справа № 208/1071/16-к
№ провадження 1-кп/208/272/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2016 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 .

Розглянувши кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000282 від 27.01.2016 відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, українця, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимого: 03.02.2016 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ст. 198 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:
26.01.2016 в період часу з 10.00 год. до 12.00 год. (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_8 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебував разом з ОСОБА_7 в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Коли ОСОБА_7 відволіклась, та втратила контроль за своїм майном, ОСОБА_8 помітив, що в кухні на столі вищевказаної квартири лежить мобільний телефон «Nokia200» IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , після чого у останнього виник прямий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , перебуваючи 26.01.2016 в період часу з 10.00 до 12.00 год. (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), в квартирі, що находиться за адресою: АДРЕСА_2 , та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, таємно, із корисливих мотивів викрав майно, яке належить ОСОБА_7 , а саме: мобільний телефон «Nokia200» 1MEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 .

Заволодівши вищевказаним майном, ОСОБА_8 з місця злочину зник, а викраденим майном у подальшому розпорядився на власний розсуд.

Вказаними протиправними діями ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_7 завдано майнової шкоди на суму 319,20 грн.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна.

31 жовтня 2016 року між обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілою ОСОБА_7 було укладено угоду про примирення у кримінальному провадженні за № 0000282 від 27.01.2016 року.

Підозрюваний ОСОБА_8 під час досудового розслідування у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення та у скоєному розкаявся.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.185 КК України, у скоєному щиро розкаявся.

Сторони не мають сумнівів щодо добровільності та істинності їхніх позицій. Потерпіла та обвинувачений ОСОБА_8 визнають та підтверджують, що обставини події кримінального правопорушення досудовим розслідуванням встановлено правильно.

Відповідно до ст.471 КПК України, обвинувачений ОСОБА_8 відшкодував потерпілій збитки спричинені кримінальним правопорушенням, зобов`язується не вчиняти інших злочинів в подальшому, вибачився перед потерпілою, а потерпіла в свою чергу вважає за можливе при вирішенні питання щодо міри покарання обмежитись покаранням, що не пов`язане з реальним позбавленням волі.

Сторони узгодили покарання ОСОБА_8 : визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити останньому покарання у вигляді арешту на строк шість місяців. На підставі cт. 72 КК України перевести більш м`який вид покарання в більш суровий, керуючись ч.4 ст.70 КК України, враховуючи вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 03.02.2016, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, поклавши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Із запропонованим видом і мірою покарання ОСОБА_8 згоден.

При цьому, обвинувачений розуміє, що відповідно до ст.473 КПК України, наслідком укладання та затвердження угоди про примирення для сторін є обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України, та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 цього КПК України.

Потерпілий розуміє, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди про примирення для сторін є обмеженім права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності та відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Підстави оскарження вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені і п.1 ч.1 ст.394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч.3 ст.424 КПК України, роз`яснено і є зрозумілим.

Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, свідків і надання суду своїх доказів роз`яснено і є зрозумілими.

Обвинувачений ОСОБА_8 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону з будь-якого положення складеної угоди.

У разі невиконання угоди про примирення відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_8 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення. Обвинувачений свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, злочин здійснив при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, шкоду, заподіяну потерпілій відшкодував, розкаюється.

За таких обставин суд, вивчивши матеріали кримінального провадження, укладену угоду, заслухавши пояснення, думку прокурора, прийшов до висновку, що відповідно до п.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, які, згідно з положеннями ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості.

Судом встановлено, що угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим укладена добровільно без застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Зміст угоди відповідає вимогам ст.471 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим та призначення обвинуваченому узгодженої між сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст.370,373,374,469,471,474,475 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про примирення від 31 жовтня 2016 року у кримінальному провадженні за 0000282 від 27.01.2016 року укладену між потерпілою ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_8 .

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і призначити покарання за ч.1 ст.185 КК України у вигляді арешту на строк шість місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України та відповідно до ч.1 ст.72 КК України, перевівши менш суворий вид покарання в більш суворий, за правилами призначення покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного даним вироком, більш суворим, призначеним вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області від 03 лютого 2016 року у виді позбавлення волі строком на один рік, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді одного року позбавлення волі.

У відповідності зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання, призначеного йому вироком суду з випробуванням, встановивши ОСОБА_8 іспитовий строк один рік

Відповідно до п.п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 в період відбування покарання з випробуванням, повідомляти в кримінальну виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_8 по даному кримінальному провадженні не обирався.

Речові докази: оригінал документу «Договір про надання фінансового кредиту під заставу № 3.13536/0 від 26 січня 2016 року, долучений до матеріалів кримінального провадження № 0000282 від 27.01.2016 року, залишити в матеріалах кримінального провадження. Мобільний телефон «Nokia 200» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , переданий під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_7 , залишити у потерпілої.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 123 грн.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Дніпропетровська через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч.3 ст.394 КПК України:

- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст.474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу.

- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1