АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/550/17 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Справа: № 643/9487/16-к
Категорія: ч.2 ст.190 КК України
ВИРОК
Іменем України
09 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

потерпілої - ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора у кримінальному провадженні на вирок Московського районного суду м.Харкова від 06 вересня 2016 року, у відповідності з яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, який має малолітню доньку, 2015 року народження, з середньою освітою, непрацюючий, раніше судимий:

- 23.11.2000 року Київським районним судом м.Харкова за ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ст. 17, ч. 3 ст. 81 , ч. 3 ст. 140, ст. 42 КК України на 4 роки позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 02.07.2007 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ст.. 15, ч. 2 ст. 185, ст.ст. 70, 71 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 05.04.2013 року був звільнений за відбуттям строку покарання,

засуджений за ч.2 ст.190 КК України на 2 роки позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано з 22.07.2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ухвалено зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 22.07.2016 року по 06.09.2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він, будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів за попередньої змовою і в групі з невстановленою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, вчинив ряд шахрайських дій відносно осіб похилого віку за таких обставин.

17 січня 2016 року близько 14-30 год., він, за попередньою змовою з невстановленою особою, реалізуючи спільний умисел на заволодіння грошима потерпілої ОСОБА_9 , 1936 року народження, зазделегіть повідомивши їй неправдиві відомості про те, що її син став винуватцем ДТП і за не притягнення його до відповідальності потрібні грошові кошти, прийшов за місцем її проживання за адресою АДРЕСА_1 , де отримав від потерпілої 1600 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 17.01.2016 року склало 38688 гривень, після чого з отриманими грошима зник.

03 лютого 2016 року близько 13-30 год., ОСОБА_7 , за попередньою змовою з невстановленою особою, таким же чином і у такий же спосіб заволодів грошима потерпілої ОСОБА_8 , 1934 року народження, за місцем її проживання за адресою АДРЕСА_2 в сумі 40000 гривень, після чого з отриманими грошима зник.

25 березня 2016 року близько 11-20 год., він же, за попередньою змовою з невстановленою особою, таким же чином і у такий же спосіб заволодів грошима потерпілої ОСОБА_10 , 1937 року народження, за місцем її проживання за адресою АДРЕСА_3 в сумі 10000 гривень, а також каблучкою із сплаву золота 585 проби вартістю 4136, 16 гривень, після чого з отриманими грошима зник.

28 квітня 2016 року близько 15-40 год., ОСОБА_7 за попередньою змовою з невстановленою особою, таким же чином і у такий же спосіб заволодів ювелірними виробами потерпілої ОСОБА_11 , 1952 року народження, за місцем її проживання за адресою АДРЕСА_4 , а саме: каблучкою зі сплаву золота 585 проби вартістю 3478, 86 гривень, каблучкою зі сплаву золота 585 проби вартістю 1159,62 гривень та каблучкою зі сплаву золота 585 проби вартістю 1159,62 гривень, а всього спричинив потерпілій матеріальні збитки на загальну суму 5798,1 гривень.

Суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить по суті змінити вирок, пом`якшивши йому покарання, оскільки, на його думку, суд, на його думку, при винесенні вироку не врахував в повному обсязі пом`якшуючи обставини..
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості та постановити свій вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.190 КК України 2 роки позбавлення волі. При цьому прокурор зазначає, що суд не в достатній мірі врахував, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, злочини вчинив проти осіб похилого віку, шкоду, завдану злочинами не відшкодовано.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що не погоджується з апеляційною скаргою прокурора, оскільки він посилається лише на обтяжуючи покарання обставини і не враховує позитивні характеристики за місцем мешкання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого, який заперечував проти її задоволення і підтримав свою апеляційну скаргу, ознайомившись з матеріалами провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного.

Положення ст. 65 КК України передбачають, що суд призначає покарання в межах встановлених у санкції статті Особливою частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як зазначено у вироку, суд керуючись ст. 65 КК України, при призначенні покарання враховує ступень тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення особу обвинуваченого, думку потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні, загальну суму завданої матеріальної шкоди 101576,66 гривень, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд відніс його щире каяття, а що його обтяжують вчинення злочинів щодо осіб похилого віку.

Вивчаючи особу обвинуваченого суд встановив, що за місцем проживання він характеризується «нормально», на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, не працює, раніше судимий, одружений, має малолітню доньку, 2015 року народження.

Вважаючи обґрунтованим визнання судом першої інстанції переважної більшості наведених обставин, які характеризують особу обвинуваченого, ступінь тяжкості вчинених злочинів, колегія суддів, разом з тим зазначає, що формально пославшись на ці обставини, суд не дав їм належної оцінки і однобічно врахував при призначенні покарання, що свідчить про невідповідність призначеного судом покарання вимогам ст. 65 КК України.

Тому, колегія суддів скасовує вирок у відношенні ОСОБА_7 в частині призначеного йому покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість цього покарання і постановляє в цій частині свій вирок, виходячи з наступного.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд належним чином не врахував, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких і особливо тяжких корисливих злочинів, кількість епізодів злочинної діяльності, від злочинів, за які його засуджено потерпілими є особи похилого віку, матеріальну шкоду, яка перевищує сто тисяч гривень, обвинуваченим не відшкодовано. Остання обставина свідчить про те, що щире каяття обвинуваченого, як єдина обставина, що пом`якшує покарання, визнана судом першої інстанції помилково, оскільки обвинувачений не вжив жодних заходів на відшкодування шкоди потерпілим.

За таких обставин, позитивна характеристика обвинуваченого та наявність у нього малолітньої дитини, не свідчать про неможливість призначення йому покарання у виді позбавлення волі в максимальному розмірі санкції ч. 2 ст. 190 КК України, як про це просить в апеляційній скарзі прокурор, а тому вона підлягає задоволенню, а також про можливість пом`якшення покарання, як про це просить обвинувачений, апеляційна скарга якого в зв`язку з цим задоволенню не підлягає.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_7 у цьому кримінальному провадженні в період з 22.07. по 06.09.2016 року перебував у місцях попереднього ув`язнення, то цей строк на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, обґрунтовано зараховано у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. А строк попереднього ув`язнення з 07.09.2016 року по 09.02.2017 року підлягає зарахуванню у строк відбування покарання з того ж розрахунку, також на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392, 404, 405, п. 3 ч. 1 ст. 407, ч. 2 ст. 409, 414, п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Московського районного суду м. Харкова від 02 серпня 2016 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного йому покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.190 КК України 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 07 вересня 2016 року по 09 лютого 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий -

Судді: