Комінтернівський районний суд м.Харкова
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Харкова, працюючої ТОВ «Гранд Дистриб`юшн Схід» на посаді мерчендайзера, заміжньої, раніше не судимої, зареєстрованої та мешкаючої: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
26 вересня 2013року близько 18.00 годин між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , які знаходились в квартирі АДРЕСА_2 , і які між собою перебувають в родинних відносинах, як тітка і племінниця, на ґрунті неприязних відносин виникла сварка, яка перейшла в конфлікт, в ході якого, ОСОБА_6 , маючи намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , умисно нанесла їй не менше п`яти ударів кулаками лівої і правої руки по різним частинам тулуба, шиї, обличчя та лівої руки, спричинивши потерпілій своїми неправомірними діями тілесні ушкодження, а саме садно на верхній губі зліва, садно на передній поверхні шиї праворуч в середньому відділі, сім синців різної локалізації на лівій верхній кінцівці, які, згідно висновку комісійної судової медичної експертизи №270-КЕ/2014 року від 04.11.2014року, відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 125 ч.1 КК України, а саме - завдання умисного легкого тілесного ушкодження.
В судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, визнала в повному обсязі, пояснила, що дійсно скоїла злочин при обставинах, викладених в обвинувальному акті, щиро кається.
Крім повного визнання своєї провини у вчиненні вказаного діяння, вина ОСОБА_6 підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.
Так, потерпіла ОСОБА_4 , пояснила суду, що 26.09.2013року близько 18.00год. знаходилась вдома за адресою АДРЕСА_3 разом з чоловіком ОСОБА_8 , донькою ОСОБА_9 , нині покійним братом ОСОБА_10 , до якого, в гості прийшла його донька ОСОБА_6 , з якою, на ґрунті розподілу квартири в суді, склались неприязні відносини. Коли остання вийшла з кімнати батька, вона запропонувала їй забрати з коридору диван, оскільки він заважав проходу. На ґрунті цього, між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_6 стала наносити їй удари кулаками.
Дані обставини підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
Так, свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він є чоловіком потерпілої ОСОБА_4 . Так, 26.09.2013 року близько 18.00 год. до них додому за адресою АДРЕСА_3 прийшла племінниця дружини ОСОБА_6 . На підґрунті з`ясування питання щодо місця розташування дивану, між дружиною та ОСОБА_6 виник конфлікт, який переріс в бійку…. В результаті, у дружини утворились тілесні ушкодження, в тому числі садні на губі та шиї, синці на руці….
Свідок ОСОБА_9 суду показала, що вона є донькою ОСОБА_4 та двоюрідною сестрою ОСОБА_6 . Наприкінці вересня 2013року, більш точну дату не пам`ятає, знаходились вдома за адресою АДРЕСА_3 вона, мати, батько ОСОБА_8 , брат матері ОСОБА_10 , до якого прийшла донька ОСОБА_6 . В той час, як вона знаходилась в своїй кімнаті, між мамою та ОСОБА_6 виникла сварка з приводу дивану. Весь конфлікт не бачила, бачила, що в коридорі знаходились мати, ОСОБА_11 , батько та дядя ОСОБА_10 . Чула, як падали меблі, але в скандал не втручалась, оскільки між мамою та ОСОБА_6 часто відбувались сварки з приводу квартири…. Вказала, що після даного конфлікту, у мами утворились тілесні ушкодження, в тому числі й синці на руці, садно на губі та на шиї….
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 07.10.2014 року за участю ОСОБА_4 (а.с.90-96 Т1), остання розказала та показала, що 26.09.2013 р., близько о 18.00 год. за адресою АДРЕСА_3 між нею та ОСОБА_6 сталася бійка, в ході якої, ОСОБА_6 руками та кулаками нанесла їй удари в область лівого плеча, обличчя та шиї.
Згідно з даними, викладеними у комісійній судово-медичної експертизі №270-КЕ/2014 від 04.11.2014року (а.с.100-107 Т1), … у гр.. ОСОБА_4 , в зв`язку з подіями, що мали місце 26.09.2013року, були встановлені:…садно на верхній губі зліва, садно на передній поверхні шиї праворуч в середньому відділі, сім синців на лівій верхній кінцівці…які відносяться до легких тілесних ушкоджень…. Дані тілесні ушкодження у ОСОБА_4 могли утворитися при тому способі та механізмі, на який вказала постраждала в ході слідчого експерименту».
Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що провина ОСОБА_6 в скоєнні кримінального правопорушення (злочину) доведена та її дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
В судовому засіданні, обвинуваченою ОСОБА_6 , заявлено клопотання про закриття кримінального провадження відносно неї на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення невеликої тяжкості і сплило два роки з часу його вчинення. Зазначила, що до кримінальної відповідальності притягується вперше, раніше не судима.
Захисник обвинуваченої-адвокат ОСОБА_7 клопотання підтримав.
Прокурор проти задоволення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 не заперечував.
Вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання, думку потерпілої та її представника, які проти задоволення даного клопотання заперечували, вказали, що в даному випадку дії ОСОБА_6 невірно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, оскільки в діях ОСОБА_6 мають місце ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, що підтверджується наявністю декількох судово-медичних експертиз, в тому числі, комісійної, згідно висновків якої, окрім легких тілесних ушкоджень, потерпіла отримала також тілесні ушкодження середньої тяжкості, суд вважає, що клопотання обвинуваченої обґрунтоване та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 49 КК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Статтею 284 ч. 2 п. 1 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку з звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України встановлено, що, якщо під час здійснення судового провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Як встановлено судом, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , вчинено останньою 26.09.2013 року. Таким чином, два роки сплило з дня вчинення кримінального правопорушення 26 вересня 2015 року, в зв`язку з чим, суд критично оцінює заперечення потерпілої та її представника щодо закриття кримінального провадження за закінченням строків давності, оскільки кримінальне провадження не підлягає закриттю за закінченням строку давності лише за підстави, коли підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття вказаного кримінального провадження, тому, дане клопотання підлягає задоволенню.
Зазначаючи щодо невірного визначення кваліфікацій дій ОСОБА_6 , потерпіла ОСОБА_4 вказала, що в діях ОСОБА_6 , яка 26.09.2013 р. спричинила їй перелом 4-го пальця правої руки, вбачаються ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, що підтверджується наявністю декількох судово-медичних експертиз, в тому числі комісійної, згідно висновків якої, окрім легких тілесних ушкоджень, потерпіла отримала також тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Суд критично ставиться до доводів потерпілої та її представника щодо спричинення ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_4 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, оскільки дані доводи мають суб`єктивний характер, є такими, які не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.
Так, обвинувачена, в судовому засіданні, заперечуючи спричинення потерпілій перелому 4-го пальця правої кісті, підтвердила свої показання, надані на досудовому слідстві, та при проведенні слідчого експерименту 07.10.2014 року, а саме - що в ході сварки потерпіла ОСОБА_4 штовхнула її рукою в праве плече. Вона відштовхнула потерпілу ОСОБА_4 від себе, після чого, остання двома руками, витягнувши вперед руки та розтопирив пальці, хотіла її знов штовхнути. Але, в останню секунду, вона стала ухилятись в лівий бік тому, сильний поштовх при русі її тіла, ОСОБА_4 їй зробила лише правою рукою в область груді… Після цього ОСОБА_4 стала кричати від болю, схопившись за пальці правої руки. Вказала, що момент, коли в ОСОБА_4 був пошкоджений палець, ніхто не бачив, оскільки чоловік потерпілої ОСОБА_8 під час конфлікту, знаходився на балконі, й зайшов в коридор, де відбувалася сварка, пізніше, а донька потерпілої ОСОБА_9 , весь час знаходилась в своїй кімнаті за комп`ютером й також вийшла в коридор, коли конфлікт закінчився.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він є чоловіком потерпілої ОСОБА_4 . Так, 26.09.2013 року близько 18.00 год. до них прийшла племінниця дружини ОСОБА_6 . На підґрунті з`ясування питання щодо місця розташування дивану, між дружиною та ОСОБА_6 виник конфлікт, який переріс в бійку. Він знаходився на балконі, коли почув, що його кличе дружина. Зайшовши в квартиру, побачив, що між кімнатою та коридором знаходились його дружина та ОСОБА_6 , які зчепили руки пальцями «в замок», й дружина та ОСОБА_12 пальці ламають. Він став між ними, щоб не допустити подальшого конфлікту. Пізніше дружина повідомила, що в неї поламаний палець. Зазначив, що сама вона собі палець зламати не могла.
