АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

15 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 2 вересня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

власника майна підозрюваного ОСОБА_6

представника власника майна адвоката ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 2 вересня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0002098 від 12.08.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, що ведуть боротьбу зі злочинністю Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на грошові кошти в сумі 20 000 грн., які вилучені під час проведення обшуку по місцю проживання підозрюваного ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В ухвалі слідчий суддя вказав, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, оскільки містить достатньо правових підстав для арешту майна.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, представник власника майна адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_9 від 02.09.2016 року по справі №757/42990/16-к про накладення арешту на грошові кошти в сумі 20 000,00 гривень.

Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необгрунтованою і такою, що підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, через невідповідність висновків викладених в ухвалі слідчого судді фактичним обставинам справи, оскільки висновки суду не підтверджуються доказами зазначеними у клопотанні слідчого.

В обгрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що внаслідок неповного та не всебічного дослідження обставин справи, розглянувши доводи лише сторони обвинувачення, за відсутності сторони захисту, слідчий суддя помилково дійшов висновку, що грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн., які нібито підлягають конфіскації як виду покарання, належать підозрюваному та постановив незаконну ухвалу від 02.09.2016 року, якою неправомірно накладено арешт на грошові кошти.

Звертає увагу, що вилучені грошові кошти не належать ОСОБА_6 , підчас постановлення ухвали від 02.09.2016 року слідчим суддею не досліджувалося питання наявності документів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним таким майном або третіми особами, всупереч положенням п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України.

Вказує на те, що грошові кошти у сумі 20 000,00 грн., які було виявлено та вилучено під час обшуку від 29.08.2016 року без ухвали слідчого судді, належать матері цивільної дружини підозрюваного - ОСОБА_10 , які вона доручила знімати з карткового рахунку своїй донці ОСОБА_10 , щоб у подальшому передати її бабусі, а наразі вони зберігалися за місцем їх спільного мешкання, про що підозрюваним вказано письмово в запереченнях на протокол обшуку від 29.08.2016 року, у клопотаннях про повернення тимчасово вилученого майна.Належність грошових коштів у сумі 20 000,00 грн. на які було накладено арешт 02.09.2016 року ОСОБА_10 підтверджується випискою з її карткового рахунку № НОМЕР_1 від 31.08.2016.Отже, грошові кошти у сумі 20 000,00 грн. не можуть бути об`єктом конфіскації майна підозрюваного.

В підсумку вказує, грошові кошти у сумі 20 000,00 грн. не є предметом/об`єктом кримінально протиправних дій або набутими кримінально протиправним шляхом, або отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а тому не можуть бути об`єктом спеціальної конфіскації.

Одночасно, апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.09.2016 р. В обґрунтування поважності причин пропущення встановленого законом п`ятиденного строку на апеляційне оскарження апелянт вказує на те, що оскаржувана ухвала була постановлена без виклику власника майна та його представника, а про наявність оскаржуваної ухвали стороні захисту стало відомо лише 10.10.2016 року з повідомлення Генеральної прокуратури України на подане клопотання сторони захисту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та представника власника майна, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, при цьому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини третьої зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу від 02.09.2016 р. було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів справи, в провадженні Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0002098 від 12.08.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.08.2016 року ОСОБА_11 , діючи на пропозицію та в інтересах юриста ТОВ «Київперсонал» ОСОБА_12 , звернувся до прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_13 з проханням посприяти у скасуванні арешту банківських рахунків вказаного товариства, накладеного у ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002656.

У ході неодноразових розмов, які відбувались між ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , останньому вказаним працівником Києво-Святошинської місцевої прокуратури була висунута вимога щодо надання йому неправомірної вигоди в розмірі понад 700 тисяч гривень за сприяння у скасуванні арешту банківських рахунків ТОВ «Київперсонал».

Під час чергової зустрічі, яка відбулась між ОСОБА_11 та ОСОБА_13 16.08.2016, останній підтвердив свої наміри щодо необхідності надання йому зацікавленими особами ТОВ «Київперсонал» неправомірної вигоди, а також повідомив, що для сприяння у вирішенні питання щодо скасування арешту банківських рахунків товариства він залучить прокурора прокуратури Київської області та прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, які використовуючи службові повноваження та особисті зв`язки, мають сприяти у прийнятті рішення про скасування арешту банківських рахунків ТОВ «Київперсонал». Зі слів ОСОБА_13 , вказані працівники органів прокуратури за сприяння у прийнятті рішення на користь ТОВ «Київперсонал», також мають намір отримати грошову винагороду, яка буде надана їм ОСОБА_13 шляхом передачі частини грошових коштів, отриманих від представників товариства через ОСОБА_11 .

Згідно з даними досудового розслідування та отриманої оперативної інформації, з метою реалізації злочинного наміру, спрямованого на одержання неправомірної вигоди за сприяння у скасуванні арешту банківських рахунків ТОВ «Київперсонал», ОСОБА_13 зустрічався та мав особисту розмову з прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва прокуратури Київської області ОСОБА_14 та прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 .

У діях прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_13 , прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва прокуратури Київської області ОСОБА_14 , прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 , які за попередньою змовою вимагають від представників ТОВ «Київперсонал» через ОСОБА_11 неправомірну вигоду за прийняття рішення про скасування арешту банківських рахунків вказаного товариства, вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.

29.08.2016 у відповідності до вимог ст. ст. 223, 233, 234, 236 КПК України Головним слідчим управлянням Генеральної прокуратури України за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 проведено обшук, у ході проведення якого вилучено грошові кошти в сумі 20 000 грн., джерело походження яких на даний час перевіряється під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

29.08.2016 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано у порядку ст. 208 КК України.

30.08.2016 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до ст. 278 КПК України Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України вручено письмове повідомлення про підозру про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.

30.08.2016 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до ст. 183 КК України ухвалою Печерського районного суду м. Києва обрана міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави.

02.09.2016 року слідчий в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , за погодженням прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, що ведуть боротьбу зі злочинністю Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти в сумі 20 000 гривень, які вилучені під час проведення обшуку по місцю проживання підозрюваного ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02.09.2016 року клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на вказане майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Задовольняючи дане клопотання слідчого, внесене в межах кримінального провадження №0002098 від 12.08.2016 року, про накладення арешту на майно, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого та дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку про необхідність накласти арешт на майно, а саме на грошові кошти перелічені у клопотанні слідчого.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя вірно встановив, що враховуючи обставини вчинення ймовірного злочину, так як вони викладені в клопотанні слідчого, правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170, 171 КПК України, існує наявність правових підстав для накладення арешту на грошові кошти в сумі 20 000 грн., які вилучені під час проведення обшуку по місцю проживання підозрюваного ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення виконання вироку в частині можливої конфіскації майна, що передбачена санкцією інкримінованої йому ч. 4 ст. 368 КК України в якості обов`язкового додаткового покарання. При цьому слідчий суддя також виходив з того, що незастосування арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, а тому до вирішення справи по суті на грошові кошти необхідно накласти арешт.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на грошові кошти в сумі 20 000 грн., які вилучені під час проведення обшуку по місцю проживання підозрюваного ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Крім того, обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Зважаючи на викладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співрозмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст. ст. 117, 170-173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Поновити представнику власника майна адвокату ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 2 вересня 2016 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 2 вересня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0002098 від 12.08.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, якою задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, що ведуть боротьбу зі злочинністю Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на грошові кошти в сумі 20 000 грн., які вилучені під час проведення обшуку по місцю проживання підозрюваного ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , залишити без змін.

Апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17 и б а к