Справа № 163/1661/15-к
Провадження № 1-кп/159/6/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинськоі області під головуванням

судді - ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі кримінальне провадження № 0000002 з обвинувальним актом про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Масловець Любомльського району Волинської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, проживаючого по АДРЕСА_1 , зареєстрованого за тією ж адресою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, раніше не судимого, -

- у вчиненні кримінальних правопорушень(злочинів), передбачених ч.1 ст. 362, ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.3 ст.368, ч.2 ст.383 КК України, -

в с т а н о в и в :
І.
ОСОБА_4 , будучи згідно наказу по Управлінню МВС України у Волинській області від 06.10.2014 року №315/ос призначеним та обіймаючи посаду старшого оперуповноваженого державної служби боротьби з економічною злочинністю Любомльського районного відділу Управління МВС України у Волинській області (далі- ДСБЕЗ Любомльського РВ УМВС в області), а з 19.05.2015 року будучи переведений, - згідно наказу начальника Управління МВС України у Волинській області від 19.05.2015 року №127о/с, - на посаду дільничого інспектора міліції сектору дільничих інспекторів міліції Нововолинського міського відділу Управління МВС України у Волинській області, будучи, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ч.3 ст. 18 КК України та примітки 1 до ст. 364 КК України, службовою особою правоохоронного органу в зв`язку з постійним виконанням функцій представника влади із правоохоронними і правозастосовними повноваженнями, грубо порушив свої службові обов`язки та обмеження, передбачені Законом України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-VII та зазначених вище нормативних актів, використав надану йому владу в особистих корисливих цілях та в інтересах третіх осіб.
Так, ОСОБА_4 , обіймаючи посаду старшого оперуповноваженого ДСБЕЗ Любомльського РВ УМВСУ в області, будучи службовою особою, у період часу з жовтня 2014 року по 21.05.2015 року використав надану йому владу, з метою одержання на постійній основі від громадян, які здійснюють незаконні скуповування, продаж, обмін, використання валютних цінностей як засобу платежу, або транспортування, зберігання та збут підакцизної групи товарів (тютюнових виробів), неправомірної вигоди.
Реалізовуючи свій умисел на одержання неправомірної вигоди, ОСОБА_4 , знаючи, як працівник підрозділу Державної служби боротьби з економічною злочинністю, на якого, власне, і покладено обов`язки із протидії порушенням правил про валютні операції та незаконній торгівлі тютюновими виробами, що статтею 162 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за незаконні скуповування, продаж, обмін, використання валютних цінностей як засобу платежу або як застави, у вигляді попередження або накладення штрафу від тридцяти до сорока чотирьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією валютних цінностей, а статтею 156 цього ж Кодексу передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил торгівлі тютюновими виробами у вигляді накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі, шляхом погроз застосування заходів адміністративного впливу і примусу щодо осіб, які здійснюють на території Любомльського району Волинської області незаконні валютні операції та торгівлю тютюновими виробами, їх шантажу та залякування про створення перешкод у здійсненні ними такої діяльності та відповідно неотримання ними прибутків, а також шляхом прохання надання неправомірної вигоди за не вчинення дій в інтересах того, хто надає таку вигоду, схилив ряд таких осіб до передачі йому неправомірної вигоди.
Через почуття боязні бути викритими та притягнутими до встановленої законом відповідальності, понесення матеріальних затрат у випадку вилучення валютних цінностей, тютюнових виробів та з метою уникнення штучно створених посадовцем указаного вище територіального підрозділу органу влади перешкод і негативних наслідків для себе за здійснення незаконної діяльності, окремі особи з їх числа, сплачували ОСОБА_4 неправомірну вигоду за прикриття такої діяльності та невжиття заходів до її припинення, в залежності від обсягів доходів, одержаних в результаті незаконних валютних операцій та безліцензійній торгівлі тютюновими виробами.

У такий спосіб, згідно указаного вище злочинного плану, ОСОБА_4 схилив у період з жовтня 2014 року по 21.05.2015 року до передачі йому неправомірної вигоди шляхом прохання надання йому такої неправомірної вигоди громадян ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та отримав повторно неправомірну вигоду від вказаних осіб.

Так, в кінці жовтня 2014 року, близько 22 год., ОСОБА_4 , на виконання обумовленої і висунутої ним раніше незаконної пропозиції про передачу йому неправомірної вигоди грошових коштів, - узгодивши попередньо час і місце зустрічі, перебуваючи неподалік магазину «Комора» в с. Старовойтове Любомльського району, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вчинення дії з використанням наданої йому влади одержав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду в сумі 50 доларів США, що відповідно до офіційно встановленого Національним Банком України, станом на 31.10.2014 року курсу гривні до долара США, складає 647, 53 гривень, - за не перешкоджання ним у незаконному скуповуванні, продажу, обміні валютних цінностей, а також не притягнення ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності та невилучення валютних цінностей.

Крім того, 05.12.2014 року, близько 13 год. 00 хв., ОСОБА_4 , на виконання обумовленої і висунутої ним раніше незаконної пропозиції про передачу йому коштів, узгодивши попередньо час і місце зустрічі, перебуваючи неподалік адміністративного приміщення Любомльського РВ УМВС України у Волинській області, що знаходиться за адресою м. Любомль, вул. Володимирська, 3, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вчинення дії з використанням наданої йому влади одержав від ОСОБА_10 неправомірну вигоду в сумі 200 доларів США, що відповідно до офіційно встановленого Національним Банком України, станом на 05.12.2014 року курсу гривні до долара США, складає 3083, 09 гривень, - за не притягнення ОСОБА_10 до адміністративної відповідальності за зберігання та реалізацію останнім за місцем проживання товарів підакцизною групи, а саме - тютюнових виробів.

Крім того, 30.12.2014 року, близько 16 год. 10 хв., ОСОБА_4 , на виконання обумовленої і висунутої ним раніше незаконної пропозиції про передачу йому коштів, узгодивши попередньо час і місце зустрічі, перебуваючи неподалік адміністративного приміщення Любомльського РВ УМВС України у Волинській області, що знаходиться за адресою м. Любомль, вул. Володимирська, 3, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вчинення дій з використанням наданої йому влади, одержав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду в сумі 1000 грн., - за не перешкоджання ним у незаконному скуповуванні, продажу, обміні валютних цінностей, а також не притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності та не вилучення валютних цінностей.

Крім того, 09.02.2015 року, близько 23 год. 30 хв., ОСОБА_4 , на виконання обумовленої і висунутої ним раніше незаконної пропозиції про передачу йому коштів, узгодивши попередньо час і місце зустрічі, перебуваючи неподалік магазину «Комора» в с. Старовойтове Любомльського району, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вчинення дії з використанням наданої йому влади одержав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду в сумі 1340 грн., за не перешкоджання ним у незаконному скуповуванні, продажу, обміні валютних цінностей, а також не притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності та не вилучення усіх валютних цінностей.

Крім того, 26.02.2015 року, близько 12.30.год., ОСОБА_4 , на виконання обумовленої і висунутої ним раніше незаконної пропозиції про передачу йому коштів, узгодивши попередньо час і місце зустрічі, перебуваючи неподалік адміністративного приміщення Любомльського РВ УМВС України у Волинській області, що знаходиться за адресою м. Любомль, вул. Володимирська, 3, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вчинення дії з використанням наданої йому влади, прохав та одержаввід ОСОБА_7 неправомірну вигоду в сумі 800 грн., за неперешкоджання ним у незаконному скуповуванні, продажу, обміні валютних цінностей, а також непритягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності та невилучення валютних цінностей.

Крім того, на початку березня 2015 року, близько 22 год. 30 хв., ОСОБА_4 , на виконання обумовленої і висунутої ним раніше незаконної пропозиції про передачу йому коштів, узгодивши попередньо час і місце зустрічі, перебуваючи неподалік магазину «Комора» в с. Старовойтове Любомльського району, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вчинення дії з використанням наданої йому влади одержав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду в сумі 50 доларів США, що відповідно до офіційно встановленого Національним Банком України, станом на 01.03.2015 року курсу гривні до долара США, складає 1388, 15 гривень, за неперешкоджання ним у незаконному скуповуванні, продажу, обміні валютних цінностей, а також непритягнення ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності та невилучення валютних цінностей.

Крім того, 21.05.2015 року, близько 21 год., ОСОБА_4 , замовчуючи факт переведення його з посади старшого оперуповноваженого СДСБЕЗ Любомльського РВ УМВСУ в області на посаду дільничного інспектора міліції Нововолинського МВ УМВСУ в області, передбачаючи, що у такому разі особи, що здійснюють незаконні валютні операції та торгівлю тютюновими виробами припинять сплачувати йому неправомірну винагороду, на виконання обумовленої і висунутої ним раніше незаконної пропозиції про передачу йому коштів, узгодивши попередньо час і місце зустрічі, перебуваючи неподалік розважального комплексу «Євро», що знаходиться за адресою м. Любомль, вул. Першого Травня, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вчинення дії з використанням наданої йому влади, прохав та одержав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду в сумі 1000 грн., за не перешкоджання ним у незаконному скуповуванні, продажу, обміні валютних цінностей, а також непритягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності та невилучення валютних цінностей.

Після цього 21.05.2015 року ОСОБА_4 був викритий працівниками прокуратури Волинської області та Управління СБ України у Волинській області.

Крім того, ОСОБА_4 , обіймаючи посаду старшого оперуповноваженого державної служби боротьби з економічною злочинністю Любомльського районного відділу Управління МВС України у Волинській області, будучи службовою особою правоохоронного органу, 12.03.2015 року, діючи умисно, з метою одержання неправомірної вигоди іншої фізичної особи, вчинив службове підроблення, а саме - особисто склав та видав завідомо неправдивий офіційний документ - протокол про адміністративне правопорушення ВН №019117 від 11.03.2015 року, до якого вніс завідомо неправдиві відомості щодо того, що ним вказаного дня було викрите адміністративне правопорушення, передбачене ст. 162 КУпАП, яке полягало у здійсненні ОСОБА_11 незаконного обміну 50 польських злотих на 310 гривень та вилучення в останнього вказаної вище іноземної валюти, і такий протокол став підставою для внесення старшим інспектором РНГФ Любомльського РВ УМВСУ у Волинській області ОСОБА_12 відомостей до інформаційної системи «Апра» відомостей про адміністративне правопорушення, а також для притягнення Любомльським районним судом Волинської області громадянина ОСОБА_11 до адміністративної відповідальності за ст.162 КпАП України.

Крім того, ОСОБА_4 , обіймаючи посаду старшого оперуповноваженого державної служби боротьби з економічною злочинністю Любомльського районного відділу Управління МВС України у Волинській області, будучи службовою особою, представником органу виконавчої влади, виконуючи функції працівника правоохоронного органу, 12.03.2015 року, діючи умисно, використав надану йому владу і службове становище всупереч інтересам служби, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої фізичної особи, чим допустив зловживання владою та службовим становищем, що завдало істотної шкоди державним інтересам у вигляді підриву авторитету та престижу органів внутрішніх справ внаслідок створення в громадськості негативної думки щодо службових осіб державного правоохоронного органу, недотримання ними чинного законодавства, тобто, дискредитації діяльності міліції в цілому і Любомльського РВ УМВС України у Волинській області, зокрема.
Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_4 познайомився із ОСОБА_11 , який здійснював незаконні скуповування, продаж, обмін, використання валютних цінностей як засобу платежу, з яким у ОСОБА_4 , у процесі спільного спілкування, налагодились товариські відносини та домовленості про прикриття останнім, в силу своїх владних повноважень, такої незаконної діяльності.

У зв`язку із тим, що 11.03.2015 року ОСОБА_11 було доставлено працівниками сектору карного розшуку Любомльського РВ УМВСУ в області до приміщення райвідділу міліції за незаконні скуповування, продаж, обмін, використання валютних цінностей як засобу платежу, та складено працівником указаного сектору ОСОБА_13 стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення ВН №019182, передбачене ст. 162 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з вилученням готівки в розмірі 4800 польських злотих та 5478 гривень, ОСОБА_11 звернувся 12.03.2015 року за допомогою до ОСОБА_4 .

У подальшому, указаного дня, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем роботи, в адміністративному приміщені Любомльського РВ за адресою м. Любомль, вул. Володимирська, 3, після звернення до нього, як службової особи територіального підрозділу Державної служби боротьби з економічною злочинністю, ОСОБА_11 з приводу вжиття заходів до повернення вилучених валютних цінностей, будучи в силу виконання своїх службових повноважень обізнаним із вимогами ст. 162 КУпАП, згідно яких ОСОБА_11 підлягав притягненню до адміністративної відповідальністю, використав свої владні повноваження і службове становище в інтересах ОСОБА_11 .
Зокрема, не зважаючи на очевидність учинення ОСОБА_11 вказаного вище адміністративного правопорушення, діючи умисно, всупереч завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, якими, згідно ст. 2 Кодексу, є охорона встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, шляхом обману та зловживання довірою старшого інспектора РНГФ Любомльського РВ УМВСУ в області ОСОБА_12 , яка не була обізнана зі злочинним умислом ОСОБА_4 , вжив незаконних заходів до перекручення нею в інформаційній підсистемі «Апра» Інтегрованої інформаційно-пошукової системи органів внутрішніх справ України (далі ІП «Апра» ІІПС ОВС) фактичних даних щодо обставин скоєного 11.03.2015 року ОСОБА_11 адміністративного правопорушення, зокрема, зміни суми вилучених у останнього валютних цінностей з 4800 польських злотих та 5478 гривень на 50 польських злотих, а також зміни прізвища особи, яка склала протокол зі « ОСОБА_14 » на « ОСОБА_15 », та підрозділу, працівники якого склали даний протокол .

Реалізовуючи подальший свій план щодо повернення ОСОБА_11 вилучених у нього коштів під час фіксації факту незаконного скуповування, продажу, обміну, використання валютних цінностей, задля маскування своєї незаконної діяльності із перекручування в ІП «Апра» ІІПС ОВС даних про виявлене працівниками сектору карного розшуку адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , після складання ним завідомо неправдивого офіційного документа - протоколу про адміністративне правопорушення ВН №019117 від 11.03.2015 року та внесення до такого протоколу завідомо неправдивих відомостей щодо того, що ним вказаного дня було викрите адміністративне правопорушення, передбачене ст. 162 КУпАП, яке полягало у здійсненні ОСОБА_11 незаконного обміну 50 польських злотих на 310 гривень та вилучено в останнього указану вище іноземну валюту, ОСОБА_4 , отримавши доступ до всієї суми коштів, вилучених напередодні у ОСОБА_11 працівниками сектору карного розшуку, згідно складеного ними протоколу про адміністративне правопорушення від 11.03.2015 року ВН №019182, незаконно повернув ОСОБА_11 гроші в сумі 5478 гривень та 4800 польських злотих, що відповідно до офіційно встановленого Національним Банком України, станом на 12.03.2015 року курсу гривні до польського злотого, складає 26177 грн. 25 коп.

Після цього, діючи в інтересах третьої особи ОСОБА_11 , ОСОБА_4 передав до бухгалтерії Любомльського РВ УМВС України у Волинській області замість попередньої суми коштів, 50 польських злотих, які йому попередньо привіз ОСОБА_11 з дому.

У подальшому, ОСОБА_4 , передбачаючи можливі негативні наслідки для себе у зв`язку зі своїми незаконними діями щодо повернення ОСОБА_11 , вилучених у нього валютних цінностей в розмірі 4800 польських злотих та 5478 гривень, шляхом прохання, будучи службовою особою правоохоронного органу, схилив ОСОБА_11 до написання 27.03.2015 року та 30.03.2015 року у ВВБ у Волинській області ДВБ МВС України та слідчий відділ прокуратури Волинської області, відповідно, заяви про вчинення працівниками цього сектору карного розшуку кримінальних правопорушень.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив істотну шкоду державним інтересам у вигляді підриву авторитету та престижу органів внутрішніх справ, внаслідок створення у громадськості негативної думки щодо службових осіб цього органу державної влади, недотримання ними норм чинного законодавства, тобто дискредитації діяльності міліції в цілому і, зокрема, Любомльського районного відділу Управління МВС України у Волинській області.
Обвинувачений ОСОБА_4 своєї вини у скоєнні інкримінованих йому вище перелічених діянь не визнав та показав суду наступне. Дійсно, в період з жовтня 2014 року його було призначено на посаду старшого оперуповноваженого державної служби боротьби з економічною злочинністю(далі-ДСБЕЗ) Любомльського районного відділу Управління МВС України у Волинській області, де до цього він працював оперуповноваженим, а з травня 2015 року його було переведено на посаду дільничого інспектора міліції Нововолинського МВ УМВС України у Волинській області. У своїй роботі він керувався відповідними Законами та інструкціями, в його обов`язки входило також і складання протоколів про адміністративні правопорушення, у тому числі, які передбачені ст.162 КУпАП. Щодо пред`явленого обвинувачення показав наступне. З ОСОБА_7 він познайомився 11.12.2014 року, коли той першим зателефонував до нього та попросив зустрітись, на що він погодився. ОСОБА_7 під`їхав до приміщення райвідділу, зателефонував і він вийшов до нього. Під час зустрічі ОСОБА_7 повідомив, що йому порадив до нього звернутись їх спільний знайомий на прізвище ОСОБА_16 , повідомив також, що йому погрожують та просив допомогти, на що він запропонував ОСОБА_7 звернутись з відповідною заявою до міліції, однак, останній настоював на його особистій допомозі, запитав, чи може він «прикритись» ним, як працівником міліції, якщо йому знову погрожуватимуть. На цьому фактично розмова закінчилась, а до цього випадку він ОСОБА_7 узагалі не знав та не бачив і не спілкувався з ним. Після цього з ОСОБА_7 він не спілкувався аж до 30.12.2014 року, коли останній зателефонував до нього та попросив вийти з відділку, щоб поговорити. При зустрічі ОСОБА_7 почав дякувати за те, що зміг ним «прикритись» та передав йому грошові кошти в сумі 1000 гривень, як подяку, за що саме - він не зрозумів, однак, вказані кошти від ОСОБА_7 він узяв. У лютому 2015 року начальник райвідділу прохав посприяти у підшуковуванні коштів для ремонту службового автомобіля та на закупівлю корму для службового собаки, якого годували співробітники міліції фактично за власні кошти. Згадавши за ОСОБА_7 , він зв`язався з останнім та мав намір попросити, щоб він допоміг грошима на вказані потреби. При зустрічі з ОСОБА_7 обговорив питання про те, яку суму він може надати добровільно, маючи на увазі грошову допомогу на корм для собаки та на придбання запчастин до службового автомобіля, на що ОСОБА_7 добровільно передав кошти в сумі 800 гривень, які пішли на згадані вище потреби. Ці події мали місце 26.02.2015 року. Про те, що ОСОБА_7 займався незаконними валютними операціями він не знав і дізнався про це лише з обвинувального акту у даному кримінальному провадженні. Надалі з 15 по 21 травня 2015 року він був на навчанні в Сокиричах та наступного дня мав їхати в зону АТО. Біля 13-ї години дня 21.05.2015 року до нього знову зателефонував ОСОБА_7 , попросив про зустріч, він повідомив йому, що буде в Любомлі лише ввечері. ОСОБА_7 попросив під`їхати до готелю «Євро», пояснивши, що хоче обговорити з ним питання зміни місця його роботи, запитував, чи можна йому перейти стояти на автозаправку. Він погодився зустрітись і під`їхав увечері до готелю «Євро» власним автомобілем «Ауді». До нього підійшов ОСОБА_7 , сів в автомобіль та передав йому кошти в сумі 1000 гривень для потреб АТО, так як тоді всі, хто мав можливість, надавали спонсорську допомогу на потреби АТО. Вказані грошові кошти ОСОБА_7 поклав в салоні його автомобіля на коробку передач, після чого вийшов з машини, а після цього його затримали співробітники СБУ. Про передачу йому коштів ОСОБА_7 на потреби АТО, а також на придбання корму для службової собаки та на придбання запчастин для службового автомобіля, то будь-яких офіційних документів на підтвердження направлення таких грошей саме на вказані потреби ніхто не оформляв. Також показав, що офіційно його не уповноважували на збиранні коштів для бійців АТО та для службових потреб райвідділу міліції. Щодо епізоду з ОСОБА_9 показав, що в жовтні 2014 року він в групі з ОСОБА_17 виявили факт незаконного обміну валюти ОСОБА_9 , склали відповідний протокол, який оформляв безпосередньо ОСОБА_17 , а в подальшому такий адмінматеріал був направлений до суду та ОСОБА_9 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.162 КУпАП. Будь-яких грошових коштів від ОСОБА_9 ні в жовтні 2014 року, ні в березні 2015 року він не отримував. Чому свідок дав інші покази пояснити не може, вважає, що останній його оговорив. Щодо епізоду з ОСОБА_8 в лютому 2015 року, то вказаного дня він в групі з ОСОБА_17 приїхали до магазину «Комора» в м.Любомлі, знаючи про те, що там різні особи здійснюють незаконний обмін валюти. Приїхали вони не службовим чи власним автомобілем, оскільки «валютчики» знали такі їх автомобілі, а приїхали автомобілем його родича ОСОБА_18 чоловіка сестри, який на той час ще не був одружений з його сестрою. Виявили факт незаконного обміну валюти ОСОБА_8 , а саме 50 злотих останній обміняв не встановленій особі, а ОСОБА_8 запропонував «вирішити» питання, однак, ні він, ні ОСОБА_17 не погодились на пропозиції ОСОБА_8 та в салоні автомобіля склали протокол відносно останнього про обмін ним вказаної суми валютних коштів. Жодних інших коштів у ОСОБА_8 не вилучали. У подальшому вказаний протокол був розглянутий у суді і ОСОБА_8 було притягнуто до адмінвідповідальності за ст.162 КУпАП. Чому свідок дав інші показання пояснити не може, вважає, що він умисно його оговорив. Щодо епізоду з ОСОБА_10 , то у вказаний період часу у 2014 році останній незаконно займався пилорамою, де неодноразово виявляли деревину без документів, через що між ним та ОСОБА_10 виникали конфлікти. Щодо зберігання на подвір`ї в ОСОБА_10 незаконно підакцизних товарів йому нічого не відомо, удома в останнього він не був, будь-яких грошових коштів від ОСОБА_10 він не отримував, про можливі обшуки з ним не говорив. Чому свідок показав протилежне пояснити не може, вважає, що той його умисно оговорив.

Показав також, що ОСОБА_11 він раніше знав і останній займався незаконним обміном валюти та відносно нього неодноразово складались протоколи про адмінправопорушення за ст.162 КУпАП. У березні 2015 року, проїжджаючи близько 21 години біля магазину «Комора» в м.Любомлі він виявив факт незаконного обміну валюти 50 злотих на гривні - ОСОБА_11 , там же склав відносно нього протокол, однак, не мав при собі бланка пояснень особи і сказав останньому прийти наступного дня в райвідділ. Факт незаконного обміну валюти ОСОБА_11 виявив увечері, а вже наступного дня в приміщенні райвідділу міліції складав та оформляв сам адмінматеріал, передавав кошти в бухгалтерію та відбирав пояснення в правопорушника, а також ходив до ОСОБА_12 , яка вносила інформацію по складеному ним адмінпротоколу до інформаційної система «Апра», заповнювала картку. ОСОБА_11 повністю визнавав свою провину, тому понятих чи свідків у протоколі він не вказував. У письмових поясненнях ОСОБА_11 , які містяться у адміністративному матеріалі, помилково вказав дату «11» замість «12» березня 2015 року та зазначив місце відібрання пояснень с. Старовойтове, хоча фактично відбирав він пояснення вже в райвідділі. Цей матеріал йому допомагав оформляти ОСОБА_17 , який складав опис адмінматеріалу, супровідний лист та інше, а в подальшому цей матеріал було направлено до суду, де ОСОБА_11 було притягнуто до адміністративної відповідальності. Показав, що вказане правопорушення, вчинене ОСОБА_11 , він виявив раніше, перед тим, як працівники карного розшуку виявили повторно факт обміну валюти цією ж особою того ж вечора і на тому ж місці. Показав, що йому було відомо про те, що ОСОБА_12 внесла до інформаційної системи «Апра» відомості про два окремих протоколи по ст.162 КУпАП щодо ОСОБА_11 , однак, він вважав, що це різні протоколи один той, за яким він виявив правопорушення та склав матеріали, а інший складений працівниками карного розшуку того ж дня. Чому ОСОБА_12 внесла до «Апри» дані лише по одному протоколу, а також чому внесла виправлення до інформаційної системи він не знає, оскільки доступу до інформаційної системи «Апра» він не має. Показав, що після вилучення у ОСОБА_11 працівниками карного розшуку коштів в сумі 4800 польських злотих та понад 5000 гривень та складання відносно нього протоколу, останній телефонував до нього та просив зустрітись і розібратись у ситуації, яка склалась, оскільки вказані грошові кошти зникли і йому них не повернули. Показав, що ОСОБА_11 сам вирішив повідомити про вказане правопрушення внутрішню безпеку та в СБУ, будь-якого впливу на нього при написанні заяви про злочин він не вчиняв та не був присутній при написанні такої заяви свідком, а лише підвіз його до місця зустрічі з співробітниками внутрішньої безпеки на прохання останніх. Адмінматеріал, який було складено співробітниками карного розшуку він не брав та не бачив його. Показав також, що йому не відомо куди поділись вилучені у ОСОБА_11 працівниками карного розшуку грошові кошти польські злоті та гривні і таких коштів він не бачив. Будь-яких вказівок чи порад ОСОБА_11 щодо написання заяви про злочин відносно співробітників міліції він не давав, а його лише просили співробітники внутрішньої безпеки звести їх з вказаною особою, перед чим запитували, чи він його знає, і він погодився. Усе подальше спілкування співробітників ВБ з ОСОБА_11 проходило без нього, і яку заяву та про що останній писав він не бачив. Уважає, що прослухані під час судового розгляду справи телефонні розмови між ним та ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , а також іншими особами, у тому числі, ОСОБА_7 , не суперечать таким показам обвинуваченого. Також вважає, що не допускав зловживання службовим становищем і, крім того, стороною обвинувачення не зазначено, яку шкоду та в якому розмірі було завдано його діями, тоді як наявність такої істотної шкоди вважає обов`язковою для кваліфікації дій за ст.364 КК України.

Настоює на тому, що не вчиняв жодних протиправних дій та не визнає своєї вини у вчиненні інкримінованих йому діянь, прохає виправдати його за пред`явленим обвинуваченням.

Не зважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , винуватість останнього у скоєнні ним вище перелічених кримінальних правопорушень(злочинів) повністю доведена зібраними у даному кримінальному провадженні доказами.

ІІ. Ст.368 ч.3 КК України.
Так, той факт, що у вище вказаний період часу вчинення інкримінованих обвинуваченому діянь - з жовтня 2014 року і по травень 2015 року ОСОБА_4 діяв саме як посадова особа правоохоронного органу ( з червня 2013 року по жовтень 2014 року обіймав посаду оперуповноваженого, а з 06.10.2014 року старшого оперуповноваженого державної служби боротьби з економічною злочинністю Любомльського районного відділу УМВС України у Волинській області, та з 19.05.2015 року був призначеним дільничим інспектором міліції сектору ДІМ Нововолинського МВ УМВС України у Волинській області), - підтверджуються наступними письмовими доказами у даному кримінальному провадженні: довідкою начальника УКЗ УМВС України у Волинській області від 08.06.2015 року про роботу в минулому та проходження служби ОСОБА_4 (а.с.218, том 3); витягом з наказу №315 о/с від 06.10.2014 року(а.с.220 том 3); витягом з наказу №279 о/с від 31.08.2013 року(а.с.221 том 3); присягою ОСОБА_4 від 25.09.2014 року(а.с.222 том 3); витягом з наказу №127 о/с від 19.05.2015 року (а.с.238 том 3). Відповідно до Посадової інструкції старшого оперуповноваженого державної служби боротьби з економічною злочинністю Любомльського районного відділу УМВС України у Волинській області ОСОБА_4 , з якою останнього було ознайомлено 09.01.2015 року (а.с.224-225 том 3), Положення про Любомльський районний відділ УМВС України у Волинській області (а.с.226-230 том 3), Положення про Управління Державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС України у Волинській області (із зімнами, внесеними згідно наказу МВС України №1165 від 17.12.2012 року) (а.с.231-237 том 3), а також відповідно до примітки 1 до ст.364 КК України, ОСОБА_4 у період часу скоєння інкримінованих йому вище перелічених діянь був службовою особою правоохоронного органу в зв`язку з постійним виконанням ним функцій представника влади із правоохоронними і правозостосовними повноваженнями, а, відтак, скоїв інкриміновані йому діяння як службова особа. Крім того, відповідно до ч.1 ст.255 КпАП України, ОСОБА_4 , будучи службовою особою органів внутрішніх справ (працюючи, як у ДСБЕЗ, так і дільничим інспектором), був уповноважений на складання протоколів про адміністративні правопорушення, у тому числі, щодо правопорушень, які передбачені ст.ст.156,162 КУпАП. Допитаний в якості свідка ОСОБА_9 показав суду, що у 2014-2015 роках він фактично щоденно в період з 21 години вечора і до 2-ї години ночі здійснював обмін валюти поблизу магазину «Комора» в селі Старовойтове Любомльського району Волинської області. Приблизно у вересні 2014 року він обміняв незнайомому чоловікові 50 чи 60 злотих на гривні і його затримали співробітники Любомльського РВ ОСОБА_19 та ОСОБА_20 за незаконний обмін валюти та склали адмінпротокол. Тоді ж виявилось, що чоловік, якому він обміняв валюту, приїхав одним автомобілем разом з ОСОБА_21 і ОСОБА_22 , та ОСОБА_19 тоді ж «запропонував» йому, щоб він надавав матеріальну допомогу йому, сказавши, що це для бійців АТО, а він, у свою чергу, не буде в подальшому складати відносно нього протоколи про адміністративні правопорушення за незаконний обмін валюти. Він погодився, оскільки зрозумів для себе, що ОСОБА_4 , який був на той час працівником міліції, треба платити кошти, щоб безперешкодно здійснювати незаконний обмін валюти, який на той час був єдиним джерелом прибутку для його сім`ї, яким він займався на постійній основі. Приблизно через місяць часу, тобто, десь у жовтні 2014 року, до магазину «Добробут», який також знаходиться в селі Старовойтово поблизу магазину «Комора», під`їхав ОСОБА_19 і сказав, що потрібно надати йому матеріальну допомогу в сумі 50 доларів США для хлопців з АТО, як раніше було оговорено, після чого він в автомобілі обвинуваченого передав йому вказану суму. Після цього, він певний час не виходив на обмін валюти, оскільки хворів, а в березні 2015 року до того ж самого місця, де він обмінював валюту, знову під`їхав ОСОБА_19 та знову сказав надати матеріальну допомогу для хлопців з АТО в сумі 50 доларів США і він передав йому особисто вказану суму коштів. У подальшому він уникав зустрічей з ОСОБА_21 , оскільки не хотів сплачувати йому гроші та показав, що у вересні 2014 року до нього звертались і інші «валютчики», які разом з ним здійснювали обмін валюти біля магазинів «Комора» та «Добробут» в с.Старовойтово, та казали, що працівникам міліції треба платити по 50 доларів США, за те, щоб вільно міняти валюту. Показав, що «пропозиція» надавати таку «матеріальну допомогу» надійшла йому саме від ОСОБА_23 , якого він до вересня 2014 року особисто не знав, і який сказав, що, якщо він хоче «працювати» на обміні валюти без протоколів, то треба надавати матеріальну допомогу на АТО, а також показав, що після його погодження сплачувати таку оговорену суму ОСОБА_24 адмінпротоколів відносно нього за незаконний обмін валюти в 2014-2015 роках більше не складали та його не затримувати на такому обміні, хоча він продовжував здійснювати такий незаконний обмін валюти. Чи дійсно кошти, які він надавав ОСОБА_24 у подальшому передавались для потреб АТО він не перевіряв і про це йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_8 показав суду, що обміном валюти біля магазинів «Комора» та «Добробут» у селі Старовойтове Любомльського району Волинської області він займався кілька років підряд і здійснював такий обмін у період часу приблизно з 20 години вечора до 6 години ранку. Поряд з ним також на постійній основі обмінювали валюту й інші особи, зокрема, ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , усіх він не знає, оскільки таких осіб було близько 150 чоловік. За весь період часу його лише двічі було притягнуто до адміністративної відповідальності за незаконний обмін валюти, - один раз у 2014 році працівниками ОСОБА_27 було складено протокол на суму обміну 100 доларів США, та взимку 09.02.2015 року ОСОБА_19 склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення. Показав, що 09.02.2015 року коли він здійснював незаконний обмін валюти, а саме обміняв незнайомому чоловікові 1700 чи 1800 злотих на приблизно 10000-11000 гривень, цей же чоловік відвів його до автомобіля, в якому вже сидів ОСОБА_28 та ще якийсь чоловік. Тоді ж ОСОБА_19 сказав, що складе протокол не на всу суму незаконно обміняних ним валютних коштів, а на меншу суму на 50 злотих, а щодо іншої незаконно обміняної валюти не буде складати протокол, якщо він дасть йому за це половину коштів від 10000 гривень, а саме приблизно 5000-5500 гривень. Він відмовився та вирішив передати ОСОБА_24 за таку послугу лише близько 1340 гривень. ОСОБА_19 погодився та повернув йому 10000 чи-то 11000 гривень, які спочатку були передані йому свідком, та залишив собі близько 1340 гривень, після чого склав відносно нього протокол за незаконний обмін валюти лише на 50 злотих. При цьому, 50 злотих він надав ОСОБА_24 із власних коштів, які не були предметом незаконного обміну на той момент. Щодо іншої суми незаконно обміняних валютних цінностей, обвинувачений протокол не складав та повернув йому вказані кошти, а він, у свою чергу, повернув обвинуваченому злоті, які обміняв на вказану суму. Вказаний протокол був розглянутий у Любомльському суді, він сплатив штраф і у нього було конфісковано лише зазначені в протоколі 50 злотих. Надалі він продовжував здійснювати періодично обмін валюти, ОСОБА_28 після цього кілька разів просив надавати йому кошти на ті чи інші потреби, він відмовлявся, також приблизно в березні 2015 року ОСОБА_19 підходив до нього та казав, що треба надати гроші на АТО 500 гривень, - але він не погодився і з ОСОБА_21 більше не зустрічався.

Свідок ОСОБА_10 показав суду, що він є мешканцем села Старовойтово Любомльського району Волинської області та проживає у власному будинку по АДРЕСА_2 . На подвір`ї та в господарських приміщеннях у нього різні люди з його дозволу зберігають свій товар, у тому числі, й підакцизні товари тютюнові вироби. Сушика ОСОБА_29 знав, як працівника міліції і приблизно в листопаді 2014 року останній зателефонував до нього та повідомив, що в одного з сусідів ОСОБА_10 проводиться обшук та сказав йому «дивись, щоб у тебе скоро не було обшуку» а також сказав, що треба зустрітись. Для себе він зрозумів, що з ОСОБА_21 треба зустрітись та заплатити йому, щоб той допоміг, аби у нього не проводили обшук. Боячись, що у нього в помешканні також можуть провести обшук, тоді як на подвір`ї його будинку зберігались чужі речі, автомобілі та підакцизний товар, у тому числі, тютюнові вироби, він погодився зустрітися з ОСОБА_21 , оскільки останній достовірно знав про те, що такі товари зберігаються у нього на подвір`ї і ОСОБА_19 приїжджав до нього додому в листопаді 2014 року, однак, його саме не було удома і обвинувачений передав його дружині про необхідність зустрічі. Про зустріч вони домовились по телефону, ОСОБА_19 сказав, що треба зустрітись і що ця зустріч в інтересах самого ОСОБА_10 . Вони зустрілись біля райвідділу міліції, куди він під`їхав автомобілем дружини «Шкода-Октавіа», д.н. НОМЕР_1 . ОСОБА_19 сів до нього в автомобіль, де він і передав йому кошти в сумі 200 доларів США двома купюрами по 100 доларів кожна, хоча конкретну суму вони наперед не оговорювали. ОСОБА_19 взяв гроші та сказав «добре», про що іще говорили не пам`ятає. Для себе особисто він зрозумів, що заплатив обвинуваченому вказану суму коштів саме за те, щоб він посприяв йому в тому, щоб у нього в будинку та на подвір`ї не проводили обшук. Після цього з ОСОБА_21 він більше не зустрічався.

Свідок ОСОБА_7 показав суду, що у 2014-2015 роках він займався незаконним обміном валюти поблизу магазинів «Комора» та «Добробут» в селі Старовойтово Любомльського району Волинської області в вечірній період часу близько трьох годин на день протягом трьох днів на тиждень. Крім нього там же обмінювали валюту й інші особи і таких людей було досить багато. Приблизно на початку жовтня 2014 року до місця, де він займався обміном валюти підійшов ОСОБА_28 та запитав, що він тут робить, на що він відповів, що обмінює валюту. Той сказав йому, що це незаконно і щоб він більше там не стояв. Адмінпротокол того дня відносно нього обвинувачений не складав, хоча бачив, як він обміняв валюту якомусь чоловікові. Після цього ОСОБА_19 ще з одним чоловіком відвезли його автомобілем до автозаправки і висадили. Пізніше десь у середині жовтня 2014 року він зателефонував до ОСОБА_30 та вони домовились про зустріч біля райвідділу міліції, оскільки він хотів поговорити з обвинуваченим, щоб той дозволив йому вільно здійснювати обмін валюти, так як хотів, таким чином, заробляти гроші і вважав ОСОБА_23 головним серед працівників міліції, з ким можна вирішити таке питання. Номер мобільного телефону ОСОБА_30 він дізнався від когось із своїх знайомих кого саме на даний час не пам`ятає, але показав, що за нього перед ОСОБА_21 просив також ОСОБА_31 , якого він особисто добре знає і який знав обвинуваченого раніше. При зустрічі вони домовились, що він може вільно обмінювати валюту на тому ж місці протягом трьох днів на тиждень на протязі трьох годин на день і за це ОСОБА_24 треба буде сплачувати по 400-500 гривень на місяць, щоб той не складав на нього протоколи та не перешкоджав такій його «роботі». Вказану суму неправомірної вигоди озвучив саме ОСОБА_32 . Перша зустріч з приводу обговорення дозволу на здійснення свідком незаконного обміну валюти відбулась між ними в жовтні чи в листопаді 2014 року біля продуктового магазину в м.Любомлі, де він передав обвинуваченому 400 гривень. Після цього він здійснював незаконний обмін валюти в оговорений період часу та в оговореному з обвинуваченим місці, а потім він знову зателефонував до ОСОБА_30 та вони домовились про зустріч. Таких зустрічей з обвинуваченим було кілька, на даний час не всі деталі пригадує точно. Показав, що при зустрічі біля райвідділу міліції взимку він передав ОСОБА_24 кошти в сумі приблизно 800 чи 1000 гривень (за два місяці) за неперешкоджання здійсненню ним незаконних валютних операцій, після чого вільно протягом близько двох місяців здійснював обмін валюти біля магазину «Комора» в с.Старовойтове, але лише кілька разів на тиждень протягом невеликого проміжку часу. Приблизно ще через два місяці вони знову зустрілись біля райвідділу міліції, домовившись наперед про зустріч по телефону, та під час такої зустрічі він знову передав ОСОБА_24 кошти в сумі приблизно 800 гривень за те, щоб він не перешкоджав йому в подальшому незаконному обміні валюти, а саме щоб не складав відносно нього адмінпротоколи. Вказані суми обвинувачений взяв у нього і першого і наступні рази та не заперечував, щоб він здійснював незаконний обмін валюти. Після першої передачі коштів він з власної ініціативи написав заяву до СБУ, оскільки вважав, що ОСОБА_19 вчиняє неправильно і послідуючі передачі коштів здійснював уже під контролем співробітників служби безпеки України, а саме передавав обвинуваченому надані СБУ грошові кошти та здіснював відео та аудіофіксацію передачі ОСОБА_33 таких коштів. Про вказані дії також складались відповідні протоколи за участю понятих. У подальшому, в травні 2015 року вони знову по телефону домовились про зустріч, ОСОБА_19 під`їхав до готелю «Євро» в м.Любомль, тоді як він чекав на нього в холі готелю. Вийшовши з готелю, він сів в автомобіль «Ауді», яким під`їхав ОСОБА_28 , та передав останньому кошти в сумі 1000 гривень знову ж за те, щоб той не перешкоджав у здійсненні ним незаконних валютних операцій. Гроші передав йому в автомобілі, поклавши їх на коробку передач в автомобілі, після чого вийшов з машини і вже в подальшому затриманням ОСОБА_30 та викриттям злочину займались співробітники СБУ. Показав, що про кожну свою наступну зустріч з обвинуваченим він повідомляв працівників СБУ і щоразу, коли він передавав ОСОБА_33 грошові кошти, саме співробітники СБУ надавали йому такі кошти, попередньо переписуючи номери купюр, а також саме вони оснащували та надягали на нього відео- та аудіо-фіксуючі пристрої і такі свої дії вони оформляли відповідними процесуальними документами, в яких підписувався і він. При цьому, решту коштів, які залишались після зустрічі з обвинуваченим, він повертав співробітником СБУ, які попередньо і видавали йому ці кошти, та з нього знімали апаратуру, оформляли все документально.

Такі покази свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 є чіткими, послідовними, не суперечать одне одному та іншим доказам у даному кримінальному провадженні і, в свої сукупності, підтверджують вину ОСОБА_4 у проханні та одержанні ним повторно, як службовою особою правоохоронного органу, неправомірної вигоди для себе за не вчинення в інтересах того, хто дає таку неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої йому влади. Підстав сумніватися у достовірності та добровільності таких показів згаданих свідків у суду немає.