При оцінці показань свідка ОСОБА_8 , суд виходить з положень ч. 4 ст. 95 КПК України, згідно яких суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих в порядку, передбаченому ст..225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Так, суд враховує, що спосіб та механізм отримання потерпілою ушкоджень середньої тяжкості - перелому 4-го пальця правої руки, визначений в судовому засіданні даним свідком, не збігаються з тим способом та механізмом, які були визначені самою потерпілою при проведенні слідчого експерименту від 07.10.2014року, при проведенні якого потерпіла ОСОБА_4 показала, що «…в ході бійки ОСОБА_6 схопила її лівою рукою за пальці правої руки і стала їх викручувати (а.с.90-92 Т1)». Згідно фотоілюстрації до протоколу слідчого експерименту від 07.10.2014р. (а.с.93-96 Т1), потерпіла показала, як в ході бійки, ОСОБА_6 схопила її лівою рукою за пальці правої руки і стала їх крутити, загибати в напрямку її тулубу. Як наглядно вбачається з даної фотоілюстрації, потерпіла визначила, в який спосіб, механізм та за яку частину правої руки, а саме верхню частину пальців (1-2 фаланги другого,третього,четвертого пальців) її схопила ОСОБА_6 (а.с.95-96 Т1). Аналогічний спосіб та механізм отримання потерпілою ушкоджень 4-го пальця правої руки, визначений в протоколах слідчих експериментів за участю ОСОБА_6 та за участю ОСОБА_4 - був прийнятий до уваги судово-медичною експертною комісією й саме з врахуванням вказаних даних, було здійснено висновок комісійної судово-медичної експертизи №270-КЕ/2014 від 04.11.2014р. Тоді як, згідно пояснень свідка ОСОБА_8 в судовому засіданні, він «зайшовши в квартиру, побачив, що між кімнатою та коридором знаходились його дружина та ОСОБА_6 , які зчепили руки пальцями «в замок», й дружина та ОСОБА_12 пальці ламають»... З огляду на вищевикладене, враховуючи, що показання свідка ОСОБА_8 , надані в судовому засіданні, суперечать механізму, способу отримання тілесних ушкоджень переламу 4-го пальця правої руки, визначених при проведенні слідчого експерименту від 07.10.2014 р. самою потерпілою, та наглядно проілюстрованих в фототаблицях, а також висновку комісійної судово-медичної експертизи №270-КЕ/2014 від 04.11.2014 р. - суд критично оцінює показання даного свідка в частині визначення механізму, способу, обставин отримання потерпілою ОСОБА_4 закритого крайового внутрішнього суглобового переламу проксимального відділу середньої фаланги 4-го пальця правої кісті.
Також, свідок ОСОБА_9 суду показала, що вона є донькою ОСОБА_4 та двоюрідною сестрою ОСОБА_6 . Наприкінці вересня 2013 року, більш точну дату не пам`ятає, знаходились вдома вона, мати, батько ОСОБА_8 , брат матері ОСОБА_10 , до якого прийшла донька ОСОБА_6 . В той час, як вона знаходилась в своїй кімнаті, між мамою та ОСОБА_6 виникла сварка з приводу дивану. Весь конфлікт не бачила, бачила, що в коридорі знаходились мати, ОСОБА_11 , батько та дядя ОСОБА_10 . Чула, як падали меблі, але не втручалась, оскільки між мамою та ОСОБА_6 часто відбувались скандали з приводу квартири. Вказала, що за бійкою спостерігала, знаходячись в своїй кімнаті, в якій були відчинені двері. Мати до неї стояла спиною, і вона події бачила з-за її спини. Бачила, що мати та ОСОБА_6 хапались за руки, що ОСОБА_6 тримала матір своїми руками за верхню частину пальців рук. Але, як саме мати тримала тілесні ушкодження не бачила, проте вважає, що, оскільки вони між собою побилися, відповідно, саме ОСОБА_6 поламала матері палець на правій руці. Не заперечувала, що на досудовому слідстві надавала пояснення, про те, що весь час, поки відбувався конфлікт, вона знаходилась в своїй кімнаті за комп`ютером, й чула, як в коридорі падали меблі, голос батька, який розміряв маму та ОСОБА_6 , між якими, по крику та голосам, вона зробила висновок, що проходила бійка, й вийшла з кімнати в коридор, лише коли конфлікт закінчився. Пояснити суду, в зв`язку з чим на цей час змінила свої показання, не змогла.
