Справа №475/162/16-к 06.03.2017

Провадження № 11-кп/784/155/17
Категорія: ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України
Головуючий 1 інстанції суддя ОСОБА_1
Доповідач апеляційної інстанції суддя ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючої (судді-доповідача): ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
За участі секретаря судового засідання ОСОБА_5
ОСОБА_6 - за ч. 3 ст. 185; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та ОСОБА_12 - за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України; -
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_13
обвинувачений ОСОБА_6
законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_14
захисник: ОСОБА_15
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції і вимог апеляційних скарг.
Вироком Доманівського районного суду Миколаївської області від 04 листопада 2016 року:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Доманівка, Миколаївської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, що навчається у вечірній школі Доманівської ЗОШ № 1, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого на АДРЕСА_1 ; --

- засуджено:

- за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 2 місяця позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого більш суворим ОСОБА_6 призначено покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України вирок Южноукраїнського міського суду від 20 квітня 2016 року, яким ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 15, ч 3 ст. 185, ч 3 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі із застосуванням ст. 75, 104 КК України з іспитовим строком 1 рік, виконувати самостійно.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Доманівка Миколаївської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, непрацюючого, одруженого, що має малолітнього сина 2016 року народження, зареєстрованого та проживаючого на АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 16 березня 2011 року Доманівським районним судом за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 304 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

2) 26 вересня 2011 року Доманівським районним судом за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. ст. 70, 71 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільнений умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 20 днів ухвалою суду від 06 червня 2014 року; --

- засуджено:

за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого більш суворим, призначено ОСОБА_12 покарання за сукупністю злочинів 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань за цим вироком та за вироком Южноукраїнського міського суду від 19 травня 2016 року, остаточно призначено ОСОБА_12 5 років позбавлення волі.

Постановлено:

- строк відбування покарання ОСОБА_12 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 26 квітня 2016 року до набрання попереднім вироком законної сили, тобто по 22 червня 2016 року, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення на 2 дні позбавлення волі;

- стягнути з ОСОБА_12 та ОСОБА_6 документально підтверджені судові витрати за проведення судових експертиз на користь Миколаївського науково-дослідного експертно- криміналістичного центру в рівних частинах в сумі 1 898.94 грн.;

- стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_12 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_16 завдані злочином матеріальні збитки в сумі 6 045 грн.(шість тисяч сорок п`ять грн.).

Вирішено питання щодо речових доказів.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду змінити, призначивши йому покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням.

В апеляційних скаргах потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 просять вирок суду відносно обвинуваченого ОСОБА_6 змінити, призначивши йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Обвинувачений ОСОБА_6 вважає, що судом при призначенні покарання неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність

Просить взяти до уваги пом`якшуючі покарання обставини, а саме: що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, його повне визнання вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину у неповнолітньому віці, добровільне відшкодування збитків потерпілій ОСОБА_17 і ОСОБА_7 , що він має постійне місце проживання, позитивно характеризується, на даний час навчається Доманівському районному спортивно-технічному клубі ТСОУ, що після закінчення навчання має намір працювати водієм.

Також зазначає, що має авторитет у суспільстві, посилаючись на долучені характеристики та клопотання мешканців смт. Доманівка та працівників Доманівського районного навчально - виховного комплексу № 1, які просять не позбавляти його волі і впевнені в тому, що він може виправитися.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 вважають, що судом суворо засуджено обвинуваченого ОСОБА_6 і що він може виправитися без ізоляції від суспільства

Просять взяти до уваги пом`якшуючі покарання обставини, а саме: що ОСОБА_6 повністю визнав свою вину, щиро покаявся, вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив злочин будучи неповнолітнім і на даний час є неповнолітньою особою, добровільно частково відшкодував збитки потерпілим, вибачився перед ними, позитивно характеризується за місцем проживання.

Також зазначають: що в судовому засіданні потерпілі та сторона обвинувачення просили не позбавляти ОСОБА_6 волі;

що, ОСОБА_6 на даний час навчається Доманівському районному спортивно-технічному клубі ТСОУ, має постійне місце проживання, де проживає разом зі своєю сім`єю.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
18 жовтня 2015 року приблизно о 21.00 год. ОСОБА_12 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, прийшли до території магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на АДРЕСА_3 , належний ОСОБА_17 . Реалізуючи задумане, розуміючи протиправний характер своїх дій, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_12 разом з ОСОБА_6 , підійшли до металевої решітки, яка веде до тераси вказаного магазину, де ОСОБА_6 , за допомогою металевої труби збив навісний замок на вказаній решітці.

