[1] АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю
секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора в провадженні на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25.10.2016 року, у кримінальному провадженні №0010478 щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою з підготовчого судового засідання обвинувальний акт у кримінальному провадженні про вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, повернуто прокурору в зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України.
Таке рішення суд мотивував тим що, обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, оскільки при кваліфікації дій

ОСОБА_5 зазначено, що неправомірна вигода одержана ним для третьої особи, однак не зазначено, яка саме особа повинна була отримати неправомірну вигоду, а в частині обвинувального акту де повинно міститись формулювання обвинувачення зазначено, що кошти повинні були перерахуватися на рахунок підприємства, яке не має жодного процесуального статусу у даному провадженні.
Тому, на думку суду, вказані недоліки унеможливлюють призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор в провадженні, посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу суду, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3

ст. 368 КК України у повній мірі відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема на виконання п.5 ч. 2 цієї статті, викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, дату місце, спосіб, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) КК України та сформульоване обвинувачення.
При цьому, висновок суду про недотримання вимог ст. 291 КПК України, з посиланням на те, що обвинувальний акт не містить належним чином сформульованого обвинувачення з посиланням на нечіткість викладеної правової кваліфікації на даній стадії судового розгляду є неприпустимим, оскільки суд в даному випадку вдався до аналізу правильності викладення формулювання обвинувачення, що є предметом дослідження під час судового розгляду, а не підготовчого судового засідання.
Водночас, апелянт звертає увагу, що в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_8 внести кошти на рахунок Комунального підприємства за продукцію, яка в дійсності не буде поставлятись, з метою завулювання отримання неправомірної вигоди.
Крім цього, зазначає, що вказівка суду на необхідність надання певного статусу третій особі є неможливим, оскільки потребує проведення додаткового розслідування, що після складання обвинувального акту не може бути здійснено.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора в провадженні і просив її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти її задоволення, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень п.3 ч.3 ст.314 КПК України суд першої інстанції у підготовчому засіданні має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Перелік відомостей, які обов`язково має містити обвинувальний акт, зазначено в ч. 2 ст. 291 КПК України.
Таким чином, на думку колегії суддів, рішення про повернення обвинувального акту прокурору може бути прийнято лише в разі, якщо при його складанні допущені порушення вимог ч.2 ст. 291 КПК України.
Приймаючи рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд послався на невідповідність обвинувального акту вимогам КПК, оскільки в ньому (обвинувальному акті) при кваліфікації дій зазначено, що неправомірна вигода одержана обвинуваченим для третьої особи, однак не зазначено, якої саме, а в формулюванні обвинувачення, що кошти повинні були перерахуватися на рахунок підприємства, яке не має жодного процесуального статусу у даному провадженні.
Проте, на думку колегії суддів, повертаючи обвинувальний акт прокурору з наведених підстав, суд вийшов за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні, та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження, що є неприпустимим на даній стадії судового розгляду.
Так, під час перевірки можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, що є, в тому числі, завданням підготовчого судового засідання, правова оцінка відповідності викладених в обвинувальному акті встановлених обставин вчинення злочину повинна бути дана тільки відносно загальних критеріїв відповідності ознакам статей (частин статей) Кримінального кодексу України кримінальна відповідальність за якими, на думку прокурора, повинна настати відносно обвинуваченого.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0010478 щодо ОСОБА_5 , обвинувальний акт містить усі обов`язкові відомості, передбачені п.п.1-9, ч. 2 ст. 291 КПК України.
Колегія суддів також уважає, обґрунтованими посилання апелянта на те, що судом безпідставно повернуто обвинувальний акт прокурору в зв`язку з тим, що у ньому не зазначено процесуального статусу підприємства на рахунок якого перераховані кошти, оскільки, як зазначено в обвинувальному акті гроші на вимогу ОСОБА_5 були передані касиру підприємства в якості неправомірної вигоди.
Також колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що суд повертаючи обвинувальний акт прокурору порушує питання про необхідність встановлення нових фактичних обставин вчинення злочину, зокрема встановлення третьої особи на користь якої отримувалася неправомірна вигода, надання певного процесуального статусу комунальному підприємству, що потребує фактично додаткового розслідування, що неможливо згідно вимог КПК.
Крім того, виходячи з вимог, визначених ст. 338 КПК України, прокурор вправі змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду, будуть встановлені нові фактичні обставини вчинення злочину, у вчинення якого обвинувачується особа.
Таким чином, апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженню підлягає задоволенню, ухвала підготовчого судового засідання скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції з стадії підготовчого провадження.

Керуючись ст. ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора в провадженні задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25.10.2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0010478 щодо ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України повернуто прокурору скасувати, обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 повернути до Дніпровського районного суду м.Києва для розгляду.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _____________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/1991/2016
Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1