Єдиний унікальний номер №243/5655/16-к
Номер провадження №1-кп/243/532/2016
В И Р О К
Іменем України
«10» жовтня 2016 року м. Слов`янськ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Словянського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, ІПН НОМЕР_1 , раніше не судимого, військовослужбовця призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 06 серпня 2015 року за мобілізацією на особливий період, який проходить військову службу на посаді командира розвідувально-десантного взводу розвідувально-десантної роти військової частини польова пошта НОМЕР_2 , у військовому званні лейтенант,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ст. 4 ч. 8, ст. 5 ч. 1, ст. 10, 11, ст. 22 ч. 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і а мобілізацію», Указу Президента України від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію», №15/2015 громадянин ОСОБА_4 був призваний у зв`язку з мобілізацією на особливий період до лав Збройних Сил України 06 серпня 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 по стройовій частині від 09.10.2015 року №228 ОСОБА_4 , був зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду командира розвідувально-десантного взводу розвідувально-десантного роти військової частини польова пошта НОМЕР_2 .

Будучи військовослужбовцем, лейтенант ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 14, 16, 37, 40, 127, 128, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. ст. 1, 3, п. 8 ст. 6, п. 2 ст. 23, п. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» був зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувані військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни. виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями інструкціями, а саме: неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін та про виконання наказу доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ , і своєму безпосередньому начальникові, сумлінно вивчати військову справу , зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, вважатися таким, що виконує обов`язок з військової служби знаходячись на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Разом з тим, діючи в порушення вимог вище зазначених нормативних актів, 14 травня 2016 року лейтенант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією па особливий період, діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, в період проходження військової служби та будучи придатним для проходження військової служби, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, не з`явився вчасно з відпустки на військову службу до військової частини польова пошта НОМЕР_2 , що розташовується у АДРЕСА_2 .

В період часу з 14 травня 2016 року по 02 липня 2016 року лейтенант ОСОБА_4 , не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби перебував за адресою проживання: в АДРЕСА_1 , проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його і виконанням обов`язків військової служби до 02 липня 2016 року в умовах особливого періоду.

02 липня 2016 року лейтенант ОСОБА_4 , прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_2 , яка розташована в АДРЕСА_2 таким чином припинивши ухилятись від військової служби.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у висунутому обвинуваченні визнав повністю і суду пояснив, що дійсно з 06 серпня 2015 року за мобілізацією на особливий період, він проходить військову службу на посаді командира розвідувально-десантного взводу розвідувально-десантної роти військової частини польова пошта НОМЕР_2 . Наказом ТВО начальника штабу №123 від 30 квітня 2016 року йому була надана додаткова відпустка за сімейними обставинами строком на 10 діб з 30 квітня 2016 року по 09 травня 2016 року. Однак, опинившись вдома, він не побажав своєчасно повертатись до військової частини, з`явився в частину лише 02 липня 2016 року. Розкаюється у вчиненому.
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Під час судового розгляду відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорювалися. Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Таким чином, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю. Суд визнає, що протиправні дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.4 ст. 407 КК України, так як обвинувачений являючись військовослужбовцем не з`явився вчасно без поважних причин на службу в умовах особливого періоду.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до тяжких злочинів, особу винного, який є раніше не судимим, має на утримання неповнолітню дитину 2001 року народження, за місцем служби характеризується виключно з позитивного боку.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире розкаяння у скоєному злочині, повне визнання своєї вини та наявність на утримання обвинуваченого неповнолітньої дитини.

Обставин, що згідно з положеннями статті 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому, органом досудового розслідування та судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Оцінивши в сукупності вищевикладені обставини, враховуючи характер вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність декількох пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також те, що обвинувачений свою провину в скоєному злочині визнавав повністю; щиросердно розкаявся у скоєному; позитивно характеризується за місцем служби; має на своєму утриманні неповнолітню дитину, доньку ОСОБА_5 2001 року народження; з 09 жовтня 2015 року по теперішній час є учасником антитерористичної операції; не тривалий характер його протиправного ухилення від несення служби, суд визнає наведені обставини такими, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, тому приходить до переконання, що стосовно ОСОБА_4 можливе застосування ч. 1 ст. 69 КК України та призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. Суд, погоджуючись з думкою прокурора, вважає за можливе перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини 4 статті 407 Особливої частини Кримінального кодексу України за цей злочин, у виді штрафу, що вважає необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Судових витрат, речових доказів в кримінальному провадженні немає.

Запобіжний захід на стадії досудового розслідування до ОСОБА_4 не обирався, необхідності у його застосуванні у судовому провадженні не вбачається.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України і призначити йому покарання за цією статтею Кримінального Закону з урахуванням ст. 69 КК України у виді штрафу на користь держави у розмірі 588 (п`ятсот вісімдесят вісім) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 9 996 (дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто шість) грн. 00 коп.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1