Після чого ОСОБА_12 та ОСОБА_6 увійшли до тераси магазину, де підійшли до вікна, яке веде в магазин, та за допомогою металевої труби разом відігнули нижній край металевої решітки, встановленої над вікном. Після чого ОСОБА_12 , розбивши віконне скло, проник в середину приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а ОСОБА_6 залишився на терасі біля вікна спостерігати, чи ніхто не бачить. Перебуваючи в середині магазину, ОСОБА_12 підійшов до прилавку, де з каси викрав гроші в сумі 6 000 грн., а також з полиць викрав пляшку горілки «Істина» об`ємом 0,7 л. вартістю 73 грн., пляшку горілки «Істина» об`ємом 0,5 л. вартістю 55 грн., твердий сир вагою 1,8 кг. вартістю 90 грн. Викрадене ОСОБА_12 передав через отвір у вікні ОСОБА_6 , після чого вони з викраденим зникли, маючи змогу розпорядитись ним на власний розсуд.

У результаті крадіжки ОСОБА_17 було спричинено матеріального збитку на загальну сучу 6 345 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_12 та ОСОБА_6 вчинили злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), ОСОБА_12 вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в приміщення.

Крім того, 25 жовтня 2015 року приблизно о 20.30 год. ОСОБА_12 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, прийшли до території магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » на АДРЕСА_4 , належний ОСОБА_11 , де перелізли через паркан зі сторони вул. Кірова, потрапивши до внутрішнього дворику. Після чого, обійшовши приміщення пилорами, підійшли до металевих дверей, які ведуть до території магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Перелізши через вказані двері, ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , потрапили на внутрішню територію, де підійшли до вхідних дверей оптового відділу магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Реалізуючи задумане, розуміючи протиправний характер своїх дій, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, разом за допомогою лому відчинили вхідні двері вказаного відділу магазину, після чого разом проникли в середину приміщення.

Перебуваючи в оптовому відділі магазину, ОСОБА_6 підійшов до прилавку, де з каси викрав гроші в сумі 1 000 грн. В цей час, ОСОБА_12 через внутрішні двері, які були відчинені, зайшов до приміщення торгівельного залу магазину, де з каси викрав гроші в сумі 2 000 грн. та картки поповнення мобільних операторів «Лайф», «МТС», на загальну суму 1 000 грн. Після чого ОСОБА_12 зайшов до оптового відділу, де з полиць викрав 1 пляшку алкогольного напою «Віскі Джастерін Брукс» об`ємом 1 л. вартістю 450 грн., 1 пляшку алкогольного напою «Амаретто» об`ємом 0,7 л. вартістю 300 грн., 4 шт. шоколадки «Рошен» вагою по 100 г. вартістю 20 грн. за 1 шт., всього на загальну суму 1 830 грн., після чого вони з викраденим зникли, маючи змогу розпорядитись ним на власний розсуд.

У результаті крадіжки ОСОБА_11 було спричинено матеріального збитку на загальну суму 4 830 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_12 та ОСОБА_6 вчинили злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в приміщення.

Крім того, 25 жовтня 2015 року приблизно о 21.30 год. ОСОБА_12 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, після вчинення ними крадіжки з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » прийшли до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_5 » на АДРЕСА_5 , належний ОСОБА_9 .

Реалізуючи задумане, розуміючи протиправний характер своїх дій, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_12 та ОСОБА_6 підійшли до задніх дверей приміщення магазину, де ОСОБА_6 за допомогою монтировки збив навісний замок на вказаних дверях, після чого разом з ОСОБА_12 вони проникли в середину магазину « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