Прокурор, та сторона захисту просили не приймати до уваги показання свідка ОСОБА_9 , оскільки даний свідок надає показання, які суперечать наданим на досудовому розслідуванні. Так, в порядку положень ч.1ст.358 КПК України, в судовому засіданні було оголошено протокол допиту даного свідка на досудовому розслідуванні, згідно якого, 15.09.2014року вона показала, що «зі своєї кімнати вона чула, що між мамою ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виникла сварка, але, оскільки це відбувається часто, то вона на це уваги не звертала, продовжувала сидіти за комп`ютером. Чула, що падалі меблі, почула голос батька, який розміряв маму та ОСОБА_6 , між якими, по крику та голосам, вона зробила висновок, що проходила бійка. Коли вийшла в коридор, то конфлікт вже закінчився». В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 підтвердила, що саме такі показання надавала на досудовому слідстві.
Таким чином, при оцінці показань даного свідка, наданих в судовому засіданні в частині отримання потерпілою ОСОБА_4 травми пальця правої руки, суд враховує мінливий та суперечливий характер показань даного свідка, що викликає сумнів в правдивості її слів. Крім того, суд враховує, що згідно пояснень самої свідка ОСОБА_9 в судовому засіданні, остання безпосередньо не спостерігала механізм та спосіб, за яких потерпіла отримала травму пальця на правій руці, й думка, висловлена нею в судовому засіданні щодо того, що в результаті дій ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_4 , виходячи лише з того, що між останніми відбувалась бійка - є її припущеннями, які не ґрунтуються на фактах, що спостерігались нею особисто. З огляду на вищевикладене, суд критично оцінює показання даного свідка в частині механізму, способу, обставин отримання потерпілою ОСОБА_4 закритого крайового внутрішнього суглобового переламу проксимального відділу середньої фаланги 4-го пальця правої кісті.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 07.10.2014 року за участю ОСОБА_6 (а.с.85-89 Т1), остання надала пояснення щодо механізму утворення у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, а саме в ході сварки, знаходячись одна проти одної, ОСОБА_4 штовхнула її рукою в праве плече. Вона, захищаючись, й, припускаючи, що остання може її вдарити, відштовхнула ОСОБА_4 від себе. В цей час, вона стояла біля дверей, батько стояв позаду неї. ОСОБА_4 , розлютившись, що вона її штовхнула, знаходячись в агресивному стані, двома руками, витягнув вперед руки та розтопиривши пальці, хотіла її знову штовхнути. Але, в останню секунду, вона стала ухилятись в ліву сторону тому, сильний поштовх при русі її тіла ОСОБА_4 їй зробила тільки правою рукою в область груді, спричинивши фізичний біль, від чого вона поп`ятилась назад, зіткнулась з батьком та батько впав на підлогу, при цьому, зачепив стінку меблі, яка також впала. Після чого, ОСОБА_4 стала кричати від болю, схопившись за пальці на правій руці.
З фотоілюстрації до слідчого експерименту від 07.10.2014року вбачається, як ОСОБА_6 показала, як вона відштовхнула ОСОБА_4 від себе. Після чого, ОСОБА_4 стала наносити їй удари, які вона, захищаючись, відбивала (а.с.88-90 Т1)».