Крім того, наведені вище покази свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 підтверджені і письмовими та речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Так, згідно протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 26.03.2015 року слідчим СВ прокуратури Волинської області було прийнято усну заяву від ОСОБА_8 , у якій останній вказав про те, що в листопаді 2014 року ОСОБА_34 було поставлено до нього вимогу про необхідність передачі йому в якості неправомірної вигоди грошових коштів в сумі 500 гривень за не притягнення його до адміністративної відповідальності за незаконний обмін валюти, який останній здійснював на постійній основі біля магазину «Комора» в селі Старовойтово Любомльського району, однак, він відмовився, на що ОСОБА_4 попередив, що він пошкодує про це, та в грудні 2014 року відносно нього було складено адмінпротокол за ст.162 КупАП. У подальшому, 09.02.2015 року він передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 1340 гривень за те, щоб він не складав відносно нього протокол про незаконний обмін ним 1800 злотих на 11340 гривень та склав протокол про обмін лише 50 злотих(а.с.189-190, том 1), - що узгоджується з вище наведеними детальними показами свідка ОСОБА_8 , даними ним в ході судового розгляду справи і не суперечить іншим дослідженим у даному кримінальному провадженні доказам.

Не спростовують наведених обставин покази свідка ОСОБА_17 , який підтвердив у суді факт складання 09.02.2015 року ним разом з ОСОБА_4 протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_8 по факту незаконного обміну ним валютних коштів в селі Старовойтове Любомльського району біля магазину «Комора». Зокрема, щодо вказаних обставин, свідок ОСОБА_17 показав про те, що станом на згаданий період часу він працював разом з обвинуваченим у ДСБЕЗ і ці події могли мати місце у вказаний період часу та за вказаних обставин, та у ОСОБА_8 могли бути при собі кошти в сумі 1800 злотих. Показав, що коли вони складали адмінпротокол щодо ОСОБА_8 , то це відбувалось у салоні легкового автомобіля, при цьому, він знаходився на передньому пасажирському сидінні в салоні автомобіля, а ОСОБА_4 з ОСОБА_8 на задньому сидінні, при цьому, ОСОБА_8 визнав свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, сам видав наявні у нього кошти, але просив, щоб вони його відпустили. Показав, що неправомірної вигоди від ОСОБА_8 він не отримував тане бачив, щоб таку неправомірну вигоду від останнього отримував ОСОБА_4 .

Такі покази свідка ОСОБА_17 не спростовують показів свідка ОСОБА_8 , які наведені судом вище, оскільки, знаходячись на передньому сидінні в автомобілі та в темну пору доби(09.02.2015 року біля 23 години) свідок ОСОБА_17 міг не бачити самого моменту передачі свідком ОСОБА_8 неправомірної вигоди ОСОБА_4 (які обоє знаходились у цей час на задньому сидінні в салоні автомобіля), - на суму, яка була значно меншою від вилученої в свідка загальної суми коштів, про яку останній показав вище і результатом отримання обвинуваченим такої неправомірної вигоди стало складання протоколу про адміністративне правопорушення на суму, значно меншу, аніж та, яка була вилучена у свідка перед складанням протоколу, а також повернення останньому решти грошових коштів, - про що встановлено судом вище.

У ході судового розгляду даного кримінального провадження за клопотанням сторони захисту судом було допитано в якості свідка ОСОБА_35 , який є швагром (чоловіком рідної сестри) обвинуваченого ОСОБА_4 . Вказаний свідок показав суду про події, які мали місце взимку 2015 року в його присутності та за участі ОСОБА_17 та ОСОБА_4 , з яким на той час він не перебував у родинних стосунках і лише зустрічався та проживав з рідною сестрою обвинуваченого, при цьому, проживав в одному помешканні з обвинуваченим. Як показав свідок ОСОБА_36 , у його присутності ОСОБА_4 та ОСОБА_17 в салоні його автомобіля, яким вони на прохання ОСОБА_4 приїхали до магазину «Комора» в селі Старовойтове біля 23 години ночі, складали протокол про адміністративне правопорушення відносно чоловіка, якого він особисто не знає, та який здійснював незаконний обмін валюти. При цьому, свідок показав, що не бачив, щоб вказана особа передавала будь-які грошові кошти ОСОБА_4 чи ОСОБА_17 .

Даючи оцінку таким показав свідка ОСОБА_35 , суд виходить з наступного. Обставини, які підлягають доказуванню, визначені положеннями статті 91 КПК України. Відповідно до ст.93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому КПК України, а, відповідно до частини третьої згаданої норми Закону, визначено порядок здійснення та ініціювання стороною захисту здійснення дій по збиранню доказів у кримінальному провадженні. Відповідно до ч.11 ст.290 КПК України, сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.

Як убачається з показів обвинуваченого ОСОБА_4 , саме свідок ОСОБА_36 знаходився за кермом власного автомобіля, яким він та ОСОБА_17 приїхали до магазину «Комора» в с.Старовойтове Любомльського району в лютому 2015 року, коли вони виявили факт незаконного обміну валюти ОСОБА_8 і складали відносно останнього протокол про адмінправопорушення. При цьому, як показав обвинувачений, особу ОСОБА_35 він знав раніше, оскільки до вказаних подій свідок тривалий час проживав, а, в подальшому, одружився з його рідною сестрою, і перед згаданими подіями певний період часу жив у буднику обвинуваченого. Таким чином, обвинувачений(сторона захисту), не виконав вимоги ч.11 ст.290 КПК України та не здійснив відкриття додаткових доказів стороні обвинувачення, а саме не повідомив стороні обвинувачення про показання свідка ОСОБА_35 , щодо існування яких було відомо стороні захисту, зокрема, обвинуваченому, ще до судового розгляду справи(на стадії досудового розслідування).

Відповідно до ч.12 ст.290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Із урахуванням наведеного, суд не допускає покази свідка ОСОБА_35 , як доказ у даному кримінальному провадження з вище наведених підстав.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.06.2015 року, слідчим СВ прокуратури Волинської області було прийнято усну заяву від ОСОБА_10 , в якій останній вказував про передачу ним 05.12.2014 року ОСОБА_4 на вимогу останнього неправомірної грошової винагороди в сумі 200 доларів США за сприяння у тому, щоб на подвір`ї будинку, де мешкає ОСОБА_10 та де зберігаються товари і речі у тому числі підакцизні товари його знайомих - не проводили обшук і таку заяву свідок зробив до правоохоронних органів добровільно після того, як дізнався про притягнення ОСОБА_4 за аналогічними фактами до передбаченої законом відповідальності (а.с.232-235 том 1). Наведені у такій заяві свідка обставини узгоджуються з показами ОСОБА_10 , даними ним в ході його допиту в якості свідка під час судового розгляду кримінального провадження і не суперечить іншим дослідженим у даному кримінальному провадженні доказам.

Крім того, вказані обставини підтверджені і записами телефонних розмов між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 від 28.11.2014 року, від 29.11.2014 року та від 03.12.2014 року, які містяться на дослідженому в ході судового розгляду справи диску №99, який зберігається в конверті-аркуші справи №185, том 2, а також протоколом від 25.02.2015 року за результатами проведення негласного розшукового заходу за оперативно-розшуковою справою №2224, що проводився на підставі ухвали слідчого судді голови Апеляційного суду Волинської області ОСОБА_37 від 24.11.2014 року №1433-цт, у якому відображено, у тому числі, і зміст вказаних вище телефонних розмов між ОСОБА_4 і ОСОБА_10 (а.с.202-212, том 2). Зокрема, в ході таких досліджених судом телефонних розмов ОСОБА_4 настоює на зустрічі з ОСОБА_10 , заявляючи про те, що така зустріч в інтересах самого ж ОСОБА_10 , і щоб той дивився, аби у нього не було обшуку, як у його сусіда ОСОБА_38 . При цьому, ОСОБА_4 і ОСОБА_10 у телефонному режимі домовляються про безпосередню зустріч(а.с.207, том 2), - що цілком узгоджується з вище наведеними показами свідка ОСОБА_10 та іншими доказами у справі. Такі досліджені судом докази, в своїй сукупності, спростовують покази обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що будь-яких коштів(неправомірної вигоди) від ОСОБА_10 він не отримував і не домовлявся про зустріч з останнім, мотивуючи її як таку, що в інтересах свідка.
Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 08.06.2015 року слідчим СВ прокуратури Волинської області було прийнято усну заяву від ОСОБА_9 , в якій останній вказав про те, що займаючись у 2014-2015 роках на постійній основі незаконним обміном валюти біля магазину «Комора» в селі Старовойтово Любомльського району Волинської області, після складання відносно нього ОСОБА_4 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.162 КУпАП за незаконний обмін 50 злотих у вересні 2014 року, ОСОБА_4 було поставлено до нього вимогу про необхідність сплачувати по 50 доларів США щомісячно за можливість вільно здійснювати незаконний обмін валюти у вказаному місці, а саме за те, щоб відносно нього не складали адмінпротоколи за вказані правопорушення. Погодившись на таку вимогу ОСОБА_4 , ОСОБА_9 двічі в жовтні 2014 року та в березні 2015 року передав ОСОБА_4 на вимогу останнього по 50 доларів США за те, щоб той не складав відносно нього адміністративні протоколи за незаконні валютні операції, а в подальшому він уникав зустрічей з ОСОБА_4 (а.с.240-241, том 1), - що також узгоджується з показами свідка, даними ним в ході судового розгляду справи та не суперечить іншим дослідженим у даному кримінальному провадженні доказам. Наведені докази, у своїй сукупності, спростовують покази обвинуваченого ОСОБА_4 у тій частині, що він не отримував узагалі будь-яких грошових коштів від ОСОБА_9 і свідок його оговорив.

Дані в ході судового розгляду справи показання свідка ОСОБА_9 про те, що передані ним ОСОБА_4 за вище вказаних обставин грошові кошти мотивувались обвинуваченим як такі, що беруться ним для потреб АТО, не спростовують наведених вище встановлених судом обставин справи щодо отримання обвинуваченим з використанням свого службового становища неправомірної вигоди за не вчинення ним в інтересах ОСОБА_9 дій (не складання відносно останнього протоколів про адміністративні правопорушення за незаконні валютні операції), оскільки у даному кримінальному провадженні не здобуто жодного належного та допустимого доказу на підтвердження передачі обвинуваченим отриманих від свідка грошових коштів на потреби АТО, як не здобуто і доказів правомірності збирання таких коштів саме обвинуваченим ОСОБА_4 , який був посадовою особою правоохоронного органу та не був уповноваженим і не мав права на збирання таких коштів. Крім того, отримання неправомірної вигоди службовою особою під приводом здійснення доброчинної діяльності взамін на не вчинення дій в інтересах особи, яка передає такі кошти, не звільняє службову особу від кримінальної відповідальності за отримання неправомірної вигоди та не виключає складу такого кримінального правопорушення.

Згідно письмової заяви ОСОБА_7 від 30.12.2014 року останній звернувся до т.в.о. начальника УСБУ у Волинській області з повідомленням про те, що будучи безробітним, він змушений був зайнятися незаконними валютними операціями обміном валюти в селі Старовойтове Любомльського району Волинської області, однак, на початку жовтня 2014 року співробітник Любомльського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_28 повідомив йому про незаконність таких його дій та сказав, що може скласти на нього адмінпротокол і конфіскувати усі грошові кошти, а після цього сказав, що може дозволити йому займатись незаконними валютними операціями, якщо він платитиме йому щомісяця по 400-500 гривень, на що він погодився. У подальшому він передав ОСОБА_4 у жовтні 2014 року 400 гривень, та в грудні 2014 року ще 1000 гривень(за листопад-грудень) за те, щоб він не складав відносно нього адмінпротоколи та дозволив вільно займатися обміном валюти. Обурюючись такою неправомірною поведінкою ОСОБА_4 , ОСОБА_7 звернувся до правоохоронних органів з даною заявою (а.с.182, том 1). Такі викладені у письмовій заяві ОСОБА_7 обставини узгоджуються з показам останнього, даним ним у ході судового розгляду справи та не суперечать іншим, дослідженим у справі доказам.

Крім того, згідно супровідного листа від 15.05.2015 року №54/3-2450, Управлінням Служби безпеки України у Волинській області було направлено в прокуратуру Волинської області розсекречені матеріали щодо проведення негласних слідчих(розшукових) дій у ході досудового розслідування кримінального провадження №0000002(а.с.186, том 2).

Як убачається з протоколу від 11.03.2015 року за результатами проведення негласних слідчих дій, які проводились на підставі ухвали слідчого судді голови Апеляційного суду Волинської області ОСОБА_37 від 24.11.2014 року №1433-цт, а саме за результатами аудіо-, відеоконтролю особи відносно старшого оперуповноваженого Любомльського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_4 , під час зустрічі ОСОБА_7 з ОСОБА_4 , яка мала місце 30.12.2014 року біля приміщення Любомльського РВ по вул.Володимирській, 3 в м.Любомль, ОСОБА_7 дякує ОСОБА_4 за те, що прикривається ним і йому стало краще працювати та передає йому кошти за два місяці в сумі 1000 гривень, запитує дозволу і надалі стояти нормально, дякує йому та вони розходяться. Вказані події були зафіксовані ОСОБА_7 на відеореєстратор та розміщені на дослідженому судом диску DVD TDK №100 від 21.01.2015 року(а.с.188-189, том 2). Згідно протоколу вручення технічних засобів від 30.12.2014 року ОСОБА_7 попередньо було вручено аудіо-, відеозаписуючий пристрій для фіксації факту і змісту розмови, що повинна була відбутися 30.12.2014 року в м.Любомль між ОСОБА_7 та працівником правоохоронного органу і такі негласні слідчі дії проводились на підставі ухвали слідчого судді голови Апеляційного суду Волинської області ОСОБА_37 від 24.11.2014 року №1433-цт. Факт і зміст розмови фіксувалися за допомогою відеореєстратора «Сафарі» №10490560 з карткою пам`яті mikro SD №88т (а.с.187, том 2). Ці ж обставини підтверджені і відображеною на дослідженому в ході судового розгляду справи інформацією на диску №100, який зберігається в конверті-аркуші справи №185, том 2.

Згідно протоколу та додатку до протоколу від 26.02.2015 року співробітником відділу БКОЗ УСБУ у Волинській області в присутності понятих ОСОБА_39 та ОСОБА_40 у межах кримінального провадження №0000002 ОСОБА_7 було вручено грошові кошти в сумі 800 гривень двома купюрами по 100 гривень і трьома купюрами по 200 гривень, які були відксерокопійовані на окремі аркуші, - для забезпечення прийняття ним участі в заходах по отриманню фактичних даних про вчинення злочину службовою особою правоохоронного органу, при цьому, в присутності понятих, ОСОБА_7 пояснив, що така службова особа вимагає у нього неправомірну вигоду в сумі 400-500 гривень щомісяця за не притягнення його до передбаченої законом відповідальності(а.с.190-193, том 2). Цього ж дня 26.02.2015 року ОСОБА_7 було вручено аудіо-, відеозаписуючий пристрій для фіксації факту і змісту розмови, що повинна була відбутися 26.02.2015 року в м.Любомль між ОСОБА_7 та працівником правоохоронного органу і такі негласні слідчі дії проводились на підставі ухвали слідчого судді голови Апеляційного суду Волинської області ОСОБА_37 від 29.01.2015 року №118т. Факт і зміст розмови фіксувалися за допомогою відеореєстратора Mini Video Recording System KS-650М інв.№11371659 з карткою пам`яті mikro SD №3/271 та відеореєстратора «Сафарі» №10490560 з карткою пам`яті mikro SD №3/270(протокол від 26.02.2015 року, а.с.194 том 2). Згідно протоколу від 27.02.2015 року за результатами проведення негласної(розшукової) слідчої дії-контролю за вчиненням злочину, 26.02.2015 року на підставі ухвали слідчого судді голови Апеляційного суду Волинської області ОСОБА_37 від 29.01.2015 року №118т було задокументовано факт передачі 26.02.2015 року ОСОБА_7 неправомірної вигоди в сумі 800 гривень ОСОБА_4 біля адміністративного приміщення Любомльського РВ. Зокрема, вказані гроші ОСОБА_7 вийняв з кишені куртки та передав безпосередньо в руки ОСОБА_4 . Попередньо між вказаними особами відбулась телефонна розмова, в ході якої вони домовились про таку зустріч, а під час їх безпосередньої зустрічі ОСОБА_4 озвучив вимогу про надання йому «фінансової допомоги» для придбання корму для собаки(а.с.195-196, 197-198, том 2). Ці ж обставини зафіксовані та підтверджуються протоколом від 30.03.2015 року за результатами проведення негласних слідчих дій, які проводились на підставі ухвали слідчого судді голови Апеляційного суду Волинської області ОСОБА_37 від 29.01.2015 року №118т, де відтворено зміст телефонних розмов між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , в ході якої вони домовлялись про вище згадану зустріч(а.с.199-201, том 2) та диском №272, з відеозаписом згаданої зустрічі ОСОБА_4 з ОСОБА_7 26.02.2015 року біля приміщення Любомльського РВ, в ході якої ОСОБА_7 передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 800 гривень, які були озвучені ОСОБА_4 , як необхідна йому фінансова допомога на «корм для собаки», (диск зберігається в конверті-аркуші справи №185, том 2). Ці ж обставини підтверджені і протоколом від 25.02.2015 року за результатами проведення негласного розшукового заходу за оперативно-розшуковою справою №2224, що проводився на підставі ухвали слідчого судді голови Апеляційного суду Волинської області ОСОБА_37 від 24.11.2014 року №1433-цт, у якому відображено, у тому числі, і зміст вказаних вище телефонних розмов між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (а.с.202-212, том 2), а також диском №99, №245 з записами таких телефонних розмов ОСОБА_4 з ОСОБА_7 , який зберігається в конверті-аркуші справи №185, том 2.

Згідно протоколу від 21.05.2015 року ОСОБА_7 було вручено аудіо-, відеозаписуючий пристрій для фіксації факту і змісту розмови, що повинна була відбутися 21.05.2015 року в м.Любомль між ОСОБА_7 та працівником правоохоронного органу і такі негласні слідчі дії проводились на підставі ухвали слідчого судді голови Апеляційного суду Волинської області ОСОБА_37 від 15.05.2015 року №757т. Факт і зміст розмови фіксувалися за допомогою відеореєстратора Mini Video Recording System KS-650М інв.№11371659 з карткою пам`яті mikro SD №389 та відеореєстратора «Сафарі» №10490560 з карткою пам`яті mikro SD №390 (а.с.213, том 2). Згідно протоколу від 21.05.2015 року того ж дня в присутності понятих ОСОБА_41 та ОСОБА_42 . ОСОБА_7 було вручено грошові кошти в сумі 2000 гривень, які належали останньому, -для забезпечення участі ОСОБА_7 у заходах по одержанню фактичних даних про вчинення злочину. При цьому, як пояснював ОСОБА_7 у присутності понятих, службова особа правоохоронного органу вимагала у нього неправомірну вигоду в сумі 400-500 гривень щомісяця за не притягнення його до передбаченої законом відповідальності. Такі грошові кошти купюрами дві номіналом по 500 гривень, чотири купюри номіналом по 200 гривень, дві купюри номіналом по 100 гривень, - були відксерокопійовані на окремому аркуші(додаток №1 до протоколу на 3-х аркушах) та, в подальшому, такі купюри були оглянуті за допомогою ультрафіолетового випромінювання, при цьому, встановлено, що всі купюри не мають люмінісцентних нашарувань. Надані купюри були оброблені шляхом нанесення на них препарату «Промінь-1», в результаті чого при освітлюванні джерелом ультрафіолетового випромінювання встановлено, що нашарування на купюрах люмінесціюють світло-зеленим кольором і з дотриманням усіх послідуючих необхідних заходів вказані грошові кошти були поміщені в кишеню штанів ОСОБА_7 (а.с.214-218, том 2).

Згідно протоколу від 22.05.2015 року за результатами проведення негласної (розшукової) слідчої дії-контролю за вчиненням злочину, 21.05.2015 року на підставі ухвали слідчого судді голови Апеляційного суду Волинської області ОСОБА_37 від 15.05.2015 року №757т було задокументовано факт передачі 21.05.2015 року ОСОБА_7 неправомірної вигоди в сумі 1000 гривень ОСОБА_4 в салоні автомобіля «Ауді-А-6» біля готелю «Едем» в м.Любомлі (а.с.219-220, том 2).

Відповідно до супровідного листа від 09.06.2015 року №54/3-3026, Управлінням Служби безпеки України у Волинській області було направлено в прокуратуру Волинської області розсекречені матеріали щодо проведення негласних слідчих(розшукових) дій у ході досудового розслідування кримінального провадження №0000002(а.с.221, том 2).

Згідно дослідженого судом змісту телефонної розмови між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , яка мала місце 21.05.2015 року, і яка міститься на дистку №384(а.с.185, том 2), ОСОБА_7 запитує в ОСОБА_4 дозволу перейти на інше місце роботи, - біля заправки, - вони обговорюють дане питання та домовляються про зустріч біля готелю «Євро», куди ОСОБА_4 саме під`їжджав автомобілем.