Увійшовши до підсобного приміщення магазину, ОСОБА_12 за допомогою монтировки зламав двері до торгівельної зали магазину, після чого вони разом з ОСОБА_6 проникли до торгівельної зали, де ОСОБА_12 та ОСОБА_6 підійшли до прилавку і з каси викрали гроші в сумі 2 000 грн., а також з полиць викрали продукти харчування а саме: упаковку кави «Нескафе голд» вагою 280 г. вартістю 173 грн., упаковку кави «Нескафе голд» вагою 140 г. вартістю 140 грн., упаковку кави «Якобс» вагою 168 г. вартістю 111 грн., 2 пачки чаю вагою по 150 г. вартістю 106 грн. за 1 шт., 8 банок напою «Рево» об`ємом 0,5 л. вартістю 23 грн. за 1 шт., 4 упаковки згущеного молока об`ємом по 230 г. вартістю 18 грн. за 1 шт., 4 шт. жувальної гумки «Дірол» вартістю 14 грн. за 1 шт., 4 шт. шоколадок «Айро» вартістю 38 грн. за 1 шт., 4 шт. «Кіндер Сюрприз» вартістю 28 грн. за 1 шт., на загальну суму 1 137,50 грн., після чого з викраденим зникли, маючи змогу розпорядитись ним на власний розсуд.

У результаті крадіжки ОСОБА_9 було спричинено матеріального збитку на загальну суму 3 137,50 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_12 та ОСОБА_6 вчинили злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в приміщення.

Крім того, 25 жовтня 2015 року приблизно о 22.30 год. ОСОБА_12 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, після вчинення крадіжки з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_5 » прийшли до території кафе « ІНФОРМАЦІЯ_6 » на АДРЕСА_4 , належний ОСОБА_8 .

Реалізуючи задумане, розуміючи протиправний характер своїх дій, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_12 разом з ОСОБА_6 підійшли до бокової стіни, де по димоходу залізли на дах приміщення та через отвір проникли на горище вказаного приміщення. Перебуваючи на горищі, ОСОБА_12 та ОСОБА_6 за допомогою лома утворили отвір у стелі над приміщенням кафе « ІНФОРМАЦІЯ_6 », через який проникли в середину вказаного приміщення.

Перебуваючи в середині кафе, ОСОБА_12 та ОСОБА_6 зайшли до службового приміщення, де підійшли до металевого ящика-сейфу. Разом за допомогою лому віджали двері сейфу, утворивши отвір, та за допомогою кочерги і плоскогубців викрали з сейфу гроші в сумі 1 900 грн., після чого через утворений ними отвір у стелі вилізли на горище приміщення, маючи змогу розпорядитись викраденим на власний розсуд.

У результаті крадіжки ОСОБА_8 було спричинено матеріального збитку на суму 1900 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_12 та ОСОБА_6 вчинили злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в приміщення.

Крім того, 25 жовтня 2015 року приблизно о 23 год. ОСОБА_12 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи на горищі приміщення, у якому розташоване кафе « ІНФОРМАЦІЯ_6 » та магазин « ІНФОРМАЦІЯ_7 », розуміючи протиправний характер своїх дій, за допомогою лома, утворили отвір у стелі над приміщенням магазину « ІНФОРМАЦІЯ_7 », через який проникли в середину вказаного приміщення, розташованого на АДРЕСА_6 , належне ОСОБА_18 і ОСОБА_7 .

Перебуваючи в торгівельній залі вказаного магазину, ОСОБА_12 та ОСОБА_6 з каси продуктового відділу, належного ОСОБА_7 , викрали гроші в сумі 5 399 грн. та з каси відділу «алкогольні та тютюнові вироби», належного ОСОБА_18 , викрали гроші в сумі 918 грн.

Після цього, ОСОБА_6 за допомогою лому зламав двері з торгівельного залу продуктового відділу до коридору та, перебуваючи у коридорі, розбив скло на дверях до промислового відділу магазину, належного ОСОБА_7 , де з каси викрав гроші в сумі 1950 грн., після чого вони з викраденим зникли, маючи змогу розпорядитись ним на власний розсуд.

У результаті крадіжки ОСОБА_7 було спричинено матеріального збитку на загальну суму 7 349 грн. та ОСОБА_18 було спричинено матеріального збитку на суму 918 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_12 та ОСОБА_19 вчинили злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в приміщення.

Крім того, 14 листопада 2015 року приблизно о 21:00 год. ОСОБА_12 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, прийшли до території магазину « ІНФОРМАЦІЯ_8 », розташований на АДРЕСА_7 , належний ОСОБА_20

Реалізуючи задумане, розуміючи протиправний характер своїх дій, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_12 разом з ОСОБА_6 по газовій трубі, яка розташована з бокової сторони магазину, вилізли на дах вказаного приміщення. Де, переслідуючи корисливу мету, направлену на таємне викрадення грошей, знявши лист шиферу, за допомогою монтировки утворили сквозний отвір у стелі вказаного приміщення, через який мали намір проникнути в середину.

