Гайворонський районний суд Кіровоградської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 385/1609/16-к
1-кп/385/7/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2017 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Гайворон, Кіровоградської області в залі судових засідань Гайворонського районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження №0000731 від 29.11.2016 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Гайворон, Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за таких обставин:

22 листопада 2016 року, близько 18 год. 00 хв. в м. Гайворон, Гайворонського району, Кіровоградської області, ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні роздягальні навчального корпусу №2 «Гайворонського професійного аграрного ліцею», яке розташоване за адресою вул. Заводська, 14, де на вішалці для одягу помітив належну ОСОБА_5 чоловічу зимову куртку «ВAWUBASHISIA», коричневого кольору, бувшу у використанні та в цей час у нього раптово виник умисел направлений на таємне викрадення даної куртки.

Реалізовуючи вказаний злочинний умисел ОСОБА_3 , діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливого мотиву, переслідуючи мету особистого збагачення злочинним шляхом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю власника та інших сторонніх осіб, шляхом вільного доступу таємно викрав з вішалки бувшу у використанні чоловічу зимову куртку «BAWUBASHISIA», коричневого кольору, чим завдав потерпілому матеріального збитку на загальну суму 1600 грн.

ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та одержавши можливість вільно розпоряджатися викраденим майном, розпорядився ним на власний розсуд, а саме залишив куртку для власного користування.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Згідно ст.12 КК України даний злочин відноситься до злочину середньої тяжкості.

30.11.2016 року між обвинуваченим, потерпілим та законним представником потерпілого укладена угода про примирення. Згідно з даною угодою ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України.

Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 90 годин громадських робіт.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим про примирення.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних злочинів невеликої чи середньої тяжкості.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, є злочином середньої тяжкості.

Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення п. 4, ч. 5 ст. 474 КПК України, що укладання угоди є добровільним, умови угоди не суперечать вимогам КПК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для примирення.

Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_3 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Розкаявся в скоєному, сприяв розкриттю злочину, що суд визнає, як обставини, які пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди між потерпілим ОСОБА_5 , законним представником потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 про примирення.

Судових витрат у справі немає.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралась.

За таких обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Керуючись ст.ст. 81, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Угоду про примирення від 30 листопада 2016 року між потерпілим ОСОБА_5 , законним представником потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України затвердити.

ОСОБА_3 визнати винним і призначити за ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді 90 (дев`яносто) годин громадських робіт.

Після вступу вироку в законну силу речові докази:

Бувшу у використанні зимову куртку «BAWUBASHISIA» коричневого кольору, яка передана на зберігання ОСОБА_5 залишити йому як власнику.
Долучити до обвинувального акту матеріали досудового провадження.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області через Гайворонський районний суд протягом 30 діб після проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Учасники судового провадження отримують копію вироку в порядку ч. 6 ст. 376 КПК України.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, потерпілому, законному представнику потерпілого та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1

23.01.2017