Згідно протоколу від 22.05.2015 року за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, які проводились на підставі ухвали слідчого судді голови Апеляційного суду Волинської області ОСОБА_37 від 15.05.2015 року №757т, а саме за результатами аудіо-, відеоконтролю особи відносно старшого оперуповноваженого Любомльського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_4 , під час зустрічі ОСОБА_7 з ОСОБА_4 , яка мала місце 21.05.2015 року на території готелю «Євро» за адресою м.Любомль, вул.1-го Травня, 145, ОСОБА_7 запитує у ОСОБА_4 чи можна йому перейти стояти з «Комори» на заправку і ОСОБА_4 не заперечує. Потім останній пропонує ОСОБА_7 , щоб той надав «спонсорську допомогу», оскільки начальник має їхати в АТО, та ОСОБА_4 безпосередньо каже ОСОБА_7 про те, щоб останній дав йому 1000 гривень, бо його два місяці не буде на місці, після чого ОСОБА_7 дістав гроші з кишені штанів, а ОСОБА_4 сказав «всьо, - ложи» свідок поклав гроші на коробку передач в салоні автомобіля, після чого вийшов з машини. Вказані події були зафіксовані ОСОБА_7 на відеореєстратор та розміщені на диску CD-R Artex №391 від 21.05.2015 року(а.с.222-223, том 2). Ці ж обставини підтверджені і дослідженою в ході судового розгляду інформацією, що міститься на диску CD-R Artex №391 від 21.05.2015 року(зберігається в конверті-аркуш №185, том 2), на якому відображено вказані події.

Також вказані обставини підтверджені і протоколом огляду місця події від 21.05.2015 року, в ході якого в автомобілі «Ауді-А6», яким ОСОБА_4 приїхав на зустріч до ОСОБА_43 , було виявлено грошові кошти в сумі 1000 гривень двома купюрами по 500 гривень кожна з серією та номером ЗИ9037164, ЛБ7187781, при огляді яких за допомогою лампи з ультрафіолетовим випромінюванням були виявлені нашарування сторонньої речовини і такі кошти були вилучені з місця події. Також було вилучено службове посвідчення ОСОБА_4 , платіжні і дисконтну картки, жетон збройних сил, грошову купюра номіналом 50 гривень, дві купюри номіналом по 100 доларів кожна, порошкоподібну речовину та мобільні телефони, а також взято змиви рук в ОСОБА_4 та змиви з керма автомобіля «Ауді А6» на марлеві тканини та вилучено сам автомобіль(а.с.25-29, том 2). Ці ж обставини зафіксовані на відеокасеті №10, яка зберігається в конверті на а.с.30, том 2. Усі вище перелічені документи та предмети були оглянуті, згідно протоколу огляду речей та документів від 03.06.2015 року(а.с.32-41, том 2), та визнані речовими доказами у справі, які приєдані та зберігаються при справі, - згідно постанови від 03.06.2015 року, (а.с.42-43, том 2), окрім порошкоподібної речовини рожевого кольору, яка була повернута обвинуваченому 27.06.2015 року, згідно розписки останнього (а.с.31, том 2).

Згідно висновку експертизи від 25.06.2015 року №319/319, проведеної на підставі постанови слідчого про призначення експертизи спеціальних хімічних речовин від 03.06.2016 року(а.с.138-143, том 2), на грошових коштах в сумі 1000 гривень (двома купюрами номіналом по 500 гривень кожна), які були вилучені працівниками правоохоронних органів з салону автомобіля «Ауді А6», д.р.н. НОМЕР_2 , в ході огляду місця події 21.05.2015 року, виявлено нашарування спеціальної хімічної речовини, та зазначено, що спеціальні хімічні речовини, нашаровані на таких грошових купюрах мають спільну родову належність з наданим на дослідження зразком спецпрепарату «Промінь-1», та те, що відсутність люмінофорів на контрольному зразку марлевої тканини свідчить про виключення випадкового забруднення наданих на дослідження об`єктів (а.с.144-151, том 2).

Згідно витягів з кримінального провадження №0000002 відомості про такі вище вказані кримінальні правопорушення були внесені до Єдиного Реєстру досудових розслідувань(а.с.173-189 том 1) та було розпочато досудове розслідування за даними фактами. Відповідно до постанови заступника прокурора Волинської області від 26.03.2015 року та постанови старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Волинської області, матеріали кримінального провадження №0000054 від 26.03.2015 року по факту повторного вимагання та отримання неправомірної вигоди працівником правоохоронного органу «С» були об`єднані в одне кримінальне провадження з №0000002 і останній номер було присвоєно, як номер об`єднаного провадження та було об`єднано матеріали таких досудових розслідувань(а.с.193,194, том 1). Крім того, в одне провадження з кримінальним провадженням №0000002 було об`днано і кримінальні провадження №0000103 за ч.1 ст.366 КК України по факту внесення завідомо неправдивих даних до офіційного документа службовими особами, та кримінальні провадження №0000121, №0000122, №0000132, №0000134 за ч.3 ст.368 КК України за фактом повторного отримання неправомірної вигоди старшим оперуповноваженим ДСБЕЗ Любомльського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_4 і таким провадженням було присвоєно єдиний номер №0000002 та об`єднано матеріали досудових розслідувань за вказаними провадженнями (а.с.220,225,231,239,245-246, том 1). Згідно постанови прокурора від 24.06.2015 року було об`єднано в одне провадження і матеріали кримінальних проваджень №0000002 від 05.01.2015 року, №0000151 від 19.06.2015 року, №0000152 від 19.06.2015 року, №0000153 від 19.06.2015 року та №0000154 від 19.06.2015 року і об`єднаному провадженню було присвоєно єдиний номер №0000002 (а.с.22-23, том 2 ). Відтак, наведені вище та досліджені судом докази здобуті в межах даного кримінального провадження.

Усі вище перелічені докази суд оцінює, як належні та допустимі докази, здобуті в межах даного кримінального провадження з дотриманням вимог КПК України, та відхиляє доводи сторони захисту, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Наведені вище письмові та речові докази (носії інформації) підтверджують існування обставин, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і мають значення для даної справи в межах пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, а саме обставин, які стосуються факту схиляння до передачі(прохання) та отримання повторно обвинуваченим, як службовою особою правоохоронного органу, неправомірної грошової вигоди за не вчинення дій, на здійснення яких він був уповноважений законом. Відтак, такі докази є належними щодо вказаних обставин.

Відповідно до ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України. Як установлено судом вище, фіксування факту передачі свідком ОСОБА_7 обвинуваченому ОСОБА_4 30.12.2014 року, 26.02.2015 року та 21.05.2015 року грошових коштів, як неправомірної вигоди за неперешкоджання у здійсненні свідком незаконного обміну валюти, проводилось у межах досудового розслідування даного кримінального провадження, на підставі відповідних ухвал слідчого судді та з дотриманням вимог Глави 21 КПК України. Покликання сторони захисту на необхідність визнання таких доказів недопустимими, зокрема, з тих підстав, що забезпечення свідка ОСОБА_7 технічними засобами для фіксування негласної (розшукової) слідчої дії 21.05.2015 року проводилось не в службовому кабінеті, як зазначено в протоколі, а в автомобілі співробітників СБУ, не є підставою для визнання вище згаданих доказів недопустимими, оскільки стороною захисту не спростовано доказів на підтвердження правомірності проведення такого слідчого експерименту і його фіксування за допомогою аудіо-відеозаписуючого пристрою, наданого свідку ОСОБА_7 співробітниками правоохоронного органу в межах здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні. Місце забезпечення свідка таким технічним пристроєм фіксування слідчої дії, на думку суду, не змінює змісту та суті такої слідчої дії і не спростовує такого доказу, здобутого в ході досудового розслідування в межах даного кримінального провадження.

У ході судового розгляду даного кримінального провадження судом були допитані в якості свідків ОСОБА_44 та ОСОБА_45 , які, як установлено судом вище на підставі досліджених письмових доказів протоколу від 21.05.2015 року, - були залучені органом досудового розслідування в якості понятих при проведенні негласних слідчих дій, які проводились за участі свідка ОСОБА_7 21.05.2015 року. Відповідно до положень ч.ч.11,12 ст.290 КПК України, суд не допускає покази таких свідків, як доказ у даному кримінальному провадженні, враховуючи те, що сторона обвинувачення, якій було відомо ще на стадії досудового розслідування про вказаних осіб та можливість скористатись їх показами, як доказом у даній справі, не здійснила відкриття стороні захисту таких відомостей про вказаних свідків (щодо допиту їх в якості свідків) до початку судового розгляду кримінального провадження і такі особи не були допитані в якості свідків під час досудового розслідування. Крім того, у розумінні ст.ст.85,86 КПК України, покази понятих не є належним і допустимим доказом щодо обставин, які підлягають доказуванню в межах кримінального провадження, оскільки вони лише дублюють викладені в документах, - письмових доказах у справі, - обставини.

Покликання сторони захисту на неправдивість показів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 щодо обставин, за яких ОСОБА_4 схиляв останніх до передачі йому неправомірної вигоди та отримував від вказаних осіб таку вигоду, та на те, що свідки його оговорили, не підтверджено належними і допустимими доказами і такі показання вище перелічених свідків не спростовані іншими доказами, а навпаки, узгоджуються з іншими доказами у даному кримінальному провадженні, які були досліджені судом вище, та яким суд надав оцінку.

Покликання обвинуваченого на те, що мотивацією отримання ним 30.12.2014 року від ОСОБА_7 грошових коштів в сумі 1000 гривень, які були сприйняті обвинуваченим, як подяка свідка за послуги, що були не зрозумілими для самого обвинуваченого, а також мотивацією для подальшого отримання ОСОБА_4 від ОСОБА_7 26.02.2015 року коштів в сумі 800 грн. на придбання корму для службового собаки, а 21.05.2015 року - коштів в сумі 1000 грн. на потреби АТО не спростовує встановлених вище обставин у даному кримінальному провадженні, які доводять вину ОСОБА_4 у цій частині інкримінованого йому обвинувачення і такі покази обвинуваченого не впливають на правову кваліфікацію вище зазначених дій останнього.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_46 показав суду, що починаючи з 2013 року він працював начальником конвою Люмольського ВП і опікувався службовою собакою - вівчаркою, яка утримувалась за рахунок самих співробітників поліції, оскільки офіційно пес не був закріплений за ВП та коштів на його утримання ніхто не виділяв. Показав, що ОСОБА_4 дійсно приблизно в лютому-березні 2015 року купував корм в мішках для собаки, однак, за які кошти він купував такий корм свідку не відомо.

Свідок ОСОБА_47 також показав суду, що в період з липня 2014 року по червень 2015 року він очолював Любомльський ВП і в цей час у поліції була службова собака - вівчарка, корм для якої неодноразово приносив ОСОБА_4 .

Такі покази свідків ОСОБА_48 та ОСОБА_49 також не спростовують встановлених вище обставин справи щодо неправомірності отримання обвинуваченим, як службовою особою правоохоронного органу, неправомірної вигоди, незалежно від того, на які потреби обвинуваченим було використано неправомірно отримані грошові кошти.

Покликання сторони захисту на покази свідків ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , які допитувались на стадії досудового розслідування та які(кожен, зокрема) показали суду про те, що в період 2014-2015 років вони також займалися незаконним обміном валюти поблизу магазину «Комора» в селі Старовойтове Любомльського району і не бачили, щоб ОСОБА_7 займався там же і в той же період часу незаконним обміном валюти, - що на думку сторони захисту, вказує на неправдивість показів свідка ОСОБА_7 в тій частині, що передані ним 30.12.2014 року, 26.02.2015 року та 21.05.2015 року обвинуваченому ОСОБА_4 грошові кошти являють собою неправомірну вигоду, отриману обвинуваченим за неперешкоджання ним у зайнятті ОСОБА_7 незаконними валютними операціями, - не спростовують встановлених вище обставин справи з наступних причин.

Як показав суду свідок ОСОБА_53 , він на протязі 2014-2015 рр. займався незаконними валютними операціями, а саме обмінював валюту поблизу магазину «Комора» в селі Старовойтове Любомльського району. Більшість «валютчиків» знав в обличчя, однак, не знав ОСОБА_7 та не бачив, щоб останній обмінював валюту в той час, коли таким обміном займався сам ОСОБА_54 . Такі покази свідка ОСОБА_50 не спростовують усіх перелічених вище та досліджених судом доказів, зокрема, щодо того, що ОСОБА_7 протягом згаданого періоду часу також займався незаконним обміном валюти та передавав обвинуваченому грошові кошти саме за не перешкоджання останнім у здійсненні свідком такої протиправної діяльності, оскільки, як показав суду свідок ОСОБА_53 , обміном валюти він займався не кожного дня та не протягом усієї доби, а обмінював валюту з 19-ї години до 3-ї години ночі і в такий період часу не бачив, щоб ОСОБА_55 теж обмінював валюту, - що, однак, не виключає можливості здійснення ОСОБА_56 незаконного обміну валютних цінностей протягом іншого періоду доби за відсутності свідка ОСОБА_50 , оскільки, як показав останній, йому не відомо, хто займається незаконним обміном валюти в інший період доби.

Свідок ОСОБА_51 дав суду аналогічні покази щодо місця та часу здійснення ним незаконного обміну валюти. Показав також, що обмінював валюту не кожного дня, але у ті дні та часи, коли він «міняв», то не бачив, щоб ОСОБА_7 займався незаконним обміном валюти. Такі покази даного свідка також не спростовують перелічених вище та досліджених судом доказів, зокрема, щодо того, що ОСОБА_7 протягом згаданого періоду часу займався незаконним обміном валюти та передавав обвинуваченому грошові кошти саме за не перешкоджання останнім у здійсненні свідком такої протиправної діяльності, оскільки, як показав свідок ОСОБА_51 , він не щодня стояв біля магазину «Комора» і не знає, чи «стояв на обміні валюти» ОСОБА_7 у той період часу, коли ОСОБА_51 був відсутній.

Свідок ОСОБА_57 , який також дав суду аналогічні покази щодо місця та часу здійснення ним незаконних валютних операцій, показав суду, що не бачив, щоб ОСОБА_7 обмінював валюту в той період часу, коли він сам цим займався, однак, показав, що поблизу магазину «Комора» постійно було багато людей, магазин працює цілодобово, і він не міг одночасно бачити хто та чим займався поблизу вказаного магазину. Як показав свідок ОСОБА_57 , він неодноразово бачив ОСОБА_7 поблизу магазину «Комора», але чим він займався свідку не відомо. Таким чином, покази даного свідка також не спростовують перелічених вище та досліджених судом доказів, зокрема, щодо того, що ОСОБА_7 протягом згаданого періоду часу займався незаконним обміном валюти та передавав обвинуваченому вище згадані грошові кошти за наведених вище обставин саме за не перешкоджання останнім у здійсненні свідком такої протиправної діяльності.

Покликання сторони захисту на відсутність у діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України в частині прохання та отримання неправомірної вигоди ним від ОСОБА_7 з тих підстав, що вказані події відбувались під контролем правоохоронних органів і є, на думку сторони захисту, провокацією хабара, спростовуються також наступним.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року №5 Про судову практику у справах про хабарництво, якщо давання чи одержання хабара відбувалось у звязку з провокацією, то такі обставини не виключають відповідальність того, хто дав хабар і хто його одержав.

Однак, як було установлено в ході судового розгляду даного кримінального провадження, саме протиправні дії ОСОБА_4 , які виразились у здійсненні пропозиції надання йому неправомірної вигоди за неперешкоджання ОСОБА_7 у здійсненні ним незаконної діяльності по обміну валютою, стали підставою для звернення останнього до правоохоронних органів з заявою відповідного змісту про це. І лише після такого звернення ОСОБА_7 правоохоронними органами було вжито передбачених законом заходів для здійснення фіксації вчинюваних ОСОБА_4 дій стосовно ОСОБА_7 . Відтак, одержаня ОСОБА_4 30.12.2014 року, 26.02.2015 року та 21.05.2015 року неправомірної вигоди від ОСОБА_7 відбувалось у зв`язку з фіксуванням правомірності дій обвинуваченого після звернення ОСОБА_7 до правоохоронних органів з письмовою заявою і провокація хабара, у даному випадку, відсутня.

Із урахуванням вище наведеного, оцінюючи досліджені судом вище перелічені докази у їх сукупності, - а саме, ті докази, які визнані судом належними та допустимими, - суд вважає доведеними факти прийняття повторно пропозиції службовою особою правоохоронного органу ОСОБА_4 - неправомірної вигоди, а також прохання надання йому такої вигоди для себе чи третьої особи, від ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 у вище зазначений період часу та за вище наведених обставин. Разом з тим, суд вважає не доведеним та виключає з обвинувачення інкриміновані ОСОБА_4 дії в частині вимагання ним від перелічених осіб такої неправомірної вигоди, оскільки таке вимагання об`єктивно відсутнє в діях обвинуваченого та не підтверджено достатніми належними і допустимими доказами і кваліфікує такі дії ОСОБА_4 , як прийняття пропозиції службовою особою правоохоронного органу неправомірної вигоди, а також прохання надання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи від ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , та отримання такої неправомірної вигоди службовою особою(обвинуваченим) повторно.
Таким чином, суд вважає встановленим факт вчинення ОСОБА_4 , як службовою особою правоохоронного органу, прийняття пропозиції неправомірної вигоди, прохання надання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи та отримання неправомірної вигоди, вчинені повторно, і такі дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.3 ст.368 КК України.

ІІІ. Стаття 366 ч.1 КК України
Не зважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 у вчиненні ним такого інкримінованого йому діяння складанні службовою особою завідомо неправдивого офіційного документі та його видачі, - вина останнього повністю доведена зібраними у даному кримінальному провадженні доказами.

Так, той факт, що в період скоєння інкримінованого діяння обвинувачений ОСОБА_4 був службовою особою правоохоронного органу, встановлено судом вище на підставі досліджених та перелічених вище письмових доказів.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_11 показав суду, що з ОСОБА_4 він познайомився 2014 року в кафе, коли був на хрестинах своєї дитини, а обвинувачений відпочивав у тому ж кафе і того дня між ними виник конфлікт. Показав, що на постійній основі тобто, протягом кількох років він займався незаконним обміном валюти поблизу магазину «Комора» в селі Старовойтове Любомльського району Волинської області. Після конфлікту в кафе ОСОБА_4 склав відносно нього протокол про адмінправопорушенння за незаконний обмін 5 доларів США, однак, у подальшому, між ними встановились дружні відносини, вони разом вечеряли, спілкувались та зустрічались майже щодня і обвинувачений з серпня 2014 року більше не складав відносно нього адмінпротоколів і він вільно здійснював обмін валюти. 11 березня 2015 року біля 20-ї години коли він також стояв на обміні валюти, до нього під`їхав ОСОБА_28 з яким вони разом повечеряли в кафе і ОСОБА_19 поїхав, а він залишився далі обмінювати валюту. Показав, що будь-яких протоколів, у тому числі, щодо незаконного обміну валюти, ОСОБА_4 того вечора відносно нього не складав, як і не виявляв такого правопорушення. Близько 22 години того ж вечора під`їхав автомобіль і він поміняв не знайомому чоловіку 4800 злотих, після чого чоловік, якому він міняв кошти від`їхав, а до нього під`їхали автомобілем працівники міліції, представились, запросили проїхати з ними для складання протоколу про адміністративне правопорушення і він погодився. Протокол складав ОСОБА_58 , при цьому були присутніми ще двоє понятих, які були і свідками обміну валюти, оскільки бачили, як він обміняв польські злоті. Коли ОСОБА_59 складав протокол, він добровільно видав працівникам міліції гроші 4800 злотих та 5478 гривень, які мав при собі, - але не хотів підписувати жодні документи. Він відразу ж визнавав факт вчинення ним адміністративного правопорушення, оскільки момент обміну бачили свідки та сам чоловік, якому він обмінював валюту також був присутній. Ще знаходячись в автомобілі працівників міліції хотів зателефонувати до ОСОБА_30 та попросити про допомогу, щоб відносно нього не складали адмінпротокол, однак, йому не дозволили зателефонувати. Того ж вечора відразу після виявлення правопорушення він з працівниками міліції приїхали в приміщення Любомльського ВП, де всі купюри вилучених у нього грошових коштів були відксерокопійовані працівниками міліції, вони склали акт, від підпису в якому він також відмовився, оскільки мав намір наступного дня «вирішити» такі свої проблеми через ОСОБА_4 . Зранку наступного дня 12 березня 2015 року він зателефонував до ОСОБА_30 та повідомив останньому про вказані події, вони зустрілись і ОСОБА_4 сказав, що «вирішить» це питання. Вони приїхали до райвідділу міліції, він залишився в службовому кабінеті обвинуваченого, де очікував останнього, а коли той повернувся, то віддав йому усі вилучені раніше у нього працівниками карного розшуку гроші 4800 злотих та понад 5000 гривень. Після цього ОСОБА_4 склав відносно нього інший адмінпроткол про те, що ніби-то, того ж дня 11.03.2015 року саме він близько 21.30.-22.00.год. виявив факт обміну ним валюти, а саме 50 польських злотих. Такий протокол обвинувачений складав у своєму кабінеті в приміщенні Любомльського СВ 12 березня 2015 року, попередньо повернувши йому всю суму раніше вилучених коштів - 4800 злотих та понад 5000 гривень, - після чого він поїхав до себе додому та привіз окремо 50 злотих, про які ОСОБА_60 склав протокол, та передав ці кошти обвинуваченому. Що саме писав у протоколі ОСОБА_19 та які його пояснення він записував свідок не знає, оскільки підписав протокол не читаючи, однак, у такому протоколі було записано, що він складений саме о/у Любомльського ДСБЕЗ ОСОБА_4 , а не о/у карного розшуку ОСОБА_13 , який насправді виявив правопорушення та на іншу суму валютних коштів. У подальшому такий протокол був розглянутий Любомльським районним судом та його було оштрафовано за незаконний обмін 50 польських злотих, які було конфісковано. Показав також, що в подальшому спілкувався у телефонному режимі з ОСОБА_21 , який повідомляв його про те, що за фактом зникнення вилучених та повернутих йому обвинуваченим грошових коштів проводились перевірки в Любомльському ВП, в результаті чого виникли проблеми. На прохання обвинуваченого він написав заяву до правоохоронних органів щодо неправомірних дій працівників карного розшуку та зникнення грошей - 4800 злотих та понад 5000 гривень. У подальшому, вже в ході перевірки правомірності дій самого обвинуваченого, йому стало відомо про те, що усі його з ОСОБА_21 телефонні розмови були зафіксовані співробітниками СБУ, і він повідомив слідчому прокуратури про справжні обставини справи, про які показав і в суді, зокрема, щодо дійсних обставин складання відносно нього адміністративних протоколів співробітниками карного розшуку та ОСОБА_4 і про повернення останнім йому грошових коштів в сумі 4800 злотих та понад 5000 гривень.