Однак ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , не довели свої дії до кінця з причин, що не залежали від їх волі а саме під час утворення отвору у стелі, спрацювала сигналізація та ОСОБА_12 разом з ОСОБА_6 з місця події зникли.

Своїми умисними діями ОСОБА_12 та ОСОБА_19 вчинили злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у приміщення.

Крім того, 19 листопада 2015 року приблизно о 1.30 год. ОСОБА_12 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, прийшли до належного ОСОБА_10 магазину « ІНФОРМАЦІЯ_9 » на АДРЕСА_7 . Реалізуючи задумане, розуміючи протиправний характер своїх дій, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_12 разом з ОСОБА_6 за допомогою лома зірвали навісний замок на вхідних дверях вказаного приміщення, після чого разом увійшли до тамбуру магазину.

Знаходячись у тамбурі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_9 », переслідуючи корисливу мету, направлену на таємне викрадення грошей, ОСОБА_12 та ОСОБА_6 за допомогою лому намагались відчинити двері, які вели в середину магазину, однак не довели свої дії до кінця з причин, що не залежали від їх волі, а саме під час вчинення злочину, почули звук під`їзджаючого автомобіля, та злякавшись, що вони будуть помічені, з місця події зникли.

Своїми умисними діями ОСОБА_12 та ОСОБА_19 вчинили злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у приміщення.

Крім того, 31 січня 2016 року приблизно о 22.30 год. ОСОБА_12 перебував у кафе-барі « ІНФОРМАЦІЯ_10 », що на АДРЕСА_8 , де знаходились ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_4 та ОСОБА_24 , які відпочивали. Побачивши вказаних осіб, ОСОБА_12 підійшов до них та запропонував вжити спиртне, на що вони погодились. В ході чого ОСОБА_12 разом із ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_4 та ОСОБА_24 , стали розпивати спиртне та спілкуватись.

Під час цього, приблизно о 23.00 год. ОСОБА_4 попросив у ОСОБА_21 його мобільний телефон марки «NOMI-1503», щоб поспілкуватись по даному телефону у мережі інтернет. ОСОБА_21 погодився та передав ОСОБА_4 вказаний мобільний телефон.

Приблизно о 23.30 год. ОСОБА_12 вийшов з приміщення бару та приблизно через 10 хвилин після цього ОСОБА_21 , ОСОБА_25 та ОСОБА_24 також вийшли з приміщення бару на двір, щоб покурити. ОСОБА_4 залишився у приміщенні, де продовжував користуватись мобільним телефоном, належним ОСОБА_21

Приблизно о 23.45 год. коли ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_24 знаходились на вулиці біля бару, до приміщення повернувся ОСОБА_12 , який, маючи намір на заволодіння чужим майном, діючи зухвало, не маючи згоди ОСОБА_4 , під приводом того, що ОСОБА_4 відволікається від їхньої розмови, забрав з рук останнього вказаний мобільний телефон, таким чином відкрито заволодів мобільним телефоном марки «NOMI-i503», чорного кольору, який був у використанні, у якому знаходились сім-картка мобільного оператора «МТС» та флеш-картка об`ємом 4 Гб разом з чохлом, який був у використанні, та з отриманим з місця події зник, таким чином незаконно заволодівши особистим майном ОСОБА_21 , маючи змогу в подальшому розпорядитися вказаним телефоном на власний розсуд. У результаті цього ОСОБА_21 було завдано матеріального збитку на загальну суму 2 180 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_12 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

22 лютого 2016 року приблизно о 01 год. ОСОБА_12 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, прийшов до території магазину « ІНФОРМАЦІЯ_5 » на АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_9 .

Реалізуючи задумане, ОСОБА_12 , розуміючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до задніх дверей приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_5 », де руками видовбав отвір та ривком відкрив дерев`яні двері. Після цього ОСОБА_12 за допомогою арматури, яку знайшов біля магазину, збив навісний замок на металевих дверях та таким чином проник у середину магазину « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