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 07.10.2014 року за участю ОСОБА_4 , під час якого остання пояснила та наочно показала спосіб та механізм, за яких виникла травма 4-го пальця правої руки. Вказала, як « …в ході бійки, ОСОБА_6 схопила її лівою рукою за пальці правої руки і стала їх крутити, загибати в напрямку її тулубу» (а.с.90-92 Т1), що підтверджується також фотоілюстрацією до слідчого експерименту від 07.10.2014року (а.с.93-96 Т1)».
Згідно фотоілюстрації до протоколу слідчого експерименту від 07.10.2014 р. (а.с.93-96 Т1), потерпіла показала, як в ході бійки, ОСОБА_6 схопила її лівою рукою за пальці правої руки і стала їх крутити, загибати в напрямку її тулубу. Як наглядно вбачається з даної фотоілюстрації, потерпіла визначила, в який спосіб, механізм та за яку частину правої руки, а саме верхню частину пальців (1-2 фаланги другого,третього,четвертого пальців) її схопила ОСОБА_6 (а.с.95-96 Т1).
Інші судово-медичні експертизи, проведені на досудовому слідстві, а саме судово-медична експертиза ОСОБА_4 від 28.10.2013 року №2839-ал/13 (а.с.8586 Т2), судово-медична експертиза по медичній документації ОСОБА_4 від 19.02.2014 року №596-22/14р. (а.с.83 84 Т2), додаткова судово-медична експертиза №964-02/14 від 21.03.2014р. ОСОБА_4 (а.с.81-82 Т2), містять висновки, які не суперечать висновкам, в подальшому визначеним при проведенні комісійної судово-медичної експертизи №270-КЕ/2014 від 04.11.2014року (а.с.100-107 Т1).
Згідно комісійної судово-медичної експертизи №270-КЕ/2014 від 04.11.2014 року (а.с.100-107 Т1), … у гр.. ОСОБА_4 в зв`язку з подіями, що мали місце 26.09.2013 року, були встановлені тілесні ушкодження, в тому числі - закритий крайовий внутрішньо суглобовий перелом проксимального відділу середньої фаланги 4-го пальця правої кісті...За ступенем тяжкості тілесні ушкодження, які встановлені на тілі ОСОБА_4 , а саме - закритий крайовий внутрішньо суглобовий перелом проксимального відділу середньої фаланги 4-го пальця правої кісті - належить до ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я... Виходячи із характеру та локалізації пошкодження правої кісті, закритий крайовий внутрішньо суглобовий перелом проксимального відділу середньої фаланги 4-го пальця правої кісті виник за рахунок дії сили по вісі пальця з подальшим зміщенням цієї фаланги…Судячи із показань, що дали ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в ході слідчого експерименту від 07.10.2014року, не виключається можливість того, що травма 4-го пальця правої кісті у постраждалої могла виникнути як при тому способі та механізмі, на який вказує постраждала, так і при тому способі та механізмі, на який посилається підозрювана….. Встановлення, за яких обставин утворилися тілесні ушкодження у постраждалої, не входить до компетенції судово-медичної експертизи, а є прерогативою судово-слідчих органів.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні достатніх, достовірних і переконливих доказів спричинення обвинуваченою ОСОБА_6 більш тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 , а саме - закритого крайового внутрішньо суглобового перелому проксимального відділу середньої фаланги 4-го пальця правої кісті, що, згідно комісійної судово-медичної експертизи № 270-КЕ/2014 від 04.11.2014 року, належить до ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я в судовому засіданні не здобуто. Аналіз досліджених в ході судового розгляду доказів, як кожного окремо, так і у їх сукупності та взаємозв`язку, їх юридична оцінка свідчить про те, що жодний доказ не доводить, що саме в результаті дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_4 спричинено травму пальця правої руки, й її дії треба кваліфікувати як «спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження», за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122 КК України. Доводи потерпілої та її представника щодо необхідності кваліфікації дій обвинуваченої як більш тяжкого злочину, а саме передбаченого ч.1 ст.122 КК України - мають суб`єктивний характер, й є такими, які не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.
Керуючись ст.ст.129, 285-288, 395 КПК України, суд,-
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 125 КК України закрити на підставі ст.49 КК України та звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди - залишити без розгляду.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її проголошення.
Суддя- ОСОБА_1