АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
за участю учасників провадження:
прокурора ОСОБА_5
адвоката ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002946 від 06.11.2016 р. за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шевченкіського районного суду м.Чернівці від 24.05.2017 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Гвоздівці Сокирянського району Чернівецької області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні якого перебуває малолітня дитина, раніше неодноразово судимого, в останній раз: 1) 10.03.2016р. Глибоцьким районним судом Чернівецької області за ч.1 ст.125 КК України до покарання у вигляді виправних робіт 200 годин; 2) 28.09.2016р. Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч.3 ст.185, ст. 69 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання за цим законом у виді 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.09.2016 року у вигляді одного року шести місяців позбавлення волі і остаточно до відбування ОСОБА_7 призначено 2 роки 1 місяць позбавлення волі.

Строк відбування засудженим ОСОБА_7 покарання визначено обчислювати з 07.11.2016 року, тобто з дня фактичного його затримання.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 440,20 грн. по проведеній судовій дактилоскопічній експертизі (т.2 а.с. 21).

Вирішено питання із речовими доказами по справі.

Кримінальне провадження №11-кп/794/255/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_8
ЄУН № 727/9598/16-к Доповідач: ОСОБА_1 .
На вказаний вирок суду надійшла апеляційна скарги від обвинуваченого ОСОБА_7 , в якій він просить вирок районного суду в частині призначеного йому покарання змінити, призначивши йому покарання із застосуванням положень ст.69 КК України, а також перерахувати йому термін відбування покарання із врахуванням вимог ст.72 ч.5 КК України.

Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що суд 1 інстанції у вироку перерахував ряд пом`якшуючих його вину обставин: відсутність моральних та матеріальних претензій з боку потерпілого, повне відшкодування шкоди, щире каяття у вчиненому, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, однак при призначені йому покарання фактично не в повній мірі врахував їх. Вважає, що вказані обставини істотно знижують ступінь тяжкості скоєного ним злочину, а тому у районного суду були всі законні підстави для застосування йому покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України.

Від інших учасників судового розгляду апеляцій та заперечень на них не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , які просили задовольнити подану апеляцію, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції обвинуваченого, вислухавши промови учасників судового розгляду в судових дебатах, надавши обвинуваченому ОСОБА_7 право виступити з останнім словом, розглянувши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено районним судом та перевірено апеляційною інстанцією, обвинувачений ОСОБА_7 , 05.11.2016 біля 21.20 год., перебуваючи в приміщенні гаражу, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , діючи таємно, умисно, протиправно, повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю уваги з боку сторонніх осіб, з вищевказаного приміщення викрав болгарку, марки «Makita», вартістю 1500 грн., десять відрізних дисків для болгарки по металу фірми «LugaAbrasiv», загальною вартістю 180 грн. та паперову липку стрічку, вартістю 10 грн.; після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення пішов, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим своїми умисними протиправними діями спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1690 гривень.

Вина ОСОБА_7 у крадіжці, вчиненої повторно, доведена зібраними по справі доказами, які належним чином досліджені судом першої інстанції і яким дана правильна юридична оцінка.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України і в апеляції не оспорюються.

А тому колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, не наводить докази на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій.

Апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що вирок суду, в частині призначення йому покарання підлягає зміні, внаслідок його суворості, є безпідставними і не ґрунтуються на матеріалах провадження та законі.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, згідно п.п.2,3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст.12 КК України), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Вищенаведені вимоги закону судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 були виконані повністю.

Так, районним судом при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 було враховано ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який є умисним, закінченим, корисливим, середньої тяжкості, даним злочином було спричинено матеріальну шкоду потерпілій, яка була відшкодована обвинуваченим в добровільному порядку; особу ОСОБА_7 , який хоч і вину визнав, щиро розкаявся, сприяв слідству і суду у розкритті злочину, матеріальну шкоду відшкодував, на його утриманні є неповнолітня дитина, не перебуває на обліку у лікаря психолога, посередньо характеризується за місцем проживання, однак він ніде офіційно не працює, тобто не займається суспільно корисною працею, перебуває на обліку в наркологічному диспансері з 2007р., раніше неодноразово судимий за аналогічні умисні, корисливі злочини, вчинив новий в період не погашеної та не знятої судимості за попередній злочин, що свідчить про те, що він належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнано: щире каяття, сприяння у розкритті злочину, відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

У зв`язку із вищенаведеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахувавши всі обставини справи, зокрема й ті, на які посилається апелянт в своїй апеляції, дійшов вірного висновку про неможливість виправлення ОСОБА_7 без реального відбування покарання, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті у розмірі наближеному до мінімального, а також відсутності законних підстав для застосування до нього вимог ст.69 КК України.

Необґрунтованими, на думку колегії суддів, є апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що суд 1 інстанції при призначенні йому покарання не в повній мірі врахував низку пом`якшуючих його вину обставин: відсутність моральних та матеріальних претензій з боку потерпілого, повне відшкодування шкоди, щире каяття у вчиненому, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, оскільки як вбачається із змісту вироку від 24.05.2017 р., суд при призначенні покарання дані обставини врахував у повному обсязі, про що вказав у мотивувальній частині рішення.

Більше того, сам апелянт у свої скарзі, звертаючись до суду із вимогою застосувати до нього положення ст.69 КК України не навів таких обставин, які окрім того, що пом`якшують його покарання, ще б істотно знижували ступінь тяжкості скоєного ним злочину, а колегією суддів таких встановлено не було.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів не знаходить законних підстав для зміни вироку суду відносно ОСОБА_7 в частини пом`якшення покарання останньому.

В той же час, у зв`язку з внесенням змін до ст.72 КК України, колегія суддів вважає необхідним змінити вирок суду в частині зарахування обвинуваченому ОСОБА_7 строку попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м.Чернівці від 24.05.2017р.відносно ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України в частині зарахування обвинуваченому в строк відбуття покарання строку попереднього ув`язнення змінити.

На підставі п. ґ ч.5ст.72 КК України в редакції до 21.06.2017 року зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення під час проведення слідчих дій та судового розгляду з 07.11.2016 року по 21.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В іншій частині оскаржуваний вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення,а засудженим, який перебуває під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_2