Увійшовши до підсобного приміщення магазину, ОСОБА_12 за допомогою арматури зламав двері, які ведуть до торгівельної зали магазину таким чином зайшов до торгівельної зали, де підійшов до прилавку і з каси викрав гроші у сумі 300 грн., а також з полиць викрав продукти харчування, а саме: 3 упаковки кави «Нескафе» вагою по 140 г. загальною вартістю 196. 5 грн.; 2 упаковки кави «Нескафе» вагою по 70 г. загальною вартістю 72 грн.; упаковку кави «Якобс» вагою 140 г. вартістю 100 грн.; 2 упаковки кави «Якобс» вагою по 70 г. загальною вартістю 112 грн.; 2 упаковки кави «Маккофе» вагою 140 г. загальною вартістю 130 грн.; 5 плиток шоколаду загальною вартістю 112.50 грн.; шоколад «Снікерс» 5 штук загальною вартістю 105 грн.; 5 пляшок олії «Олейна» об`ємом 1 л. загальною вартістю 140 грн.; 6 банок напою «Рево» об`ємом 0.5 л. загальною вартістю 174 грн.; 2 упаковки згущеного молока вагою 420 г. загальною вартістю 76г рн.; 5 упаковок смаженого насіння загальною вартістю 52.5 грн.; цукерки «Ромашка» вагою 150 г. загальною вартістю 12 грн.; цукерки «Наталка Полтавка» вагою 200 г. загальною вартістю 14 грн.; цукерки «Трюфеля» вагою 300 г. загальною вартістю 28.8 грн.

Після цього, ОСОБА_12 з викраденим залишив вказаний магазин, маючи змогу розпорядитися ним на власний розсуд.

У результаті крадіжки ОСОБА_9 спричинено матеріального збитку на загальну суму 1 677.30 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_12 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення, вчинене повторно.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_14 та захисника ОСОБА_15 на підтримку всіх поданих апеляційних скарг; доводи-заперечення прокурора ОСОБА_13 проти апеляційних скарг обвинуваченого та потерпілих; вивчивши матеріали кримінального провадження № 0000615 та додатково надані стороною захисту матеріали, обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, апеляційний суд приходить до наступного.

Фактичні обставини справи, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України апелянтами не оскаржуються, а тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України судове рішення в цій частині не переглядається.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував:

ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є тяжкими; пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_6 обставини - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім, добровільне часткове відшкодування завданого злочином збитку; що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання; на обліку у національній поліції, службі у справах дітей та лікарів психіатра і нарколога не перебуває;

відсутність обставин, що обтяжують покарання;

умови його проживання та виховання, а саме: що він виховується в повній сім`ї, забезпечений нормальними умовами для проживання та виховання дітей; думку потерпілих, які просили не позбавляти його волі;

його засудження вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 квітня 2016 року за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185; ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 104 КК України з встановленням іспитового строку 1 рік.

Врахувавши наведене, суд прийшов до висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на певний строк у наближеному до мінімальних розмірів санкцій ч. 3 ст. 185 КК України.

При цьому суд дійшов висновку, що не вбачає можливості перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 без його ізоляції від суспільства, зважаючи на кількість скоєних злочинів, в тому числі продовження злочинної діяльності після затримання ОСОБА_6 працівниками правоохоронного органу м. Южноукраїнська при вчиненні замаху на крадіжку 31 жовтня 2015 року, що свідчить про свідоме становлення на злочинний шлях; спосіб їх вчинення, а саме: проникнення в приміщення, пов`язані із зламом замків, дверей, утворенням отворів у стелі; його роль як ініціатора двох перших злочинів, що спростовує твердження батьків про вплив на неповнолітнього іншими особами.

Зазначене, на думку суду, свідчить про суспільну небезпеку обвинуваченого ОСОБА_6 та можливість його виправлення та перевиховання в умовах, пов`язаних з ізоляцією від суспільства.

Суд першої інстанції не встановив обставин, які б давали підстави для застосування ст. 69 КК України.

Не встановлено таких обставин і апеляційним судом. А тому апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 в цій частині не підлягає задоволенню.

В той же час, апеляційний суд приходить до переконання, що висновок суду першої інстанції про неможливість звільнення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням є помилковим та таким, що не ґрунтується на матеріалах справи.

Так, є таким, що не ґрунтується на матеріалах справи посилання суду про роль ОСОБА_6 як ініціатора двох перших злочинів, а відтак, і про спростовання цим тверджень батьків про вплив на неповнолітнього іншими особами.

По-перше, ОСОБА_6 такі дії не інкриміновані. І формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, також не містить даних про його роль як ініціатора двох перших злочинів. Зокрема, формулювання обвинувачення, визнане судом першої інстанції доведеним, за всіма епізодами злочину має однакове формулювання «… ОСОБА_12 за попередньою змовою з ОСОБА_6 …», і не містить інших посилань про ініціаторів цих злочинних дій.

