печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 січня 2017 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПГ-СЕРВІС" на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,

В С Т А Н О В И В :

29.12.2016 ТОВ «ПГ-Сервіс» в особі директора ОСОБА_3 звернулось до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на бездіяльність слідчого в ОВС Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 та/або інших слідчих групи слідчих в кримінальному провадженні №0001183 від 05.05.2016, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно положень ст. 169 КПК України, посилаючись на наступні факти та обставини.

13.12.2016 слідчим в ОВС ГПУ ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 від 14.11.2016 проведено обшук у нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено майно, на вилучення якого дозволу не надавалося, зокрема у кабінеті № 2 документи ТОВ «ПГ-Сервіс» у папці синього кольору (згідно з текстом додатку до протоколу обшуку від 13.12.2016 року №3).

Стверджуючи про те, що вилучене майно утримується органом досудового розслідування без законних на те підстав, за відсутності рішення суду про його арешт, що порушує право ТОВ «ПГ-Сервіс» на вільне володіння та користування належним майном, заявник просить зобов`язати орган досудового розслідування повернути тимчасово вилучене майно ТОВ «ПГ-Сервіс» згідно протоколу обшуку від 13.12.2016.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 підтримала доводи та вимоги скарги.

Прокурор та/або слідчий в кримінальному провадженні №0001183 від 05.05.2016, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду в судове засідання не з`явились, що у відповідності до вимог ст. 306 КПК України не перешкоджає вирішенню скарги.

Заслухавши пояснення адвоката в обґрунтування доводів скарги, вивчивши матеріали судового провадження, приходжу до наступного висновку.

Згідно з п. 18 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Судовим розглядом встановлено, що в провадженні слідчих в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України знаходиться кримінальне провадження №0001183 від 05.05.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364; ч. 2 ст. 15; ч. 5 ст. 191 КК України за фактом того, що службові особи Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, зловживаючи службовим становищем, діючи з метою отримання неправомірної вигоди для себе та суб`єкта господарювання, за попередньою змовою із службовими особами Київського апеляційного господарського суду та ТОВ «Укрконцепт» (), намагалися привласнити грошові кошти ПАТ АБ «Укргазбанк» (МФО 320478) на суму понад 144 млн. грн., але злочин не закінчили з причин, що не залежали від їх волі.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.11.2016 надано дозвіл на проведення обшуку в приміщеннях за адресою м. Київ, вул. Гончарна, буд. 3, нежитлові приміщення №6, №7, квартири №2 та квартири №3, що належать на праві приватної власності ТОВ «Бутік київської нерухомості» з метою відшукання і вилучення предметів та документів фінансово - господарської діяльності ТОВ «Укрконцепт» (), документів щодо укладання та обслуговування кредитного договору № 65-V/2008від 28.11.2008 укладеного ЗАТ «Сіті нет» з АБ «Укргазбанк» в тому числі договір з додатками, кредитного договору № 3/2010 від 02.04.2010 укладеного ТОВ «Укрконцепт» з АБ «Укргазбанк» тому числі договір з додатками, договорів застави (іпотеки) укладених в забезпечення вказаних вище кредитних договорів, договорів переуступки права вимоги, договорів про надання (отримання) фінансової допомоги, документів(договорів, актів приймання-передачі, виписок по рахунку) щодо купівлі-продажу цінних паперів документів (договорів, актів приймання-передачі, виписок по рахунку) щодо купівлі-продажу цінних паперів, що стосуються вказаних вище кредитних договорів, інших кредитних договорів з додатками укладених з АБ «Укргазбанк» та документів та інших підприємств причетних до протиправної діяльності, які не займають зазначене приміщення, у яких відсутні законні підстави для знаходження фінансово-господарських документів у даному приміщенні, статутних, реєстраційних документів, чистих аркушів або бланків документів з відбитками печаток цих підприємств, чорнових записів, блокнотів, робочих зошитів та печаток вищевказаних підприємств, у разі необхідності системних блоків комп`ютерів, ноутбуків, модемів, засобів зв`язку і інших носіїв інформації, що містять вищевказані документи в електронному виді, документів юридичної справи, контрактів, інвойсів, договорів, додатків до них, особових справ співробітників.

13.12.2016 слідчим в ОВС ГПУ ОСОБА_4 проведено обшук у нежитловому приміщенні за адресою: м. Київ, вул. Гончарна, 3, квартира №3 в ході якого у кабінеті №2 вилучено документи ТОВ «ПГ-Сервіс», які знаходились у папці синього кольору (згідно з текстом додатку до протоколу обшуку від 13.12.2016 року №3).

Прокурор в судове засідання не з`явився на не надав суду допустимих і достатніх в розумінні ст. 86, 87 КПК України доказів, які б свідчили про те, що вилучене у ТОВ «ПГ-Сервіс» під час обшуку майно стосується предмету досудового розслідування в кримінальному проваджені №0001183 від 05.05.2016, а ТОВ «ПГ-Сервіс» має відношення до підприємств, які зазначені в ухвалі слідчого судді Печерського районного суду м. Києва про обшук від 14.11.2016.

Більше того, системний аналіз змісту ухвали слідчого судді від 14.11.2016 та протоколу обшуку від 13.12.2016 беззаперечно вказує на те, що вилучене у ТОВ «ПГ-Сервіс» під час обшуку 13.12.2016 майно не міститься в переліку предметів та документів, які зазначені до відшукання в ухвалі слідчого судді про обшук від 14.11.2016.

Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право серед іншого, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Більше того, сам по собі факт надання дозволу на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення певних речей та документів, предметів і грошових коштів ще не вказують на те, що вилучені речі, предмети та документи відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167, ст. 98 КПК України. Зазначене також обґрунтовується тим, що у випадку вилучення майна, яке, за переконанням органу досудового розслідування, містить відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення чи здобуте злочинним шляхом, тощо, він не пізніше наступного робочого дня зобов`язаний звернутись до слідчого судді з клопотанням в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України про його арешт, довівши наявність обставин, визначених ст. 98, ч. 2 ст. 167, ст. 170 КПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З доводів скарги слідує, і зазначені обставини прокурором не спростовані, що орган досудового розслідування не звертався до слідчого судді з клопотанням в порядку ст. ст. 170-172 КПК України про арешт вилучено під час обшуку 13.12.2016 майна, а відтак останнє має режим тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Отже, за відсутності судового рішення про арешт майна в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України, воно вважається тимчасово вилученим та підлягає негайному поверненню володільцю, у зв`язку з чим скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 98, 100, 168, 169, 171, 173, 303, 305, 307, 309, 372, 376, 532 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
зобов`язати слідчого в ОВС Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 або іншого слідчого слідчої групи, яким доручено здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001183 від 05.05.2016 року, повернути ТОВ «ПГ-Сервіс» вилучене 13.12.2016 року під час проведеного у рамках кримінального провадження №0001183 від 05.05.2016 року обшуку нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. Гончарна, 3, квартира №3, кабінеті №2 (згідно з текстом додатку до протоколу обшуку від 13.12.2016 року №3) документи щодо господарської діяльності ТОВ «ПГ-Сервіс», що знаходились у папці синього кольору із надписом "PG".

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1