнання винуватості, яка долучена до обвинувального акта. За умовами вищевказаної угоди ОСОБА_4 повністю визнає свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, а саме, у носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу, повністю визнає наведені в обвинувальному акті обставини вчинення цього злочину, сторони кримінального провадження погоджуються на призначення йому покарання за вчинення ним злочину, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (вісімсот п`ятдесят гривень).

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю та пояснив, що декілька років тому, коли вони із сім`єю зносили старий будинок покійного дідуся у Львівській області під покрівлею будинку він виявив штик ніж часів війни.

У зв`язку з матеріальною кризою в сім`ї, він вирішив продати штик ніж та через мережу інтернет помістив на сайті «ОЛХ» повідомлення про його продаж.

29 березня 2017 року на його мобільний телефон зателефонував йому невідомий чоловік та повідомив, що має намір придбати штик ніж. З даним чоловіком вони домовилися зустрітися по вул. Шевченка,186Б у м. Львові, а саме на АЗС «ШЕЛ». На АЗС до нього підійшло троє чоловіків, під час розмови він вийняв із свого багажного відділення свого автомобіля штик ніж та показав його. Після цього один з чоловіків представився йому працівником поліції та запросили його поїхати в Шевченківський ВП ГУНП у Львівській області для дачі пояснень з цього приводу.

У вчиненому щиро кається та просить затвердити угоду про визнання винуватості, яка була укладена між ним та прокурором Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 26 травня 2017 року.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину повністю доведена та його дії правильно кваліфіковано за ч.2 ст. 263 КК України, оскільки він носив холодну зброю без передбаченого законом дозволу.

Відтак суд вважає, що слід затвердити угоду про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження з тих підстав, що така відповідає вимогам ст. 472 КПК України, обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, учасники судового провадження просять таку угоду затвердити, узгоджена сторонами міра покарання відповідає санкції ч.2 ст. 263 КК України, тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого ОСОБА_4 та укладення даної угоди між сторонами кримінального провадження було добровільним.

Підстав для відмови у затвердженні укладеної між сторонами угоди про визнання винуватості суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 472, 474, 475 КПК України, суд

з а с у д и в :

затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 26 травня 2017 року в м. Львові між обвинуваченим ОСОБА_4 , з однієї сторони, та прокурором Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 , з другої сторони, в кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 березня 2017 року за №0001427, відносно ОСОБА_4 про вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в доход держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (вісімсот п`ятдесят гривень).

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 в доход держави 593,22 грн. (п`ятсот дев`яносто три гривні двадцять дві копійки) витрат на залучення експерта для проведення експертизи холодної зброї.

Речові докази по справі: штик ніж багнет колюче ріжучої дії до гвинтівок та карабінів системи Маузера зразка 1989/1935, які були вилучені у м. Львові по вул. Шевченка,186Б, на АЗС «ШЕЛ», і передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області передати дозвільній системі УМВС України у Львівській області.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1