Свідок ОСОБА_13 показав суду про те, що в березні 2015 року, він, як оперуповноважений карного розшуку Любомльського ВП, отримав усну вказівку від заступника начальника Любомльського ВП щодо необхідності здійснення заходів по відпрацюванню Любомльського району на предмет виявлення крадіжок майна. Разом з іншими оперуповноваженими карного розшуку - ОСОБА_61 і ОСОБА_62 вони 11 березня 2015 року поїхали в село Старовойтове Любомльського району і поблизу магазинів «Садиба» і «Комора» виявили, як особа, - у подальшому було встановлено, що ним виявився ОСОБА_63 , - купував польські злоті. Оскільки такі дії особи були протиправними, вони підійшли до ОСОБА_64 , представились та запропонували проїхати до відділку поліції для складання протоколу про адміністративне правопорушення, на що той погодився. У райвідділку ним особисто було складено протокол про порушення ОСОБА_11 правил про валютні операції, останній не заперечував даного факту, добровільно видав грошові кошти - 4800 злотих та 5478 гривень, - які були ними відксерокопійовані та переписані номери купюр, складено відповідний акт, відібрано пояснення у понятих, однак, від підписів ОСОБА_65 відмовився та хотів зателефонувати до ОСОБА_30 , але вони не дозволили йому цього зробити. У подальшому адмінматеріал та грошові кошти були передані ним особисто начальнику карного розшуку ОСОБА_66 . Того вечора вже не було кому внести відомості щодо даного адмінпротоколу до інформаційної системи «Апра», оскільки було вже пізно і доступ співробітників поліції та такої системи обмежений, однак, паперовий варіант картки для внесення відомостей до такої інформсистеми по вказаному протоколу також складав він особисто та передав її разом з адмінматеріалом та вилученими грошовими коштами начальнику карного розшуку ОСОБА_66 . При передачі ним вказаних документів та грошових коштів начальнику карного розшуку були також присутніми інші співробітники міліції ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 . Протокол відносно ОСОБА_64 було складно ним у присутності понятих ОСОБА_70 і ОСОБА_71 і вони ж були свідками того, як ОСОБА_65 обмінював валюту. Бланк протоколу про адміністративне правопорушення приніс йому ОСОБА_72 та сказав, що взяв такий бланк у дільничих інспекторів. Наступного дня дізнався про внесення до інформаційної системи «Апра» зовсім інших даних про вчинене правопорушення, а саме, - про те, що таке правопорушення було ніби-то виявлено не співробітниками карного розшуку, а старшим оперуповноваженим ДСБЕЗ ОСОБА_34 , який і склав та підписав протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_64 , та вказав про незаконний обмін останнім лише 50 польських злотих. Показав, що грошові кошти, вилучені у ОСОБА_64 він повинен був здати до фінансової частини (в бухгалтерію), однак, була пізня година і бухгалтерія вже не працювала. Показав також, що мав можливість помістити вказані кошти у свій робочий сейф, однак, передав їх своєму безпосередньому керівнику разом з адмінматеріалом для подальшого зберігання до наступного робочого дня.

Такі покази свідка ОСОБА_13 підтвердив у судовому засіданні і свідок ОСОБА_73 , який показав, що, як оперуповноважений Любомльського ВП 11.03.2015 року він в групі з ОСОБА_13 і ОСОБА_62 разом виїхали в село Старовойтове Любомльського району з метою виявлення правопорушень, та біля 22 години поблизу магазинів «Комора» і «Садиба» виявили факт незаконного обміну ОСОБА_11 грошових коштів в сумі 4800 польських злотих. Для фіксування такого правопорушення вони разом проїхали до Любомльського ВП, де ОСОБА_13 в присутності двох понятих та самого ОСОБА_64 у службовому кабінеті було складено протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, останній не заперечував факту обміну ним вказаної суми валютних цінностей, добровільно видав також і інші наявні у нього кошти понад 5000 гривень та понад 4000 польських злотих, однак, від підписів відмовився. Усі документи протокол, пояснення понятих, акт огляду та вилучення грошових коштів та самі грошові кошти ОСОБА_13 передав начальнику карного розшуку ОСОБА_74 в їх - ОСОБА_75 та ОСОБА_76 присутності. Пізніше дізналися про заміну даних в інформаційній системі «Апра» та про зміну даних в протоколі про виявлене ними вище згадане адмінправопорушення, - щодо суми вилучених коштів і даних про те, хто та коли виявив правопорушення і склав адмінпротокол.

Свідок ОСОБА_72 показав суду, що 11.03.2015 року він, як начальник карного розшуку Любомльського ВП, отримав усну вказівку від заступника начальника Любомльського ВП ОСОБА_77 залучити 2-3-х співробітників міліції для відпрацювання по виявленню правопорушень, у тому числі, в селі Старовойтове Любомльського району. Увечері він провів інструктаж з оперуповноваженими ОСОБА_13 , ОСОБА_61 та ОСОБА_62 і останні поїхали на виїзд. Пізніше вони зателефонували та приїхали до відділку з ОСОБА_11 , повідомивши, що останній здійснював незаконний обмін валюти. У службовому кабінеті вони проводили оформлення та складання протоколу про виявлене правопорушення, ОСОБА_11 видав наявні у нього грошові кошти 4800 польських злотих та понад 5000 гривень, однак, від підписів відмовився, повідомивши, що всі такі дії працівників поліції даремні, оскільки наступного дня він вирішить усі питання через ОСОБА_30 або начальника міліції. Про всі ці обставини він доповів заступнику начальника Любомльського ВП Дорохольському, який також особисто спілкувався з ОСОБА_11 та сказав їм оформляти все згідно закону. ОСОБА_13 склав протокол, зібрав усі матеріали та передав їх йому особисто разом з грошима, які видав ОСОБА_11 . Після цього усі розійшлись, оскільки було вже пізно, а він вказані документи та гроші поклав до сейфу в своєму службовому кабінеті. Зранку наступного дня ОСОБА_78 сказав передати йому усі вказані документи разом з грошима та супровідною, що він і зробив в присутності інших співробітників. Показав, що бланк протоколу про адміністративне правопорушення та бланк інформаційної картки на заповнення даних для внесення їх в систему «Апра» він взяв особисто у слідчого ОСОБА_79 , про що останній наступного дня написав відповідний рапорт. Показав, що особисто кілька разів заходив до службового кабінету, де працівники карного розшуку складали протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_11 та бачив, як ксерокопіювали та переписували номери грошових купюр, вилучених у ОСОБА_11 , як відбирали пояснення у понятих, складали усі інші документи по даному матеріалу. Дані в систему «Апра» були внесені наступного дня і він бачив, як ОСОБА_80 , яка безпосередньо займається внесенням інформації до системи «Апра» внесла відомості про виявлене та згадане вище правопорушення та про складений ОСОБА_13 адмінпротокол. Пізніше виявили в інформаційній системі «Апра» виправлення щодо номеру такого адмінпротоколу, того хто саме його складав замість ОСОБА_13 було зазначено ОСОБА_4 , та зміни щодо суми вилучених коштів, які були предметом правопорушення 50 злотих, а не 4800 злотих та 5478 гривень які в дійсності були вилучені працівниками карного розшуку під час виявлення правопорушення. Про вказані виправлення в системі «Апра» він подав рапорт на ім`я начальника Любомльського РВ. Показав також, що в складеному працівниками карного розшуку відносно ОСОБА_11 адміністративному матеріалі він особисто бачив протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків, рапорти працівників міліції, протокол вилучення грошових коштів, а також пакет поліетиленовий з номером, в якому зберігались вилучені у ОСОБА_11 грошові кошти, однак, після передачі такого адмінматеріалу та грошей ОСОБА_81 він більше не бачив вказаних документів та не знає щодо подальшої долі вилучених грошових коштів.

Свідок ОСОБА_78 показав суду про те, що в лютому-березні 2015 року Любомльським РВ проводились відпрацювання по виявленню та запобіганню пограбувань фізичних осіб, які мали місце на території кількох селищних рад району і він, як заступник начальника Любомльського РВ дав вказівку начальнику КР Любомльського РВ ОСОБА_74 направити групу співробітників карного розшуку по району в рамках зазначених міроприємств. У подальшому йому було повідомлено про факт виявлення співробітниками карного розшуку незаконного обміну валюти ОСОБА_11 , якого було доставлено в приміщення райвідділу, де відносно нього співробітниками карного розшуку було складено протокол про адміністративне правопорушення. Наступного дня ОСОБА_72 передав йому адмінпротокол, складений ОСОБА_13 відносно ОСОБА_11 , але він повернув вказаний протокол на доопрацювання та звернув увагу на необхідність передачі вилучених у ОСОБА_11 грошових коштів до бухгалтерії, після чого підписав супровідний лист. Після доопрацювання даний адмінматеріал йому не передавали і про результати його розгляду йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_82 підтвердив суду той факт, що в березні 2015 року коли він в групі з іншими співробітниками Любомльського РВ патрулювали на виїзді в м.Любомлі, до них зателефонував начальник карного розшуку ОСОБА_72 та попросив у нього бланк протоколу про адміністративне правопорушення, та коли він у подальшому до них під`їхав, то він передав йому такий бланк, про що наступного дня склав відповідний рапорт. Номер та серію бланку такого протоколу він не пам`ятає, однак, такі бланки він отримує в кількості 5-10 штук і ці бланки є підзвітними документами, оскільки мають відповідні серію та номер і вони звітують за такі бланки, із урахуванням чого ним і було написано наступного дня рапорт про передачу одного такого бланку ОСОБА_66 .

Свідок ОСОБА_68 також підтвердив суду той факт, що 11.03.2015 року близько 23 год., коли він в групі з ОСОБА_83 та іншими співробітниками Любомльського РВ були на виїзді, до них зателефонував начальник сектору карного розшуку ОСОБА_72 та попросив у ОСОБА_84 бланк протоколу про адміністративне правопорушення, та коли ОСОБА_72 під`їхав до них, він передав йому такий бланк. Повернувшись з виїзду він побачив, що у сусідньому кабінеті колеги з карного розшуку складали протокол про адміністративне правопорушення, при цьому були присутні інші співробітники міліції, поняті та ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_85 показав суду про те, що в березні 2015 року він зі своїм знайомим ОСОБА_86 перевозили товар через кордон, зупинились поблизу магазинів «Садиба» і «Комора», які розташовані поряд, і бачили, як працівники міліції затримали особу, яка обмінювала валюту злоті на гривні чи навпаки. При цьому його та ОСОБА_87 запросили бути понятими і вони погодились Разом з працівниками міліції та особою, яка обміняла валюту вони проїхали до Любомльського райвідділку міліції, де в службовому кабінеті співробітник міліції ОСОБА_13 складав протокол, а інші працівники міліції, які також були присутніми при цьому, перераховували грошові кошти, які видав «валютчик», ксерокопіювали їх, записували номери купюр та відбирали у нього та ОСОБА_71 пояснення. Вони розписувались у протоколах, хто саме складав протокол він не пам`ятає, однак, сума вилучених у «валютчика» коштів була більше 4000 злотих та більше 5000 гривень. Серед присутніх під час складання протоколу працівників міліції знав лише ОСОБА_14 та ОСОБА_88 .

Такі покази вище перелічених свідків не суперечать одне одному, узгоджуються між собою та з іншими доказами у справі.

Зокрема, як убачається з журналу обліку осіб, доставлених, відвідувачів та запрошених до Любомльського РВ УМВС України у Волинській області, інвентарний номер 786, 11.03.2015 року до Любомльського РВ о 22.30.год. прибули ОСОБА_11 , ОСОБА_89 та ОСОБА_90 та які залишили приміщення Любомльського РВ, відповідно о 00.25 год та о 00.20 год., про що в журналі було зроблено відповідні записи під номерами 732,733,734(а.с.5-7, том 3)

Згідно протоколу ВН №019182 про адміністративне правопорушення(другий екземпляр), саме оперуповноваженим карного розшуку Любомльського РВ ОСОБА_13 11.03.2015 року було складено протокол відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ст.162 КУпАП, де зазначено склад правопорушення, а саме зазначено про те, що 11.03.2015 року близько 21.45.год. в селі Старовойтово поблизу магазину «Садиба» ОСОБА_11 придбав іноземну валюту(польські злоті) в сумі 4800 польських злотих, свідками даного правопорушення зазначені ОСОБА_85 та ОСОБА_91 . Крім того, у вказаному протоколі зазначено про вилучення у ОСОБА_11 грошових коштів у сумі 4800 польських злотих та 5478 гривень, та зроблено запис про те, що від підписів у протоколі ОСОБА_11 відмовився(а.с.8, том 3). Згідно письмових пояснень ОСОБА_70 та ОСОБА_87 від 11.03.2015 року, відібраних оперуповноваженим Любомльського РВ ОСОБА_62 в ході складання вище згаданого протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_85 та ОСОБА_92 , кожен, зокрема, у своїх поясненнях підтвердили вище наведені обставини щодо факту виявлення співробітниками міліції обміну ОСОБА_11 за вище згаданих обставин валюти в сумі 4800 польських злотих(а.с.15,16, том 3), - що повністю узгоджується з показами свідків ОСОБА_70 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_75 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , даними ними у ході допиту в суді та не суперечить іншим дослідженим у справі доказам.

Ці ж обставини повністю підтверджуються і письмовим рапортом старшого оперуповноваженого СКР Любомльського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_95 від 11.03.2015 року, складеним у межах вище вказаного адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_11 (а.с.13) та рапортом ДІМ ОСОБА_94 від 11.03.2015 року про передачу ним бланку адміністративного протоколу ВН №019182 начальнику СКР ОСОБА_74 для складання протоколу про адміністратвине правопорушення за ст.162 КУпАП відносно ОСОБА_11 (а.с.12, том 3). Згідно протоколу огляду речей та документів від 26.06.2015 року вказані документи копія журналу доставлених осіб до Любомльського РВ, другий екземпляр протоколу про адміністративне правопорушення від 11.03.2015 року ВН №019182, оригінал рапорту ОСОБА_94 , рапорт ОСОБА_95 , пояснення ОСОБА_70 та ОСОБА_87 , витяги з ІІПС АПРА на ОСОБА_11 було оглянуто та залишено на зберігання в матеріалах даного кримінального провадження(а.с.17, том 3). Згідно постанови слідчого від 26.06.2015 року, такі документи було визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні та приєднано до справи (а.с.19-20, том 3).

Як убачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення №163/661/15-п, провадження в суді №3/163/464/15, - вилученої з Любомльського районного суду Волинської області в результаті надання тимчасового доступу до речей та документів на підставі ухвали слідчого судді від 24.06.2015 року(а.с.119-120, том 2) та відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 25.06.2015 року (а.с.121-124, том 2), - відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було складено інший протокол про адміністративне правопорушення за ст.162 КпАП України від 11.03.2015 року №019117 старшим о/у ДСБЕЗ Любомльського РВ УМВС України у Волинській області вже іншою службовою особою правоохоронного органу - ОСОБА_4 . Згідно такого протоколу, 11.03.2015 року близько 22 години поблизу магазину «Садиба» в селі Старовойтове Любомльського району ОСОБА_11 незаконно обміняв невстановленій особі 50 польських злотих на 310 гривень, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.162 КпАП України. Про вказані обставини виявлення такого правопорушення старшим о/у ДСБЕЗ Любомльського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_4 останній вказав у письмовому рапорті, приєднаному до вказаного протоколу, ці ж обставини відображені і в письмових поясненнях самого ОСОБА_11 , які містяться у вказаному адмінматеріалі та в заяві останнього про добровільн6у видачу ним незаконно обміняних коштів в сумі 50 польських злотих. Згідно постанови старшого о/у ДСБЕЗ Любомльського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_4 від 12.03.2015 року та квитанції №1831 вказані грошові кошти в сумі 50 польських злотих були передані на зберігання до бухгалтерії Любомльського РВ, а сам адмінматеріал був направлений на розгляд до Любомльського районного суду 13.03.2015 року відповідно до супровідного листа за підписом начальника Любомльського РВ ОСОБА_96 . У подальшому, вказаний протокол про адміністративне правопорушення був розглянутий Любомльським райсудом та ОСОБА_11 було піддано адміністративному стягненню за ст.162 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 550 гривень з конфіскацією в дохід держави 50 польських злотих і така постанова суду була виконана(а.с.125-131, том 2, а.с.53-76, том 3). Вказані документи були оглянуті та визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні (а.с.133-135, том 2, а.с.174-177, том 3).

Факт направлення вище згаданого протоколу від 11.03.2015 року №019117 складеного старшим о/у ДСБЕЗ Любомльського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_4 відносно ОСОБА_11 за ст.162 КпАП України для розгляду до Любомльського районного суду підтверджено і записом №1293 в журналі обліку вихідних несекретних документів(а.с.77-80, том 3) та записом №261 в журналі реєстрації адміністративних протоколів(а.с.93,125,126, том 3).

Допитаний в якості свідка ОСОБА_97 показав суду про те, що у березні 2015 року він працював дільничим інспектором Любомльського РВ і отримав для роботи бланки протоколів про адміністративні правопорушення, оскільки був уповноважений на складання таких протоколів. Усі бланки були номерними та з серією і видавались під розпис начальником ДІМ або інспектором ОСОБА_12 співробітникам міліції в кількості по 5-10 бланків. Показав, що у березні 2015 року біля 22 години до нього підійшов о/у ДСБЕЗ Любомльського РВ ОСОБА_98 та попросив дати один бланк протоколу і він дав такий бланк, однак, ніде цього не фіксував, оскільки інколи колеги передають для роботи такі бланки один одному. У подальшому йому не було відомо ким та коли було складено протокол на такому бланку.

Той факт, що бланк протоколу №019117 був отриманий саме ДІМ ОСОБА_99 підтверджено також і записом №57 в журналі видачі бланків протоколів про адміністратвині правопорушення Любомльського РВ УМВС України у Волинській області (а.с.81, 83, том 3).

Як показав суду свідок ОСОБА_17 , в березні 2015 року він, працюючи спільно з ОСОБА_4 складали протоколи про адміністративні правопорушення, використовуючи бланки протоколів, які брали в інспектора Старовойтової Дарії. Адмінпротоколу щодо ОСОБА_11 він на той час не складав, однак, йому було відомо про те, що такий адмінпротокол щодо останнього було складено ОСОБА_4 .

