АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/816/17 Справа № 203/453/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро матеріали кримінального провадження № 0000011 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2017 року, ухвалений відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпро, українки, громадянки України, освіта середня, не працюючої, неодруженої, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.3 ст.15, ч.1 ст.190 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2017 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.3 ст.15, ч.1 ст.190 КК України та призначено їй покарання:

- за ч.1 ст.358 КК України у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі;

- за ч.4 ст.358 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі;

- за ч.3 ст.15, ч.1 ст.190 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнена від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком на 1 рік.

На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Судом першої інстанції ОСОБА_7 визнана винною у тому, що 17.12.2015 року, точний час у ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, у вечірній час, рухаючись пішим ходом по пр.Свободи у м.Дніпро, знайшла паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданий 22 листопада 2001 року Ленінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, та, керуючись раптово виниклим умислом, направленим на заволодіння паспортом, привласнила його та у подальшому стала зберігати за місцем свого мешкання.

Після цього, ОСОБА_7 , 26.12.2016 року в вечірній час, знаходячись за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , керуючись злочинним умислом, спрямованим на підробку офіційного документа, який видається установою і надає права, з метою його подальшого використання для засвідчення своєї особи, внесла в первинний зміст паспорту громадянки України зміни, а саме, на першій сторінці замінила фотокартку: первинну картку видалила, після чого вклеїла у знайдений паспорт свою фотокартку.

Таким чином, ОСОБА_7 , підробила документ, який видається установою і надає права, з метою подальшого використання цього документа для засвідчення своєї особи .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 26.12.2016 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, попрямувала до пл. Вокзальної, де намагалася отримати у приміщенні «Кредит Кафе» за адресою м. Дніпро, пл. Вокзальна, 2 на вищевказаний підроблений паспорт грошові кошти в сумі 1500 гривень, проте не змогла довести свій злочин до кінця з причин, що не залежали від її волі, через затримання співробітниками поліції на місці скоєння злочину.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 , 26.12.2016 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, знаходячись в Кредит-кафе офісного приміщення ТОВ «Партнер-Фінанс», розташованого за адресою: м. Дніпро, пл. Вокзальна, 2, та, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, пред`явила кредитному інспектору Кредит - кафе паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданий 22 листопада 2001 Ленінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, на підставі якого намагалася заключити договір кредитування без наміру виконання його умов, та заповнила анкету позичальника, внісши туди неправдиві дані щодо своєї особи та зазначивши бажану суму отримання позики у розмірі 1500 гривень, проте не змогла довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від її волі, оскільки її злочинний намір був виявлений кредитним інспектором Кредит-кафе, який викликав СОГ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурором подана апеляційна скарга, в якій він просить змінити вирок суду у частині призначення покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, вважати ОСОБА_7 засудженою за ч.1 ст.358 КК України до покарання у вигляді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців обмеження волі; за ч.4 ст.358 КК України до покарання у вигляді 1 (одного) року 4 (чотирьох) місяців обмеження волі; за ч.3 ст.15, ч.1 ст.190 КК України до покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі; а підставі ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань, остаточно призначити покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі; на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком на 1 рік; на підставі п.п.1-2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації; повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання та роботи; в іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом, встановивши наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 повне визнання останньою своєї вини, щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також, те, що діянням винної збитків, шкоди не заподіяно, при призначенні покарання ОСОБА_7 не були взяті до уваги вимоги ст.69-1 КК України. У зв`язку з викладеним, максимальне покарання за ч.1 ст.358 КК України та ч.4 ст.358 КК України не може перевищувати 1 року 4 місяців обмеження волі.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, думку обвинуваченої, яка підтримала вимоги апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження у сукупності з доводами апеляційної скарги, судова колегія вважає апеляційну скаргу прокурора такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винність обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини справи та правильно кваліфікував її дії за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.3 ст.15, ч.1 ст.190 КК України, що в апеляційній скарзі прокурором не оскаржується.
Порушень процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вироку, судом 1-ї інстанції допущено не було.
Що стосується міри покарання, то відповідно з вимогами ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів.
Однак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції зазначені вимоги закону виконав не в повному обсязі.
Пунктом п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, крім іншого, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
На думку колегії суддів, судом першої інстанції неправильно застосований закон України про кримінальну відповідальність, що призвело до порушення вимог кримінального закону, в якому закріплений принцип призначення покарання.
Так, відповідно до вимог ст.69-1 КК України та роз`яснень, які містяться у п.6-2 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2013 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також, при визнанні підсудним своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2017 року ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.358 КК України до покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі; за ч.4 ст.358 КК України до покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі; за ч.3 ст.15, ч.1 ст.190 КК України до покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.
Так, санкція ч. 1 ст. 358 КК України передбачає покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян або арешту на строк до 6 місяців, або обмеження волі до 2 років, санкція ч.4 ст.358 КК передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або арешту на строк до 6 місяців, або обмеження волі до 2 років.
Суд першої інстанції, при призначенні покарання ОСОБА_7 , встановивши наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 у вигляді повного визнання обвинуваченою своєї вини та щирого каяття обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, відсутність обставин, що його обтяжують, повинен був призначити покарання ОСОБА_7 відповідно до вимог ст.69-1 КК України.
Отже, максимальне покарання, призначене обвинуваченій з застосуванням ст.ст.69-1, 70 КК України повинно бути не більшим 1 року 4 місяців обмеження волі.
При визначенні виду і розміру покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, яка раніше не судима, характеризується позитивно, обставини, що пом`якшують покарання, а саме, повне визнання вини у скоєному та щире каяття у вчиненні кримінальних правопорушень, відсутність обставин, що обтяжують покарання та вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.3 ст.15, ч.1 ст.190 КК України відповідно до вимог ст.69-1, ч.1 ст.70 КК України у виді обмеження волі, яке буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. При цьому, необхідно застосувати принцип поглинення покарань, як його й було застосовано судом першої інстанції, а не принцип часткового складання покарань, як про те просив прокурор в апеляції.
Також, колегія суддів погоджується і з висновком суду про те, що покарання обвинуваченій ОСОБА_7 слід призначити із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, що відповідатиме вимогам ст.65 КК України.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, доводи апеляційної скарги прокурора такими, що заслуговують на увагу, у зв`язку з чим вирок суду підлягає зміні в частині призначеного обвинуваченій покарання.
Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргупершого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2017 року, ухвалений відносно ОСОБА_7 , в частині призначеного їй покарання, - змінити.
ВважатиОСОБА_7 засудженою:
- за ч.1 ст.358 КК України до покарання, із застосуванням ст.69-1 КК України,у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців обмеження волі;

- за ч.4 ст.358 КК України до покарання, із застосуванням ст.69-1 КК України,у виді у виді 1 (одного) року 4 (чотирьох) місяців обмеження волі;

- за ч.3 ст.15, ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_7 у виді 1 (одного) року 4 (чотирьох) місяців обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком на 1 рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

В іншій частині вирок суду відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалені рішення судів першої та апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.
Судді: