154/103/17
1-кп/154/35/17
ВИРОК
іменем України
27 квітня 2017 року м. Володимир-Волинський
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
потерпілих: ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя
АДРЕСА_1 , громадянина
України, одруженого, на утриманні малолітня дитина, освіта
повна загальна середня, не працюючого, раніше судимого вироком
Володимир-Волинського міського суду від 22 грудня 2010 року за
ч.2 ст. 187 КК України до 7 років 3 місяців позбавлення волі,
26 травня 2014 року внаслідок перегляду вироку Дрогобицьким
міським судом Львівської області, невідбуту частину покарання
замінено на обмеження волі строком 3 роки 6 місяців 9 днів,
звільненому 08 липня 2015 року умовно-достроково на невідбутий
термін 2 роки 3 місяці 16 днів
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України,-
в с т а н о в и в:
21 жовтня 2016 року о 23 години 34 хвилин, інспектор роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м.Луцьк - ОСОБА_5 , та інспектор роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м.Луцьк - ОСОБА_4 , які згідно ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівниками правоохоронного органу і на яких згідно ст,ст. 23,31,45 Закону України «Про Національну поліцію» покладено обов`язок виявляти причини та умови, що сприяють вчиненню правопорушення, вживати у межах своєї компетенції заходів для їх усунення, вживати заходів з метою виявлення та припинення правопорушень, вживати заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення та вживати заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях та інших публічних місцях, а в разі невиконання законних вимог застосовувати заходи примусу, виконуючи покладені на них службові обов`язки, під час несення служби в складі патрульного наряду, знаходячись в приміщенні приймального відділення Володимир-Волинського ТМО, за адресою: вул. Павлова, 20 м. Володимир-Волинський, Волинської області, з метою документування адміністративного проступку, передбаченого ст. 130 КУпАП, здійснили адміністративне затримання правопорушника ОСОБА_6 , під час якого останній усвідомлюючи, що перед ним знаходяться працівники правоохоронного органу (поліції), виражаючись нецензурною лайкою, вчинив активний опір патрульному ОСОБА_5 , вдаривши його рукою в область грудної клітки, а також патрульному ОСОБА_4 шарпаючи його за формений одяг, вдаривши ногою в гомілку, а також порвавши світловідбиваючий жилет та збивши з одягу боді-камеру, котра впала на підлогу та отримала механічні пошкодження, не спричинивши при цьому поліцейським тілесних ушкоджень, що в сукупності перешкоджало виконанню співробітниками поліції своїх службових обов`язків.?
У зв`язку з цим, по відношенню до ОСОБА_6 було застосовано заходи фізичного впливу та спецзасоби - кайданки й доставлено у Володимир-Волинське відділення поліції, для складання матеріалів про адміністративне правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе у пред`явленому обвинуваченні винним повністю. Суду показав, що дійсно, 21 жовтня 2016 року близько 23 год 30 хв, будучи доставленим працівниками поліції як водій автомобіля, в приміщення Володимир-Волинського ТМО для медичного обстеження на факт вживання алкоголю, розуміючи що перед ним знаходяться працівники поліції, виражався нецензурною лайкою та вчинив активний опір патрульному ОСОБА_5 , наніс йому удар рукою в область грудної клітки, а патрульного ОСОБА_4 шарпав за формений одяг, вдарив ногою в гомілку та порвав в процесі шарпанини світловідбиваючий жилет та збив з одягу боді-камеру, яка впала на підлогу та побилась. Щиро розкаюється у вчиненому, просить вибачення за вчинене та просить суворо не карати, врахувати що має сім`ю, новонароджену дитину, поганий стан здоров`я і на утриманні матір-інваліда.
Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненому доведена також показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який ствердив, що за підозрою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП 21 жовтня 2016 року близько 23 год 30 хв, разом із патрульним поліції ОСОБА_4 доставили обвинуваченого ОСОБА_8 в приміщення Володимир-Волинського ТМО для медичного обстеження на факт вживання алкоголю, при цьому були одягнуті у форменний одяг, мали відповідні розпізнавальні знаки, та попередньо йому представились. Однак ОСОБА_9 виражався нецензурною лайкою та вчинив їм активний опір, зокрема йому наніс удар рукою в область грудної клітки, а патрульного ОСОБА_4 шарпав за формений одяг, вдарив ногою в гомілку та порвав в процесі шарпанини світловідбиваючий жилет та збив з одягу боді-камеру, яка впала на підлогу та побилась.
Показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який підтвердив показання обвинуваченого та потерпілого ОСОБА_5 в частині вчинення опору обвинуваченим працівникам поліції в приміщенні Володимир-Волинського ТМО, заподіяння шарпанини, нанесення удару та пошкодження світловідбиваючого жилета та боді-камери.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження інших доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.
Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними протиправними діями, які виразились в опорі працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 342 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Злочин, вчинений обвинуваченим, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю даного злочину та добровільне відшкодування завданої шкоди.
Обставиною, що обтяжує покарання, є рецидив злочинів.
Обвинувачений характеризуються посередньо, раніше вчиняв злочини та був судимий, злочин вчинив під час невідбутого покарання за попереднім вироком, будучи звільненим від його відбування умовно-достроково, а тому суд приходить до висновку, що його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства та йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та недопущення вчинення ним нових злочинів, із застосуванням ч.1 ст.71 та п.б ч.1 ст.72 КК України. При цьому суд враховує позицію потерпілих, які не наполягають на суворому покаранні, а також відомості про стан здоров`я обвинуваченого та про його сімейний стан, зокрема наявність на його утриманні матері-інваліда, а також дружини, яка доглядає за новонародженою дитиною, та малолітньої дитини. Наявність трьох пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин, з урахуванням даних про його особу, на думку суду, не знижує ступінь суспільної небезпеки вчиненого до такого рівня, щоб були достатні підстави для застосування ч.1 ст.69 КК України.
Речові докази вирішити в порядку ст.100 КПК України. Процесуальні витрати відсутні. Цивільні позови не заявлено.
Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.342 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, з урахуванням вимог п.б ч.1 ст.72 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, приєднати частину невідбутого покарання, призначеного вироком Володимир-Волинського міського суду від 22 грудня 2010 року за ч.2 ст. 187 КК України, з урахуванням ухвали Дрогобицького міського суду Львівської області від 26 травня 2014 року, у виді обмеження волі на строк два роки, та остаточно призначити за цим вироком до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 за цим вироком рахувати з дня приведення вироку до виконання, тобто з моменту його затримання.
Цивільні позови не заявлено.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Речові докази: відеокамеру (боді-камеру) ZM 0311 та світловідбиваючий жилет вважати повернутими потерпілому ОСОБА_4 , а DVD-R диск залишити в матеріалах кримінального провадження.
Процесуальні витрати відсутні.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги, яку може бути подано через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:/-/ підпис.

Згідно з оригіналом.
Суддя Володимир-Волинського
міського суду ОСОБА_1