Крім того, допитана в якості свідка ОСОБА_12 показала суду про те, що в березні 2015 року вона працювала старшим інспектором Любомльського РВ УМВС України у Волинській області по роботі з населенням і громадськими формуваннями і в її обов`язки входило, у тому числі, внесення відомостей до інформаційної системи «АПРА», які вносились після складання особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, інформаційної картки в паперовому варіанті. Показала, що 12.03.2015 року начальник СКР ОСОБА_72 приніс їй картку відносно ОСОБА_11 за ст.162 КпАП України, де було вказано про те, що в останнього було вилучено понад 4000 польських злотих та понад 5000 гривень і вона відразу ж внесла такі відомості до інформаційної системи «Апра». Через нетривалий час до неї прийшов ОСОБА_4 з іншою інформаційною карткою по цій же особі, де було вказано вже іншу меншу - суму вилучених коштів та іншу особу, яка складала такий протокол не ОСОБА_13 , який був вказаний у першій картці, а ОСОБА_4 . Зайшовши під своїм паролем до інформаційної системи, вона внесла такі виправлення на прохання ОСОБА_4 та відповідно до поданої ним паперової версії інформаційної картки. Показала, що в подальшому одна з двох інформаційних карток зникла, - яка саме не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_47 показав суду про те, що з липня 2014 року по березень 2015 року він працював начальником Любомльського РВ і в березні 2015 року ОСОБА_4 , як старший оперуповноважений ДСБЕЗ, приніс до нього супровідний лист та протокол, складений ОСОБА_4 про адміністративне правопорушення, передбачене ст.162 КпАП України вчинене ОСОБА_11 , а саме незаконний обмін валюти 50 польських злотих. Він перевірив такі матеріали та підписав супровідний лист про їх направлення до Любомльського райсуду на розгляд. Про складання по тому ж факту іншого адміністративного протоколу та на іншу суму йому на той час не було нічого відомо і дізнався він про це вже пізніше. Про обставини внесення відомостей по таких адмінпротоколах до інформаційної системи «Апра» йому нічого не відомо, він лише візував ОСОБА_4 картку до інформсистеми «Апра» в паперовому вигляді по вище згаданому протоколу, складеному ОСОБА_4 . Заперечив надання ним будь-яких вказівок про повернення коштів чи складання неправдивих офіційних документів чи внесення неправдивих відомостей до документів або інформаційної системи «Апра».

У ході судового розгляду даного кримінального провадження обвинуваченим ОСОБА_4 було визнано той факт, що вище згаданий протокол №019117 відносно ОСОБА_11 за ст.162 КпАП України було складено саме ним. Однак, не визнаючи своєї вини у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме у складанні службовою особою завідомо неправдивого офіційного документа шляхом внесення до такого документа завідомо неправдивих відомостей та його видачі(службовому підробленні), - обвинувачений ОСОБА_4 показав про те, що викладені ним у такому протоколі про адміністративне правопорушення дані є правдивими та відповідають дійсним обставинам справи. Зокрема, як показав суду обвинувачений ОСОБА_4 , до моменту виявлення співробітниками карного розшуку факту порушення ОСОБА_11 правил про валютні операції близько 22 години, ним раніше між 21 та 22 годинами - також було виявлене таке ж правопорушення (незаконний обмін валюти) вчинене тією ж особою ОСОБА_11 , - та на тому ж місці, однак, щодо іншої суми коштів 50 польських злотих.

Такі показання обвинуваченого ОСОБА_4 повністю спростовані дослідженими судом та наведеними вище доказами у даному кримінальному провадженні, які оцінюються судом у їх сукупності.

Крім того, свідок ОСОБА_11 чітко підтвердив суду про те, що 11.03.2015 року будь-якого правопорушення, яке було би ним вчинене, ОСОБА_4 не виявляв та біля 20 години вказаного дня вони лише разом повечеряли, після чого обвинувачений поїхав і більше того дня вони не спілкувались і не зустрічались. Свідок ОСОБА_11 показав про те, що саме співробітниками карного розшуку було виявлено факт вчинення ним адміністративного правопорушення обміну 4800 польських злотих, - та складено протокол саме о/у СКР Любомльського РВ ОСОБА_13 і вилучено кошти в сумі 4800 польських злотих та 5478 гривень, при цьому, будь-якого іншого правопорушення відносно нього того дня ніким іншим виявлено не було, як не складалось і іншого протоколу про адміністративне правопорушення вказаного дня 11.03.2015 року, - що повністю узгоджується з показами свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_75 , ОСОБА_70 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , ОСОБА_77 та не суперечить дослідженим вище письмовим та речовим доказам у даному кримінальному провадженні. Крім того, як показав суду свідок ОСОБА_11 , саме на його прохання допомогти повернути вилучені у нього співробітниками СКР грошові кошти 4800 злотих та понад 5000 гривень, - обвинувачений ОСОБА_4 погодився та наступного дня 12.03.2015 року склав у своєму службовому кабінеті інший протокол, до якого вніс неправдиві відомості про те, що напередодні 11.03.2015 року він виявив незаконний обмін ОСОБА_11 50 польських злотих, - що не відповідало дійсності. У подальшому такі кошти 50 польських злотих свідок привіз обвинуваченому з дому, а ОСОБА_4 повернув йому вилучені у нього раніше співробітниками СКР грошові кошти 4800 злотих та понад 5000 гривень.
Як убачається з змісту телефонної розмови, яка мала місце між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 12.03.2015 року, та яка міститься на дослідженому судом диску №247(том 2, а.с.185), в ході такої розмови ОСОБА_11 повідомляв обвинуваченому про те, що співробітники карного розшуку ОСОБА_14 і ОСОБА_100 виявили факт незаконного обміну ним валюти, вилучили у нього грошові кошти в сумі понад 5000 гривень та 4800 польських злотих і доставили в райвідділ для складання протоколу, при цьому, не надали можливості зателефонувати до ОСОБА_4 , хоча він їх просив про це та казав, що його все-рівно відпустять. На вказаному носії інформації(диску №247) міститься також телефонна розмова, яка мала місце між ОСОБА_4 і ОСОБА_11 13.03.2015 року, в ході якої обвинувачений повідомляє свідку про те, що ОСОБА_14 з ним не вітається і знає про заміну інформаційної картки «Апра» та каже про те, що ОСОБА_14 запитував у дівчини, хто поміняв «Апру», та відповідає, що не знає, при цьому, ОСОБА_4 каже ОСОБА_11 по телефону дослівно: «а це ж я». У ході телефонної розмови між обвинуваченим і свідком ОСОБА_11 , яка мала місце 15.03.2015 року та 16.03.2015 року, свідок повідомляє обвинуваченого про те, що на запитання сторонніх повідомляє лише про вилучення у нього 4800 польських злотих і про те, що не «порішали» поки що нічого. Правомірність отримання в ході досудового розслідування такого доказу запису вище перелічених телефонних розмов, які містяться на такому дослідженому судом носії інформації (диску №247) була встановлена судом вище. Крім того, такий оптичний носій інформації диск №247 було оглянуто в ході досудового розслідування згідно протоколу огляду речей від 28.06.2015 року(а.с.1-2, том 3), та згідно постанови від 28.06.2015 року було визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні(а.с.3-4, том 3).

Судом установлено, що вилучені у ОСОБА_11 працівниками СКР Любомльського РВ грошові кошти в сумі 4800 польських злотих та 5478 гривень були повернуті останньому обвинуваченим ОСОБА_4 в приміщенні Любомльського РВ, однак, за яких обставин обвинувачений отримав такі грошові кошти для подальшого їх повернення ОСОБА_11 слідством залишилось не встановлено. Із урахуванням наведеного, суд виключає з обвинувачення заволодіння ОСОБА_4 грошовими коштами в сумі 5478 грн., оскільки, як установлено вище, такі кошти були повернуті обвинуваченим свідку ОСОБА_11 ще 12.03.2015 року, про що свідок підтвердив у ході його допиту в суді.

Наведе підтверджує факт вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення складанні та видачі завідомо неправдивого офіційного документа - з метою одержання неправомірної вигоди для іншої фізичної особи ОСОБА_11 . Суд виключає з обвинувачення вчинення ОСОБА_4 такого протиправного діяння з метою отримання ним неправомірної вигоди для себе, оскільки отримання ним такої неправомірної вигоди в результаті вчинення інкримінованого йому діяння залишилось не доведеним у суді.

Відтак, оцінюючи наведені та досліджені вище докази у їх сукупності судом встановлено факт умисного складання 12.03.2015 року ОСОБА_4 , як службовою особою правоохоронного органу, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої фізичної особи, завідомо неправдивого офіційного документа протоколу про адміністративне правопорушення №019117 від 11.03.2015 року, шляхом внесення до такого офіційного документа завідомо неправдивих відомостей щодо виявлення ОСОБА_4 факту незаконного обміну ОСОБА_11 11.03.2015 року близько 22 годину поблизу магазину «Комора» в селі Старовойтово Любомльського району Волинської області 50 польських злотих, а також видачі такого неправдивого документа - направлення його на розгляд до суду.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у складанні службовою особою завідомо неправдивого офіційного документа шляхом внесення до такого документа завідомо неправдивих відомостей та його видачі, вчиненими з метою одержання неправомірної вигоди для іншої фізичної особи, - службовому підробленні, - ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 366 Кримінального Кодексу України.
ІУ. Ст. 364 ч.1 КК України.
Не зважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 у вчиненні ним такого інкримінованого йому діяння використанні службовою особою влади всупереч інтересам служби, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої фізичної особи, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам - вина ОСОБА_4 у вчиненні такого діяння повністю доведена зібраними у даному кримінальному провадженні доказами.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 , обіймаючи посаду старшого оперуповноваженого державної служби боротьби з економічною злочинністю Любомльського районного відділу Управління МВС України у Волинській області, будучи службовою особою, представником органу виконавчої влади, виконуючи функції працівника правоохоронного органу, 12.03.2015 року, діючи умисно, використав надану йому владу і службове становище всупереч інтересам служби, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої фізичної особи, чим допустив зловживання владою та службовим становищем, що завдало істотної шкоди державним інтересам у вигляді підриву авторитету та престижу органів внутрішніх справ внаслідок створення в громадськості негативної думки щодо службових осіб державного правоохоронного органу, недотримання ними чинного законодавства, тобто, дискредитації діяльності міліції в цілому і Любомльського РВ УМВС України у Волинській області, зокрема.
Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_4 познайомився із ОСОБА_11 , який здійснював незаконні скуповування, продаж, обмін, використання валютних цінностей як засобу платежу, з яким у ОСОБА_4 , у процесі спільного спілкування, налагодились товариські відносини та домовленості про прикриття останнім, в силу своїх владних повноважень, такої незаконної діяльності.

У зв`язку із тим, що 11.03.2015 року ОСОБА_11 було доставлено працівниками сектору карного розшуку Любомльського РВ УМВСУ в області до приміщення райвідділу міліції за незаконні скуповування, продаж, обмін, використання валютних цінностей як засобу платежу, та складено працівником указаного сектору ОСОБА_13 стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення ВН №019182, передбачене ст. 162 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з вилученням готівки в розмірі 4800 польських злотих та 5478 гривень, ОСОБА_11 звернувся 12.03.2015 року за допомогою до ОСОБА_4 .

У подальшому, указаного дня, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем роботи, в адміністративному приміщені Любомльського РВ за адресою м. Любомль, вул. Володимирська, 3, після звернення до нього, як службової особи територіального підрозділу Державної служби боротьби з економічною злочинністю, ОСОБА_11 з приводу вжиття заходів до повернення вилучених валютних цінностей, будучи в силу виконання своїх службових повноважень обізнаним із вимогами ст. 162 КУпАП, згідно яких ОСОБА_11 підлягав притягненню до адміністративної відповідальністю, використав свої владні повноваження і службове становище в інтересах ОСОБА_11 .
Зокрема, не зважаючи на очевидність учинення ОСОБА_11 вказаного вище адміністративного правопорушення, діючи умисно, всупереч завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення, якими, згідно ст. 2 Кодексу, є охорона встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, шляхом обману та зловживання довірою старшого інспектора РНГФ Любомльського РВ УМВСУ в області ОСОБА_12 , яка не була обізнана зі злочинним умислом ОСОБА_4 , вжив незаконних заходів до перекручення нею в інформаційній підсистемі «Апра» Інтегрованої інформаційно-пошукової системи органів внутрішніх справ України (далі ІП «Апра» ІІПС ОВС) фактичних даних щодо обставин скоєного 11.03.2015 року ОСОБА_11 адміністративного правопорушення, зокрема, зміни суми вилучених у останнього валютних цінностей з 4800 польських злотих та 5478 гривень на 50 польських злотих, а також зміни прізвища особи, яка склала протокол зі « ОСОБА_14 » на « ОСОБА_15 », та підрозділу, працівники якого склали даний протокол .

Реалізовуючи подальший свій план щодо повернення ОСОБА_11 вилучених у нього коштів під час фіксації факту незаконного скуповування, продажу, обміну, використання валютних цінностей, задля маскування своєї незаконної діяльності із перекручування в ІП «Апра» ІІПС ОВС даних про виявлене працівниками сектору карного розшуку адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , після складання ним завідомо неправдивого офіційного документа - протоколу про адміністративне правопорушення ВН №019117 від 11.03.2015 року та внесення до такого протоколу завідомо неправдивих відомостей щодо того, що ним вказаного дня було викрите адміністративне правопорушення, передбачене ст. 162 КУпАП, яке полягало у здійсненні ОСОБА_11 незаконного обміну 50 польських злотих на 310 гривень та вилучено в останнього указану вище іноземну валюту, ОСОБА_4 , отримавши за невстановлених слідством обставин доступ до всієї суми коштів, вилучених напередодні у ОСОБА_11 працівниками сектору карного розшуку, (згідно складеного ними протоколу про адміністративне правопорушення від 11.03.2015 року ВН №019182), незаконно повернув ОСОБА_11 гроші в сумі 5478 гривень та 4800 польських злотих, що відповідно до офіційно встановленого Національним Банком України, станом на 12.03.2015 року курсу гривні до польського злотого, складає 26177 грн. 25 коп.

Після цього, діючи в інтересах третьої особи ОСОБА_11 , ОСОБА_4 передав до бухгалтерії Любомльського РВ УМВС України у Волинській області замість попередньої суми коштів, 50 польських злотих, які йому попередньо привіз ОСОБА_11 з дому, що підтверджено квитанцію №1831 від 13.03.2015 року.

У подальшому, ОСОБА_4 , передбачаючи можливі негативні наслідки для себе у зв`язку зі своїми незаконними діями щодо повернення ОСОБА_11 , вилучених у нього валютних цінностей в розмірі 4800 польських злотих та 5478 гривень, шляхом прохання, будучи службовою особою правоохоронного органу, схилив ОСОБА_11 до написання 27.03.2015 року та 30.03.2015 року у ВВБ у Волинській області ДВБ МВС України та слідчий відділ прокуратури Волинської області, відповідно, заяви про вчинення працівниками цього сектору кримінальних правопорушень.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив істотну шкоду державним інтересам у вигляді підриву авторитету та престижу органів внутрішніх справ, внаслідок створення у громадськості негативної думки щодо службових осіб цього органу державної влади, недотримання ними норм чинного законодавства, тобто дискредитації діяльності міліції в цілому і, зокрема, Любомльського районного відділу Управління МВС України у Волинській області.

Вчинення таких інкримінованим ОСОБА_4 дій повністю доведено дослідженими судом вище доказами, яким суд надав оцінку, як належним і допустимим, та таким, що були отримані в межах даного кримінального провадження, а саме.

Той факт, що у вище вказаний період часу вчинення інкримінованих обвинуваченому діянь ОСОБА_4 діяв саме як посадова особа правоохоронного органу ( з червня 2013 року по жовтень 2014 року обіймав посаду оперуповноваженого, а з 06.10.2014 року старшого оперуповноваженого державної служби боротьби з економічною злочинністю Любомльського районного відділу УМВС України у Волинській області, та з 19.05.2015 року був призначеним дільничим інспектором міліції сектору ДІМ Нововолинського МВ УМВС України у Волинській області), - підтверджуються наступними письмовими доказами у даному кримінальному провадженні: довідкою начальника УКЗ УМВС України у Волинській області від 08.06.2015 року про роботу в минулому та проходження служби ОСОБА_4 (а.с.218, том 3); витягом з наказу №315 о/с від 06.10.2014 року (а.с.220 том 3); витягом з наказу №279 о/с від 31.08.2013 року(а.с.221 том 3); присягою ОСОБА_4 від 25.09.2014 року(а.с.222 том 3); витягом з наказу №127 о/с від 19.05.2015 року (а.с.238 том 3).

Відповідно до Посадової інструкції старшого оперуповноваженого державної служби боротьби з економічною злочинністю Любомльського районного відділу УМВС України у Волинській області ОСОБА_4 , з якою останнього було ознайомлено 09.01.2015 року(а.с.224-225 том 3), Положення про Любомльський районний відділ УМВС України у Волинській області (а.с.226-230 том 3), Положення про Управління Державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС України у Волинській області (із змінами, внесеними згідно наказу МВС України №1165 від 17.12.2012 року) (а.с.231-237 том 3), а також відповідно до примітки 1 до ст.364 КК України, ОСОБА_4 у період часу скоєння інкримінованих йому вище перелічених діянь був службовою особою правоохоронного органу в зв`язку з постійним виконанням ним функцій представника влади із правоохоронними і правозостосовними повноваженнями, а, відтак, скоїв інкриміновані йому діяння як службова особа. Крім того, відповідно до ч.1 ст.255 КпАП України, ОСОБА_4 , будучи службовою особою органів внутрішніх справ (працюючи, як у ДСБЕЗ, так і дільничим інспектором), був уповноважений на складання протоколів про адміністративні правопорушення, у тому числі, щодо правопорушень, які передбачені ст.ст.156,162 КУпАП.

Вина ОСОБА_4 підтверджена і вище наведеними показами свідка ОСОБА_11 , який підтвердив суду той факт, що після складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення працівниками сектору карного розшуку від 11.05.2015 року за ст.162 КпАПУ, ОСОБА_4 склав щодо нього інший протокол про адмінправопорушення, до якого вніс завідомо неправдиві дані про те, що це ніби-то саме він виявив факт вчинення ОСОБА_11 того дня такого правопорушення, однак, на іншу меншу суму обмінюваноної іноземної валюти на 50 злотих, які, в дійсності, свідок не обмінював та привіз йому з дому, а також підтвердив те, що ОСОБА_4 повернув ОСОБА_11 гроші в сумі 4800 польських злотих та 5478 гривень, які були вилучені у нього працівниками карного розшуку. Також свідок підтвердив суду, що ОСОБА_4 звертався до нього з проханням про написання заяви про злочин щодо працівників карного розшуку і він у подальшому написав такі заяви слідчому та прокурору.

Свідок ОСОБА_12 підтвердила суду про те, що саме на прохання ОСОБА_4 вона внесла виправлення до інформаційної системи «Апра» щодо змісту та суті (зокрема, суми) складеного працівниками карного розшуку 11.03.2015 року протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.162 КпАПУ щодо ОСОБА_11 , і в такому протоколі вже були зазначені інша сума вилучених коштів та інше прізвище особи, яка складала протокол(такі детальні покази свідка наведені у вироку далі). При цьому показала, що вчинила такі дії на прохання ОСОБА_4 , оскільки довіряла останньому, які співробітнику міліції та колезі, який, власне, і приніс їй для реєстрації іншу картку по адмінматеріалу.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні такого інкримінованого йому діяння доведена і показами свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_75 , ОСОБА_93 , ОСОБА_77 , ОСОБА_94 , ОСОБА_101 , ОСОБА_70 та письмовими і речовими доказами у справі, які наведені та досліджені судом вище.

Покликання сторони захисту на відсутність у діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення(злочину), передбаченого ч.1 ст.364 КК України з причин відсутності істотної шкоди таких дій, яка б у сто і більше разів перевищувала неоподатковуваний мінімум доходів громадян (про що зазначено у п.3 примітки до ст.364 КК України), не спростовують встановлених вище обставин справи із урахуванням наступного.

Відповідно до Постанови ПВС України від 26.12.2003 року N 15 «Про судову практику у справах про перевищення влади або службових повноважень», «Якщо шкода полягає у заподіянні суспільно небезпечних наслідків нематеріального характеру, питання про її істотність вирішується з урахуванням конкретних обставин справи. Зокрема, істотною шкодою можуть визнаватися порушення охоронюваних Конституцією України ( 254к/96-ВР ) чи іншими законами прав та свобод людини і громадянина (право на свободу й особисту недоторканність та недоторканність житла, виборчі, трудові, житлові права тощо), підрив авторитету та престижу органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, порушення громадської безпеки та громадського порядку, створення обстановки й умов, що утруднюють виконання підприємством, установою, організацією своїх функцій, приховування злочинів.».

Як установлено судом, такими своїми умисними діями, про які зазначено вище, ОСОБА_4 спричинив істотну шкоду, яка полягає у заподіянні небезпечних наслідків нематеріального характеру, з урахуванням конкретних обставин даної справи, а саме істотну шкоду державним інтересам у вигляді підриву авторитету та престижу органів внутрішніх справ, внаслідок створення у громадськості негативної думки щодо службових осіб цього органу державної влади, недотримання ними норм чинного законодавства, тобто дискредитації діяльності міліції в цілому і, зокрема, Любомльського районного відділу Управління МВС України у Волинській області.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у використанні службовою особою влади всупереч інтересам служби, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої фізичної особи, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 364 Кримінального Кодексу України.
Разом з тим, суд виключає з обвинувачення за ч.1 ст.364 КК України дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які виразились у прийнятті ним, як службовою особою правоохоронного органу, пропозиції неправомірної вигоди, прохання надання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи та отримання неправомірної вигоди, вчинені повторно, а також виключає з обвинувачення за ч.1 ст.364 КК України дії ОСОБА_4 , які виразились в умисному складанні ним 12.03.2015 року, як службовою особою правоохоронного органу, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої фізичної особи, завідомо неправдивого офіційного документа протоколу про адміністративне правопорушення №019117 від 11.03.2015 року, шляхом внесення до такого офіційного документа неправдивих відомостей щодо виявлення ОСОБА_4 факту незаконного обміну ОСОБА_11 11.03.2015 року близько 22 годину поблизу магазину «Комора» в селі Старовойтово Любомльського району Волинської області 50 польських злотих, а також видачі такого неправдивого офіційного документа - направлення його на розгляд до суду, - виходячи з наступного.