По-друге, відповідно до характеристики з Доманівського районного навчально-виховного комплексу Доманівської ЗОШ 1 - 3 ст. № 1 від 18 лютого 2016 року ОСОБА_6 , наряду з позитивними даними, характеризується як такий, що підпадає під негативний вплив старших товаришів (а. с. 132). Зазначене підтверджується іншими матеріалами справи, а саме: вироками Южноукраїнського міського суду від 20 квітня 2016 року відносно неповнолітнього ОСОБА_6 та Южноукраїнського міського суду від 19 травня 2016 року відносно ОСОБА_12 , якими вони засудженні за вчинення 31 жовтня 2015 року крадіжок, ініціатором яких був саме ОСОБА_12 , котрий і втягнув неповнолітнього ОСОБА_6 у злочинну діяльність і котрий засуджений за ці дії за ч. 1 ст. 304 КК України (а. с. 141 142, 116 - 119).

З огляду на зазначене підлягають виключенню з мотивувальної частини вироку вказані посилання суду.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно положень ч. 1 ст. 104 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до статей 75 - 78 цього Кодексу, з урахуванням положень, передбачених цією статтею.

Зазначених вимог закону суд не дотримався.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд правильно врахував обставини справи.

Разом з тим, суд не в повній мірі зважив на дані про його особу, а саме: на вік обвинуваченого, який не досяг повноліття ані на момент вчинення інкримінованих йому злочинів, ані на момент ухвалення вироку; що злочини, за вчинення яких він засуджений вироком Южноукраїнського міського суду від 20 квітня 2016 року і які входять до сукупності злочинів, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, вчинені ним разом з тим же ОСОБА_12 та в той же період часу, що і за оскаржуваним вироком - осінь 2015 року; має постійне місце проживання; після вчинення злочинів розкаявся, добровільно частково відшкодував завдану потерпілим шкоду, неодноразово просив вибачення у потерпілих, які просили суд не позбавляти його волі; за місцем проживання та навчання характеризується суто позитивно; відсутність обтяжуючих покарання обставин та наявність обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, та добровільне часткове відшкодування ним спричиненої матеріальної шкоди потерпілим.

Апеляційний суд бере до уваги вищенаведене, а також враховує: позиції потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які подали власні апеляційні скарги на користь обвинуваченого та просили не позбавляти неповнолітнього ОСОБА_6 волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням; що з моменту вчинення злочинів на момент апеляційного розгляду минуло більше одного року три місяці, і протягом цього часу неповнолітній змінив свою поведінку став краще навчатися, став брати активну участь у громадському житті класу, став займатися спортом, у нього відсутні шкідливі звички, як свідчить характеристика зі школи від 03 лютого 2017 року; став серйознішим, дорослішим, почав розсудливо оцінювати будь-яку ситуацію, почав навчатися у автошколі, має мету подальшого навчання, як вбачається з наданих стороною захисту апеляційному суду характеристик мешканців смт. Доманівка (т. 3 а. с. 11 18, 150 - 151); за поясненнями під час апеляційного розгляду самого неповнолітнього обвинуваченого та його законного представника його матері ОСОБА_14 , за цей час неповнолітній припинення спілкування з особами, схильними до правопорушень, вживає заходів для самостійного працевлаштування та відшкодування завданої потерпілим шкоди, працює разом з батьком, тобто - є соціально адаптованою особою.

Враховуючи вище наведене та беручи до уваги те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, пост кримінальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 за період кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що наведені вище конкретні обставини справи та дані про особу обвинуваченого, а також думки потерпілих дають підстави вважати, що виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів можливо досягти без його ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. ст. 75, 104 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

З огляду на зазначене, апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 підлягають задоволенню, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 частковому задоволенню (в частині застосування ст. ст. 75, 104 КК України), а оскаржуваний вирок суду - зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 424, 426, 532, 376 ч. 2 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги:

обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково;

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 - задовольнити.

Вирок Доманівського районного суду Миколаївської області від 04 листопада 2016 року відносно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 3 ст. 185; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185; ч. 1 ст. 70 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України за цим вироком, та передбачених ч. 3 ст. 185; ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України за вироком Южноукраїнського міського суду від 20 квітня 2016 року шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Покласти на ОСОБА_6 передбачені п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині вище зазначений вирок залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуюча

Судді