Вирішуючи питання про кваліфікацію дій ОСОБА_4 за статтею 364 КК України, суд виходить з того, що ця норма закону є загальною (генеральною) по відношенню до будь-якої іншої спеціальної норми (статті КК), в якій також передбачається відповідальність за вчинення якого-небудь конкретного діяння, скоєного службовою особою з використанням свого службового становища або владних повноважень всупереч інтересам служби. До такої спеціальної норми належить і норма статті 366 КК України та норма статті 368 КК України, оскільки службове підроблення та прийняття пропозиції, одержання службовою особою неправомірної вигоди, прохання надати таку вигоду для себе чи третьої особи за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає неправомірну вигоду чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, є також видом зловживання службовим становищем, але його спеціальним видом, оскільки передбачає використання службовою особою свого службового становища всупереч інтересам служби для вчинення одного чи кількох діянь, зазначених в законі, відповідно, а саме за ст. 366 КК України: а) складання завідомо неправдивих офіційних документів; б) видача таких документів; в) внесення в них завідомо неправдивих відомостей; г) інше їх підроблення, та за ст.368 КК України а) прийняття пропозиції, обіцянки або неправомірної вигоди; б) прохання надати таку вигоду для себе чи третьої особи за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає неправомірну вигоду чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Суд виходить з того, що норма статті 364 КК України може застосовуватись за реальної сукупності з іншим службовим злочином тільки за умови вчинення особою з використанням службового становища всупереч інтересам служби самостійних незаконних дій, які самі по собі утворюють склад злочину, передбаченого статтею 364 КК України, і не охоплюються об`єктивною стороною іншого злочину.

Із урахуванням наведеного, суд виключає з обвинувачення за ч.1 ст.364 КК України дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які охоплюються складом кримінальних правопорушень(злочинів), передбачених ч.3 ст.368 КК України та ч.1 ст.366 КК України у межах даного кримінального провадження, а саме: дії ОСОБА_4 , які виразились у реалізації ним свого умислу на одержання неправомірної вигоди, як службовою особою підрозділу Державної служби боротьби з економічною злочинністю, на якого власне і покладено, серед інших, обов`язки із протидії порушенням правил про валютні операції, вчинені шляхом погроз застосування заходів адміністративного впливу і примусу щодо осіб, які здійснюють на території Любомльського району Волинської області незаконні валютні операції, а також їх шантажу та залякування про створення перешкод у здійсненні ними такої діяльності, та відповідно неотримання ними прибутків, схилянні ряду таких осіб, до систематичної передачі йому, неправомірної вигоди, проханні та отриманні ним повторно, як службовою особою правоохоронного органу, неправомірної вигоди, а також дії ОСОБА_4 , які виразились в умисному складанні ним 12.03.2015 року, як службовою особою правоохоронного органу, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої фізичної особи, завідомо неправдивого офіційного документа протоколу про адміністративне правопорушення №019117 від 11.03.2015 року, шляхом внесення до такого офіційного документа неправдивих відомостей щодо виявлення ОСОБА_4 факту незаконного обміну ОСОБА_11 11.03.2015 року близько 22 годину поблизу магазину «Комора» в селі Старовойтово Любомльського району Волинської області 50 польських злотих, а також видачі такого неправдивого документа.

Крім того, суд також виключає з обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст.364 КК України незаконне привласнення ним вилучених 11.03.2015 року у ОСОБА_11 працівниками СКР Любомльського РВ УМВС України у Волинській області грошових коштів в сумі 5478 гривень та приєднання і передачу до бухгалтерії Любомльського РВ на підтвердження складеного обвинуваченим завідомо неправдивого офіційного документа 50 польських злотих, оскільки, як було встановлено вище, усі вилучені у ОСОБА_11 грошові кошти 4800 польських злотих та 5478 гривень, ОСОБА_4 повернув ОСОБА_11 , а 50 польських злотих, які ОСОБА_4 передав до бухгалтерії РВ, ОСОБА_11 привіз попередньо з дому і вказані кошти не були частиною вилучених у нього раніше співробітниками СКР Любомльського РВ грошових коштів, - про що останній, будучи допитаний в якості свідка, підтвердив у суді. Таким чином, привласнення ОСОБА_4 вище згаданих грошових коштів залишилось не доведеним у межах даного кримінального провадження.

У. Стаття 362 ч.1 КК України.
Органами досудового розслідування ОСОБА_4 також обвинувачується у тому, що він, обіймаючи посаду старшого оперуповноваженого державної служби боротьби з економічною злочинністю Любомльського районного відділу Управління МВС України у Волинській області, будучи службовою особою, представником органу виконавчої влади, виконуючи функції працівника правоохоронного органу, 12.03.2015 року, діючи умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та іншої фізичної особи та приховування цього, вчинив підбурюваннядо несанкціонованої зміни інформації, яка обробляється на електронно-обчислюваних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, особи яка має право доступу до них.
При цьому, згідно пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_4 , перебуваючи 12.03.2015 року за місцем роботи, в адміністративному приміщені за адресою м. Любомль, вул. Володимирська, 3, після звернення до нього, як службової особи територіального підрозділу Державної служби боротьби з економічною злочинністю, ОСОБА_11 з приводу вжиття заходів до повернення вилучених у нього напередодні працівниками сектору карного розшуку Любомльського РВ УМВС України у Волинській області валютних цінностей, розробив план використання своїх владних повноважень і службового становища в особистих корисливих цілях та в інтересах ОСОБА_11 , щодо повернення останньому вилучених коштів.

Реалізовуючи вказаний план, ОСОБА_4 , шляхом свідомого введення в оману старшого інспектора РНГФ Любомльського РВ УМВСУ в області ОСОБА_12 , яка не була обізнана з його злочинним умислом, під приводом того, що діє за дорученням та з дозволу керівництва райвідділу міліції, вжив незаконних заходів до виправлення та викривлення ОСОБА_12 12.03.2015 року близько 17 год. 30 хв. в інформаційній підсистемі «Апра» Інтегрованої інформаційно-пошукової системи органів внутрішніх справ України, функціональне призначення і порядок ведення якої, визначені Положенням про Інтегровану інформаційно-пошукову систему органів внутрішніх справ України, Інструкцією з обліку адміністративних правопорушень, затверджених наказами Міністерства внутрішніх справ №436 від 12.10.2009 року та №1017 від 07.11.2012 року, відповідно, фактичних даних щодо обставин скоєного 11.03.2015 року ОСОБА_11 адміністративного правопорушення, умовивши її внести зміни щодо суми вилучених у останнього валютних цінностей з 4800 польських злотих та 5478 гривень на 50 польських злотих, а також зміни прізвища особи, яка склала протокол зі « ОСОБА_14 » на « ОСОБА_15 » та назви підрозділу, працівники якого склали даний протокол, використавши в такий спосіб помилку ОСОБА_12 , щоб досягти певного злочинного результату.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у несанкціонованій зміні інформації, яка обробляється на електронно-обчислюваних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, особою яка має право доступу до них, ОСОБА_4 підозрюється органами досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення(злочину), передбаченого ч.1 ст. 362 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 своєї вини у скоєнні такого кримінального правопорушення(злочину) не визнав та показав суду наступне. 12.03.2015 року він дійсно підходив до старшого інспектора по роботі з населенням і громадськими формуваннями Любомльського РВ ОСОБА_12 та приніс їй складений ним паперовий варіант інформаційної картки щодо складеного ним же протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_11 за ст.162 КпАП України і вона внесла такі відомості до інформаційної системи «Апра», оскільки це входить в її безпосередні службові обов`язки і саме вона має право та пароль доступу до такої інформаційної системи. Він особисто не мав ні паролю, ні права доступу до такої інформаційної системи та не міг вносити до системи будь-якої інформації, як і виправлень. Про внесення будь-яких виправлень до системи «Апра» він ОСОБА_12 не просив, куди зникла паперова картка по першому протоколу щодо ОСОБА_11 йому не відомо.

Даючи правову оцінку таким діям обвинуваченого ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

Диспозицією ч.1 ст.362 КК України передбачено кримінальну відповідальність за несанкціоновані зміну, знищення або блокування інформації, яка обробляється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах чи комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, вчинені особою, яка має право доступу до неї.
Предметом злочину, у даному випадку, є інформація, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах чи комп`ютерних мережах. Об`єктивна сторона такого злочину полягає у несанкціонованих зміні, знищенні або блокуванні комп`ютерної інформації. При цьому, обов`язковими ознаками зміни, знищення або блокування комп`ютерної інформації є те, що ці дії є несанкціонованими, тобто на вчинення таких дійособа, яка має доступ до цієїінформації, не має ні дійсного, ні передбачуваного права. Зміна інформації полягає у будь-якій модифікації інформації, у тому числі, доповнення інформації іншими фальсифікованими даними, що призводить до її перекручування, хоча при цьому інформація в цілому зберігається. З суб`єктивної сторони даний злочин характеризується умисною формою вини, при цьому, мотив і мета значення для кваліфікації не мають, але якщо встановлено, що на меті є вчинення іншого злочину, то такі дії підлягають кваліфікації за сукупністю злочинів. Законом визначено спеціальний суб`єкт даного злочину - осудна фізична особа, яка досягла 16-річного віку і має право (на підставі трудових правовідносин чи договору, або інших юридичних підстав) доступу до комп`ютерної інформації чи носіїв такої інформації.

Як показала суду свідок ОСОБА_12 , у вище згаданий період часу березень 2015 року, - вона працювала старшим інспектором по роботі з населенням і громадськими формуваннями Любомльського РВ і саме в її функціональні обов`язки входило внесення відомостей про адміністративні правопорушення до інформаційної системи «Апра» та саме вона мала право і пароль доступу до такої інформаційної системи. Свідок показала, що такі відомості до вказаної інформаційної системи вона вносила після складання інформаційної картки в паперовому варіанті уповноваженою особою і в письмовій картці були зазначені, у тому числі, хто саме і коли склав адмінпротокол та картку, відносно кого було складено такий протокол, викладені були фабула правопорушення та стаття Закону, за якою складено протокол, зазначена сума вилучених коштів, якщо таке мало місце. Показала, що 12.03.2015 року інформаційну картку на ОСОБА_11 їй приніс начальник карного розшуку ОСОБА_102 і в письмовій картці було зазначено ст.162 КпАП України та вказано про вилучення у ОСОБА_11 суми коштів понад 4000 польських злотих і понад 5000 гривень і саме такі дані вона відразу ж внесла до інформаційної системи «Апра». Після цього до неї підходив ОСОБА_4 та запитував чи вносила вона до «Апри» інформацію та на яку суму вилучених коштів і запитував дані по протоколу, які вона внесла до інформаційної системи та того ж дня приніс їй іншу інформаційну паперову картку на цю ж особу, з зазначенням, однак, уже іншої набагато меншої - суми вилучених у ОСОБА_11 коштів, де було вказано про те, що такий протокол складав уже не співробітник карного розшуку, а ОСОБА_28 . Саме обвинувачений сказав їй внести такі відомості до системи «Апра», повідомивши, що це наказав зробити начальник міліції і вона внесла такі зміни. Показала, що перша інформація по адмінпротоколу щодо ОСОБА_11 вносилась нею під власним паролем доступу, а інша інформація, - надана ОСОБА_4 вносилась нею під паролем начальника дільничих інспекторів ОСОБА_103 , який перед цим користувався інформаційною системою «Апра» і сторінка в комп`ютері залишалась відкритою для доступу до «Апри» під його паролем. Також показала, що перед внесенням інформації до системи «Апра» на підставі паперового варіанту інформаційної картки вона повинна була перевірити також зміст протоколу про адміністративне правопорушення, по якому вноситься така інформація, однак, не зробила цього та не перевірила таких протоколів, а внесла зміни лише на підставі паперової картки, наданої ОСОБА_4 та на прохання останнього. Показала, що паперовий варіант першої картки, яку складали співробітники карного розшуку зник і залишився лише той, який приніс ОСОБА_4 . Як показала свідок, лише після внесення нею інформації до системи «Апра» адмінмартеріал може бути направлений на розгляд до суду.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_104 показав суду про те, що він, працюючи на посаді начальника відділу дільничних інспекторів Любомльського РВ у березні 2015 року дізнався про внесення змін до ситеми «Апра» по протоколу щодо ОСОБА_11 , однак, хто саме вносив такі зміни йому не відомо. Показав, що він особисто таких змін не вносив, хоча мав пароль та право доступу до інформаційної системи і в подальшому вніс лише інформацію по результатах розгляду такого протоколу в суді. Показав також, що він та ОСОБА_80 , на яку було покладено безпосередньо обов`язки по внесенню інформації до системи «Апра», працювали в одному кабінеті та у них був один комп`ютер на двох, і якщо він працював з системою та не закрив сторінку, то під його паролем міг інший працівник зайти в систему та внести інформацію.

Свідок ОСОБА_105 показав суду про те, що в березні 2015 року він працював заступником начальника Любомльського РВ та був начальником відділу громадської безпеки Любомльського РВ і на той час у райвідділі проводилась перевірка по недоліках роботи інформаційної системи «Апра», яких саме йому не відомо, як не відомо і про обставини внесення даних і виправлень по протоколу на ОСОБА_11 . Також показав, що інформацію до системи «Апра» могли вносити лише начальник ДІМ ОСОБА_104 та інспектор ОСОБА_12 , які мають пароль та право доступу до такої інформаційної системи і така інформація повинна бути внесена до «Апри» протягом доби з дня складання адміністративного протоколу. На його запитання щодо внесення виправлень до інформаційної системи «Апра» ОСОБА_12 на той час пояснила, що внесла невірні дані, та повідомила, що перша картка, по якій вона вносила інформацію, зникла. Також ОСОБА_12 повідомляла йому про те, що до її службового кабінету саме в період зникнення первинної паперової картки по ОСОБА_11 , складеної співробітниками карного розшуку, заходив ОСОБА_28 , у якого він пізніше запитував за таку картку, однак, ОСОБА_19 сказав, що йому нічого про це не відомо.

Підстав сумніватися у достовірності таких показів свідків у суду немає і такі покази вище згаданих свідків не спростовані іншими доказами у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до п.п.7.1 та 7.2 Положення про інтегровану інформаційно-пошукову систему органів внутрішніх справ України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.10.2009 року №436, «Авторизований доступ до інформаційних ресурсів (інформаційних підсистем) ІІПС здійснюється безпосередньо з автоматизованих робочих місць. Право доступу до інформаційних ресурсів (інформаційних підсистем) центрального вузла ІІПС надається розпорядником ІІПС користувачам апарату МВС та апаратів ГУМВС, УМВС, центральним органам виконавчої влади, діяльність яких спрямовується та координується Міністром внутрішніх справ України, та іншим правоохоронним органам України за умов забезпечення захисту інформації згідно з вимогами законодавства у сфері захисту інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах. Абзац другий пункту 7.1 глави 7 в редакції Наказу Міністерства внутрішніх справ N 460 ( z0867-13 ) від 16.05.2013 . Право доступу до інформаційних ресурсів (інформаційних підсистем) регіональних вузлів ІІПС надається відповідним розпорядником ІІПС на регіональному рівні користувачам апаратів ГУМВС, УМВС та районних, міських, лінійних управлінь (відділів) ГУМВС, УМВС. Пункт 7.1 глави 7 із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства внутрішніх справ N 460 ( z0867-13 ) від 16.05.2013 7.2. Факт внесення, обробки, отримання інформації, виконання запиту користувачем стосовно об`єкта обліку ІІПС фіксується в системному журналі реєстрації роботи користувачів ІІПС. До системного журналу реєстрації роботи користувачів ІІПС центрального вузла в обов`язковому порядку вносяться відомості системних журналів реєстрації роботи користувачів ІІПС регіональних вузлів.».

Як установлено судом вище, саме ОСОБА_12 була тим користувачем інтегрованої інформаційно-пошукової системи (ІІПС), яка в силу своїх службових обов`язків була наділена правом та можливістю(паролем)доступу до такої ІІПС, а також правом внесення, обробки інформації в такій системі та в підсистемі «Апра». Також судом установлено, що саме ОСОБА_12 , внесла 12.03.2015 року несанкціоновані зміни до підсистеми «Апра» щодо даних по протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.162 КпАП України, вчинене ОСОБА_11 , а саме, - щодо часу та особи, яка складала такий протокол, а також щодо суми вилучених у ОСОБА_11 грошових коштів, хоч і зробила це на прохання обвинуваченого ОСОБА_4 , який не мав права та можливості доступу до ІІПС.

Судом установлено, що обвинувачений ОСОБА_4 не мав самостійного права та можливості (паролю) доступу до інформаційної підсистеми «Апра» та, в силу своїх службових обов`язків, про які судом досліджено було вище, він, на відміну від ОСОБА_12 , не являвся користувачем інтегрованої інформаційно-пошукової системи (ІІПС), та, відповідно, не є тим спеціальним суб`єктом, який несе кримінальну відповідальність за вчинення діяння, передбаченого ч.1 ст.362 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 висунуто обвинувачення у вчиненні підбурювання інспектора ОСОБА_12 до несанкціонованої зміни інформації, яка обробляється на електронно-обчислюваних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, особою, яка має право доступу до них, при цьому зазначено про те, що остання не була обізнана з злочинними намірами ОСОБА_4 . Однак, стороною обвинувачення залишено поза увагою те, що відповідно до ч.4 ст.27 КК України, підбурювачем є особа, яка умовлянням, підкупом, погрозою, примусом або іншим чином схилила іншого співучасника до вчинення злочину. Підбурювання є формою співучасті у вчиненні злочину і, відповідно до ч.2 ст.29 КК України, підбурювач підлягає кримінальній відповідальності за відповідною частиною статті 27 і тією статтею(частиною статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за злочин, вчинений виконавцем.

У межах даного кримінального провадження ОСОБА_4 не висунуто обвинувачення за відповідною частиною ст.27 КК України і тією статтею(частиною статті) КК України, яка передбачає відповідальність за злочин, вчинений виконавцем. Крім того, в межах даного кримінального провадження не висунуто обвинувачення та не встановлено виконавця злочину, передбаченого ч.1 ст.362 КК України, у підбурюванні до вчинення якого ОСОБА_4 висунуто обвинувачення. Також, згідно остаточного формулювання висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, останній обвинувачується у вчиненні умисних дій, які виразились у несанкціонованій зміні інформації, яка обробляється на електронно-обчислюваних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, особою яка має право доступу до них, - що не узгоджується з викладеними стороною обвинувачення в обвинувальному акті обставинам щодо змісту і суті вчинених ОСОБА_4 протиправних дій, де, як зазначено вище, було вказано про вчинення обвинуваченим підбурювання інспектора ОСОБА_12 до внесення несанкціонованих змін до інформаційної підсистеми «Апра» шляхом умовляння та введення останньої в оману.
Крім того, стороною обвинувачення залишено поза увагою те, що інспектор ОСОБА_12 , яка в силу своїх службових обов`язків мала право та можливість (пароль) доступу до інформаційної підсистеми «Апра» і в один і той же день 12.03.2015 року - на протязі нетривалого проміжку часу внесла до ІІПС різні за змістом дані щодо вчинення однією і тією ж особою ОСОБА_11 того ж самого адміністративного правопорушення, передбаченого ст.162 КпАП України, однак, із зазначенням іншої особи, яка складала протокол та іншої (меншої) суми вилучених у ОСОБА_11 грошових коштів, повинна була і мала таку можливість перевірити належним чином зміст обох адмінпротоколів перед внесенням виправлень до підсистеми «Апра», не обмежуючись усним проханням ОСОБА_4 і наданою останнім паперовою карткою, та перевірити достовірність таких змін, однак, не зробила цього з невідомих суду причин.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Із урахуванням наведеного суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.362 КК України, а саме - дій, які виразились у несанкціонованій зміні інформації, яка обробляється на електронно-обчислюваних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, особою яка має право доступу до них, та виправдовує ОСОБА_4 за ч.1 ст. 362 КК України.
УІ. Стаття 383 частина 1 КК України.
Органами досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується також у тому, що він, обіймаючи посаду старшого оперуповноваженого державної служби боротьби з економічною злочинністю Любомльського районного відділу Управління МВС України у Волинській області, будучи службовою особою, представником органу виконавчої влади, виконуючи функції працівника правоохоронного органу, з метою приховування фактів умисного використання ним свого службового становища всупереч інтересам служби, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та іншої фізичної особи та службового підроблення, підбурив до завідомо неправдивого повідомлення про вчинення злочину, поєднаного з обвинуваченням особи в тяжкому злочині та зі штучним створенням доказів обвинувачення, а також вчиненого з корисливих мотивів.

Зокрема, ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що він, перебуваючи 12.03.2015 року за місцем роботи, в адміністративному приміщені за адресою м. Любомль, вул. Володимирська, 3, після звернення до нього, як службової особи територіального підрозділу Державної служби боротьби з економічною злочинністю, ОСОБА_11 з приводу вжиття заходів до повернення вилучених у нього напередодні працівниками сектору карного розшуку Любомльського РВ УМВС України у Волинській області валютних цінностей, розробив план використання своїх владних повноважень і службового становища в особистих корисливих цілях та в інтересах ОСОБА_11 , щодо повернення останньому вилучених коштів.

Реалізовуючи указаний план, ОСОБА_4 , шляхом обману та зловживання довірою старшого інспектора РНГФ Любомльського РВ УМВСУ в області ОСОБА_12 , яка не була обізнана з його злочинним умислом, вжив незаконних заходів до перекручення ОСОБА_12 в ІП «Апра» ІІПС ОВС фактичних даних щодо обставин скоєного 11.03.2015 року ОСОБА_11 адміністративного правопорушення, зокрема зміни суми вилучених у останнього валютних цінностей з 4800 польських злотих та 5478 гривень на 50 польських злотих, а також зміни прізвища особи, яка склала протокол зі « ОСОБА_14 » на « ОСОБА_15 » та назви підрозділу, працівники якого склали даний протокол.

У подальшому, задля маскування своєї незаконної діяльності, ОСОБА_4 особисто склав завідомо неправдивий офіційний документ - протокол про адміністративне правопорушення ВН №019117 від 11.03.2015 року, до якого вніс завідомо неправдиві відомості щодо того, що ним вказаного дня викрите адміністративне правопорушення, передбачене ст. 162 КУпАП, яке полягало у здійсненні ОСОБА_11 незаконного обміну 50 польських злотих на 310 гривень та вилучення в останнього указаної вище іноземної валюти.

Після цього, ОСОБА_4 , 13.03.2015 року ініціював перед керівництвом Любомльського РВ УМВС України у Волинській області питання про скерування протоколу про адміністративне правопорушення ВН №019117 від 11.03.2015 року до Любомльського районного суду Волинської області, для розгляду по суті.

З метою приховування своїх указаних вище протиправних корисливих дій, ОСОБА_4 , передбачаючи можливі негативні наслідки для себе у зв`язку зі своїми незаконними діями щодо повернення ОСОБА_11 вилучених у нього валютних цінностей в розмірі 4750 польських злотих та заволодіння грошима в сумі 5478 гривень, шляхом обману і створення в нього хибної думки про їх привласнення працівниками сектору карного розшуку, умовлянням схилив останнього, який не був обізнаний зі злочинним умислом ОСОБА_4 , до написання 27.03.2015 року та 30.03.2015 року у ВВБ у Волинській області ДВБ МВС України та слідчий відділ прокуратури Волинської області, відповідно, заяв про вчинений працівниками сектору карного розшуку Любомльського РВ УМВС України у Волинській області кримінальних правопорушень, пов`язаних із незаконним застосуванням заходів фізичного впливу, доставленням в райвідділ міліції, вимаганням та одержанням неправомірної вигоди, тобто злочинів, передбачених ч.2 ст. 365, ч.3 ст. 368 КК України, які згідно ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, використавши в такий спосіб помилку ОСОБА_11 , щоб досягти певного злочинного результату.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він своїми умисними діями, які виразились у завідомо неправдивому повідомлені слідчому про вчинення злочину, поєднаному з обвинуваченням у тяжкому злочині, штучним створенням доказів обвинувачення з корисливих мотивів, скоїв кримінальне правопорушення(злочин), передбачене ч.2 ст. 383 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 своєї вини у скоєнні такого інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та показав суду, що написання ОСОБА_11 заяви про вчинення працівниками сектору карного розшуку Любомльського РВ УМВС України у Волинській області кримінальних правопорушень, пов`язаних із незаконним застосуванням заходів фізичного впливу, доставленням в райвідділ міліції, вимаганням та одержанням неправомірної вигоди, тобто злочинів, передбачених ч.2 ст. 365, ч.3 ст. 368 КК України, було виключно ініціативою самого ОСОБА_11 і він лише на прохання співробіників відділу внутрішньої безпеки під`їхав разом з ОСОБА_11 до місця їх зустрічі в м.Любомлі, де останній самостійно зробив відповідні заяви, при цьому, він при написанні таких заяв ОСОБА_11 присутній не був і про їх зміст на той час не знав. У подальшому ОСОБА_11 писав заяву про злочин також в обласній прокуратурі, при цьому, він при написанні останнім такої заяви не був присутній.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_11 показав суду про те, що заяви про злочин, вчинений працівниками карного розшуку він писав саме на прохання ОСОБА_4 , який повідомив йому про те, що після складання ним другого протоколу і повернення вилучених працівниками карного розшуку грошових коштів, начальник СКР ОСОБА_102 ініціював перевірку і в зв`язку з цими подіями приїхали співробітники відділу внутрішньої безпеки з області та в нього можуть виникнути проблеми. Приїхавши до приміщення ТМО в м.Любомлі свідок у салоні автомобіля, в якому знаходились співробітники відділу внутрішньої безпеки, написав заяву про вчинення працівниками СКР Любомльського РВ службового злочину, а саме незаконного затримання, вилучення грошових коштів та вимагання неправомірної вигоди. Через кілька днів його викликали до обласної прокуратури, де він написав таку ж заяву вже на ім`я слідчого прокуратури. При цьому, свідок показав, що такі заяви він писав добровільно, хоч і на прохання ОСОБА_4 , оскільки вважав, що таким чином допомагає останньому. Показав, що був попереджений слідчим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про злочин і підписався під таким попередженням у заяві. Показав, що при написанні ним такої заяви про злочин ОСОБА_4 безпосередньо присутнім не був, насильства чи погроз до нього ніхто не застосовував.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_106 показав суду, що приблизно в березні-квітні 2015 року, він, як оперуповноважений УМВС України у Волинській області, отримав повідомлення про те, що співробітники Любомльського РВ перевищили свої службові повноваження. З`ясувавши особу, відносно якої було вчинено таке порушення, встановив, що ним був ОСОБА_11 З`ясовував також, кому останній довіряє, та встановив, що такою особою є ОСОБА_4 і запропонував останньому посприяти зустрічі з ОСОБА_11 . Оскільки інформація стосувалась спірробітників Любомльського РВ, зустрілись з заявником біля приміщення Любомльської райлікарні (ТМО), куди він разом з іншим оперуповноваженим ОСОБА_107 під`їхали на службовому автомобілі. Показав, що ОСОБА_11 добровільно та без будь-якого тиску чи іншого впливу повідомив їх про те, що співробітниками карного розшуку Любомльського РВ відносно нього було складено адмінпротокол та неправомірно вилучено грошові кошти приблизно 4800 польських злотих та понад 5000 гривень, а також про те, що співробітниками карного розшуку Любомльського РВ було перевищено свої службові повноваження. При написанні такої заяви вони попередили ОСОБА_11 про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про злочин. Також показав, що під час написання такої заяви в салоні службового автомобіля були присутніми лише він, ОСОБА_108 та ОСОБА_11 , а ОСОБА_4 знаходився на дворі і про зміст заяви та розмови з ОСОБА_11 він не чув і вони йому про це не повідомляли.

Аналогічні покази дав суду і свідок ОСОБА_109 .

Такі показання свідків ОСОБА_110 та ОСОБА_111 не суперечать і показам свідка ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_4 щодо обставин, за яких ОСОБА_11 було написано заяву про злочин, а саме в тій частині, де саме, ким і в чиїй присутності, а також з приводу яких обставин мало місце подання такої заяви ОСОБА_11 .

Разом з тим, такі показання свідків ОСОБА_110 і ОСОБА_111 не суперечать показам свідка ОСОБА_11 в тій частині, що про написання такої заяви останнього попрохав саме обвинувачений ОСОБА_4 , оскільки про обставини, які передували написанню ОСОБА_11 заяви про злочин свідки ОСОБА_106 і ОСОБА_108 обізнані не були і діяли відповідно до своїх посадових обов`язків, - прийняли заяву про злочин та попередили заявника про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про злочин.

Покази свідка ОСОБА_11 в тій частині, що про написання такої заяви про вчиння злочину посадовими особами карного розшуку Любомльського РВ його попрохав саме ОСОБА_4 , підтверджено і дослідженими судом записами телефонних розмов між ОСОБА_4 і ОСОБА_11 , які містяться на диску №288, де в ході таких розмов, зокрема, 26.03.2015 року (напередодні написання ОСОБА_11 першої заяви про злочин) ОСОБА_4 прохав ОСОБА_11 під`їхати та повідомити про те, що у нього забрали 4800 польських злотих. Також, у телефонній розмові, яка мала місце 20.03.2015 року ОСОБА_4 повідомляє ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_102 «замутив» на рівні Києва, зробив копії докуменів і треба буде, щоб ОСОБА_11 з наступної неділі під`їхав, оскільки і його і ОСОБА_11 будуть викликати на допит.

Такий речовий доказ був отриманий в межах даного кримінального провадження і на підставі вище досліджених судом процесуальних рішень, прийнятих у рамках такого кримінального провадження. Відповідно до протоколу огляду речей від 28.06.2015 року оптичний диск №288, на якому знаходяться аудіофайли за результатами проведення негласних (розшукових) слідчих дій були оглянути в ході досудового розслідування та, відповідно до постанови слідчого від 28.06.2015 року був визнаний речовим доказом і приєднаний до матеріалів даного кримінального провадження (а.с.1-2,3-4, том 3) та зберігається в паперовому конверті на а.с.185, том 2.

Таким чином, за сукупністю досліджених судом доказів встановлено той факт, що до написання ОСОБА_11 27.03.2015 року та 30.03.2015 року у ВВБ у Волинській області ДВБ МВС України та слідчий відділ прокуратури Волинської області, відповідно, заяв про вчинений працівниками сектору карного розшуку Любомльського РВ УМВС України у Волинській області кримінальних правопорушень, пов`язаних із незаконним застосуванням заходів фізичного впливу, доставленням в райвідділ міліції, вимаганням та одержанням неправомірної вигоди, тобто злочинів, передбачених ч.2 ст. 365, ч.3 ст. 368 КК України, які згідно ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, мало місце прохання обвинуваченого ОСОБА_4 до ОСОБА_11 про написання останнім таких заяв з мотивацією такого прохання необхідністю уникнення можливих негативних наслідків власних протиправних дій.

Разом з тим, диспозицією ч.2 ст.383 КК України передбачено кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду, прокурору, слідчому або органу досудового розслідування про вчинення злочину, поєднане з обвинуваченням особи в тяжкому чи особливо тяжкому злочині або із штучним створенням доказів обвинувачення, а також вчинене з корисливих мотивів. Суб`єктивна сторона даного злочину характеризується прямим умислом, тобто, особа усвідомлює неправдивий характер відомотей, що надходять від неї і бажає, щоб вони стали приводом для порушення кримінального провадження щодо такого кримінального правопорушення (злочину). Суб`єктом даного злочину є осудна особа, яка досягла 16 років та яка зробила завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину суду, прокурору, слідчому або органу досудового розслідування.

Як установлено судом вище, завідомо неправдиве повідомлення про вчинення працівниками сектору карного розшуку Любомльського РВ УМВС України у Волинській області кримінальних правопорушень, пов`язаних із незаконним застосуванням заходів фізичного впливу, доставленням в райвідділ міліції, вимаганням та одержанням неправомірної вигоди, тобто злочинів, передбачених ч.2 ст. 365, ч.3 ст. 368 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 не робив і доказів на підтвердження наявності такого повідомлення, яке б надходило від ОСОБА_4 про вчинення злочину у межах даного кримінального провадження не здобуто.

Зазначаючи в обвинувальному акті про вчинення ОСОБА_4 підбурювання ОСОБА_11 до завідомо неправдивого повідомлення органу досудового розслідування про вчинення службовими особами СКР Любомльського РВ тяжкого злочину, зі штучним створенням доказів обвинувачення, а також вчиненого з корисливих мотивів, стороною обвинувачення залишено поза увагою те, що відповідно до ч.4 ст.27 КК України, підбурювачем є особа, яка умовляням, підкупом, погрозою, примусом або іншим чином схилила іншого співучасника до вчинення злочину. Підбурювання є формою співучасті у вчиненні злочину і, відповідно до ч.2 ст.29 КК України, підбурювач підлягає кримінальній відповідальності за відповідною частиною статті 27 і тією статтею (частиною статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за злочин, вчинений виконавцем.

У межах даного кримінального провадження ОСОБА_4 не висунуто обвинувачення за відповідною частиною ст.27 КК України і тією статтею (частиною статті) КК України, яка передбачає злочин, вчинений виконавцем. Крім того, в межах даного кримінального провадження не встановлено виконавця злочину, передбаченого ч.2 ст.383 КК України, у підбурюванні до вчинення якого ОСОБА_4 висунуто обвинувачення.

Також стороною обвинувачення залишено поза увагою і ту обставину, що особу, яка подала до органу досудового розслідування завідомо неправдиве повідомлення про злочин було попереджено про кримінальну відповідальність за таке повідомлення, - що підтвердили суду свідки ОСОБА_106 , ОСОБА_111 та ОСОБА_11 , тоді як обвинуваченого ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за вказаною нормою Закону (за ч.2 ст.383 КК України) орган досудового розслідування чи його посадова особа не повідомляли і з заявою про злочин ОСОБА_4 до відповідного органу чи службової особи такого органу не звертався.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунунтого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Із урахуванням наведеного суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні дій, які виразились у завідомо неправдивому повідомлені слідчому про вчинення злочину, поєднаному з обвинуваченням у тяжкому злочині, штучним створенням доказів обвинувачення та вчиненого з корисливих мотивів та виправдовує ОСОБА_4 за ч.2 ст. 383 КК України.
УІІ.
При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), зокрема, те, що одне із таких кримінальних правопорушень (злочинів) за ч.3 ст.368 КК України - відноситься до категорії тяжких злочинів, інших два за ч.1 ст.364 КК та за ч.1 ст.366 КК України до категорії злочинів невеликої тяжкості; враховує особу винного та наявність пом`якшуючих і обтяжуючих покарання обставин справи у їх сукупності.

Так, до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відносить те, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягався (а.с.210, том 3).

Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відсутні (ч.4 ст.67 КК України).

Крім того, судом враховується позитивна характеристика обвинуваченого ОСОБА_4 за місцем проживання (а.с.213, том 3) та виключно позитивно характеризується за місцем роботи (а.с.223, том 3), а також те, що ОСОБА_4 має на утриманні малолітню доньку (а.с.214, том 3).

Разом з тим, судом враховується та обставина, що вище перелічені кримінальні правопорушення(злочини) були вчинені обвинуваченим ОСОБА_4 , як службовою особою правоохоронного органу, який мав звання капітана міліції, і такі дії обвинуваченого, на думку суду, підривають авторитет правоохоронних органів у суспільстві.

Із урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства і доцільним та достатнім покаранням для обвинуваченого буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статей КК України, за якими суд вважає доведеною вину обвинуваченого. Також, ураховуючи вище наведене, суд, відповідно до ст.54 КК України, вважає за доцільне позбавити ОСОБА_4 спеціального звання капітана міліції.

Ураховуючи відсутність передбачених КПК України підстав для зміни раніше обраного виду запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , суд залишає попередньо обраний запобіжний захід у виді застави до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні в сумі 460 грн. 80 коп. за проведення судової експертизи спеціальних хімічних речовин від 25.06.2015 року № 319, в сумі 245 грн. 52 коп. за проведення судово-технічної експертизи документів від 26.06.2015 року №514, та в сумі 460 грн. 80 коп. за проведеня експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 26.06.2015 року №318, а всього процесуальні витрати в сумі 1167 грн. 12 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Питання щодо речових доказів у даному кримінальному провадженні підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369,370,371,373,374,376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів):

-передбаченого ч.3 ст.368 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах, у державних органах влади та управління, їх структурних підрозділах на строк 3 (три) роки з конфіскацією майна;

-передбаченого ч.1 ст.366 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах, у державних органах влади та управління, їх структурних підрозділах на строк 2 (два) роки;

-передбаченого ч.1 ст.364 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах, у державних органах влади та управління, їх структурних підроздалах на строк 3 (три) роки та зі сплатою штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 5100 (п`ять тисяч сто) гривень.

На підставі ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, із застосуванням правил ст.72 КК України, - відповідно до якої 2 (два) роки обмеження волі відповідають 1 (одному) року позбавлення волі, - остаточно визначити ОСОБА_112 до відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 6 (шість) місяців з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах, у державних органах влади та управління, їх структурних підроздалах на строк 3 (три) роки та зі сплатою штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 5100 (п`ять тисяч сто) гривень та з конфіскацією майна.
На підставі ст.54 КК України позбавити ОСОБА_4 спеціального звання капітана міліції.

ОСОБА_113 визнати не винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.362 та ч.2 ст.383 КК України та виправдати його на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України - за недоведеністю вини обвинуваченого у скоєнні таких кримінальних правопорушень (злочинів).

Застосований відносно обвинувачений ОСОБА_4 запобіжний захід у виді застави в розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень залишити попередній до набрання вироком законної сили. Після припинення дії запобіжного заходу у виді застави повернути суму застави 25000 грн. - заставодавцю ОСОБА_114 . У випадку порушення обвинуваченим ОСОБА_4 обов`язків, покладених на нього при застосуванні такого запобіжного заходу (застави) до моменту звернення вироку до виконання звернути заставу в сумі 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень у дохід держави та зарахувати заставу до спеціального фонду Державного бюджету України й використовувати у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку суду до виконання.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 термін його попереднього ув`язнення з 21.05.2015 року по 26.05.2015 року включно, - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні в сумі 1167 (одна тисяча сто шістдесят сім) гривень 12 копійок.
Речові докази у даному кримінальному провадженні:
- оптичний диск «Datex» DVD-R №288 від 11.03.2015 року, оптичний диск «TDK» DVD- R №247 від 03.02.2015 року, оптичний диск «Artex» CD-R №272 від 25.02.2015 року, оптичний диск «TDK» DVD-R №245 від 03.02.2015 року, оптичний диск «TDK» DVD-R №99 від 17.01.2015 року, оптичний диск «TDK» DVD-R №100 від 21.01.2015 року, «Artex» CD-R №391 від 21.05.2015 року, оптичний диск «Verbatium» DVD-R №400 від 22.05.2015 року, оптичний диск «Verbatium» DVD-R №384 від 18.05.2015 року, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження № 0000002, залишити зберігати в матеріалах даного кримінального провадження;

- документи та речі, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000002, згідно постанови слідчого від 24.05.2015 року (а.с.176-177, том 3), які зберігаються в матеріалах кримінального провадження №0000002, - залишити зберігати в матеріалах даного кримінального провадження;

Майно, на яке згідно ухвали слідчого судді від 22.05.2015 року було накладено арешт житон збройних сил України М-157487, платіжну картку Ощадбанку № НОМЕР_3 , платіжну картку Приватбанку № НОМЕР_4 , дисконтну картку АЗС «ОККО», - повернути обвинуваченому ОСОБА_4 ; службове посвідчення №021741 від 19.05.2015 року, видане на ім`я дільничого інспектора міліції ОСОБА_4 та картку-замісник №55 видану на ім`я ОСОБА_4 вилучити та передати до ГУНП у Волинській області; мобільний телефон марки «Айфон 5 S» сірого кольору ІМЕІ НОМЕР_5 з карткою оператора мобільного зв`язку МТС за № НОМЕР_6 , одну купюру номіналом 50 гривень серія та номер КС5851480, дві купюри номіналом по 100 доларів США кожна з серією та номерами купюр КВ08807910L, LD0776307С, два мобільних телефони, а саме марки «Самсунг» синього кольору з карткою оператора мобільного зв`язку МТС та марки «Самсунг Дуос» сірого кольору з карткою оператора мобільного зв`язку Київстар за № НОМЕР_7 , картку оператора мобільного зв`язку Республіки Бєларусь з наявним номером НОМЕР_8 , та автомобіль марки «Ауда А 6» темно-сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_9 (реєстрація Республіки Бєларус) з ключами до нього конфіскувати в дохід держави, в порядку виконання даного вироку , - як належне обвинуваченому ОСОБА_4 майно; грошові кошти дві купюри номіналом по 500 гривень кожна з серією та номерами ЗИ9037164, ЛБ7187781, - повернути ОСОБА_7 .
Майно, на яке згідно ухвали слідчого судді від 29.05.2015 року накладено арешт дві земельних ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 , кадастрові номери :01:000:0200 та :01:000:0413, - конфіскувати в дохід держави, як належне обвинуваченому майно в порядку виконання вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

ГоловуючаОСОБА_1