В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 січня 2016 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в м. Павлоград кримінальне провадження, що внесено в ЕРДР за №0001543 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області, руського, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, раніше судимого:

1) 19.12.2008 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ст.ст. 190 ч.1, 190 ч.2, 190 ч.3, 309, 70 ч.1 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі з випробуванням на 1 рік 6 місяців;

2) 10.09.2009 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ст.ст. 190 ч.2, 70 ч.4 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням на 2 роки;

3) 17.11.2009 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 263 ч.1, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, 26.12.2011 року звільнений умовно-достроково на 10 місяців 16 днів;

4) 10.01.2013 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.2, ст. 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі, 05.03.2014 року звільнений за відбуттям строку покарання;

5) 07.05.2014 року Тернівським міським судом за ст. 395 КК України до 1 місяця арешту;

6) 27.10.2015 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч.2, 186 ч.2, 70 ч.1, 69 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

7) 30.11.2015 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.3, ст. 70 ч.4 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 -

за вчинення злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
22.02.2015 року приблизно о 11.15 годині обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_2 у своєї знайомої ОСОБА_4 , реалізуючи раптово виниклий злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, що належить останній, впевнившись, що потерпіла ОСОБА_4 відсутня в зальному приміщені зазначеного будинку та за ним ніхто не спостерігає, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів, таємно, повторно, з жіночої сумки, яка перебувала в зальній кімнаті, викрав мобільний телефон марки «Samsung SM-G350E» вартістю 959.40 гривень. З місця скоєння злочину обвинувачений ОСОБА_5 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_4 матеріального збитку в розмірі 959.40 гривень.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_5 вину за ст. 185 ч.2 КК України визнав повністю і пояснив, що точної дати скоєння крадіжки не пам`ятає, вдень зайшов до потерпілої ОСОБА_4 з метою з`ясування адреси проживання спільного знайомого. Побачив, як потерпіла поклала до жіночої сумки свій мобільний телефон марки «Самсунг» білого кольору. Скориставшись тим, що потерпілої в кімнаті, де знаходилась жіноча сумка, не було, він дістав цей мобільний телефон з жіночої сумки, поклав в свою кишеню та вийшов з будинку. Пізніше викрадений телефон заклав в ломбард, отримавши 350 гривень. Гроші витратив на власні потреби. У скоєному розкаявся, заявлений цивільний позов визнав в повному обсязі. Просив суд розглядати справу із застосуванням ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки фактичні обставини провадження, пред`явлене обвинувачення йому зрозуміле, і він їх не оспорює. Також розуміє, що позбавляється права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку, і це його добровільна та істина позиція.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що 22.02.2015 року вона з дітьми повернулась додому за адресою: АДРЕСА_2 , - до будинку разом з нею зайшов обвинувачений. Обвинувачений бачив, як вона поклала до своєї жіночої сумки свій мобільний телефон марки «Самсунг» білого кольору сенсорний. Вона залишила сумку в домі, а сама впоралась з дітьми. В цей момент обвинувачений вийшов з будинку та пішов. Вона перевірила свою сумку, телефон не знайшла, одразу звернулась до правоохоронних органів. Просить задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, при призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Крім повного визнання своєї провини і свідчень, винність обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому злочину підтверджується і іншими фактичними доказами провадження, які всіма учасниками судового розгляду визнані, ніким не оспорюються, у відповідності з ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільними їх дослідження. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження та розмір цивільного позову в апеляційному порядку.

Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини провадження та розмір цивільного позову підтверджені наявними доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, також визнає фактичні обставини доведеними.

До них відносяться:

- протокол огляду місця події від 10.09.2015 року, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка від 10.09.2015 року, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка від 16.09.2015 року, висновок експерта судової товарознавчої експертизи №4887-15 від 26.10.2015 року, протокол проведення слідчого експерименту від 27.11.2015 року.

Сукупність доказів, що узгоджуються між собою дають суду підстави кваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, вчинена повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, віднесення його до категорії злочинів середньої тяжкості, ступінь негативних наслідків, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, за місцем реєстрації характеризується посередньо, на обліку в психіатричному та наркологічному диспансерах не перебуває, а також враховує повне визнання вини та каяття у вчиненому.

Обставинами, відповідно вимог ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає повне визнання вини та каяття у вчиненому.

Обставин, відповідно до вимог ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

За сукупністю обставин вчинення злочину, ступеня тяжкості, даних про особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, пом`якшуючих його покарання обставин, суд дійшов висновку, що відносно обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно застосувати реальне покарання можливе лише з ізоляцією його від суспільства і відносно обвинуваченого необхідно застосувати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Крім того, суд, у відповідності вимог ст. 70 ч.4 КК України при призначенні покарання за інкримінований злочин обвинуваченому, враховує, що останній вчинив злочин до постановлення Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області вироку від 30.11.2015 року, яким був визнаний винним за вчинення злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України, і якому було призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, тому вважає за необхідне призначити покарання за сукупністю злочинів, зарахувавши в період відбуття покарання відбуте часткове покарання за вказаним вироком.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 за даним кримінальним провадженням не обиралась, до набрання вироком законної сили необхідно обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в Дніпропетровському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Дніпропетровській області.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту затримання обвинуваченого.

24.12.2015 року набув чинності Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року. Згідно вимог вказаного закону частину п`яту ст. 72 КК України викладено в новій редакції, відповідно до якої судом зараховується строк попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Враховуючи роз`яснення листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ щодо висловлення позиції про застосування Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №223 20/0/4 16 від 11.01.2016 року, дія вказаного закону розповсюджується не лише на засуджених осіб, а й на обвинувачених, зокрема й на обвинуваченого ОСОБА_5 . Суд першої інстанції, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати положення ст. 72 КК України та зарахувати строк попереднього ув`язнення, вираховуючи його до моменту постановлення вироку. Наступне зарахування, зокрема у випадку тримання особи під вартою до набрання вироком законної сили, здійснюється місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, або апеляційним судом в разі оскарження вироку та постановлення нового чи залишення вироку суду першої інстанції без зміни, або у випадку його зміни.
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.11.2015 року ОСОБА_5 був визнаний винним за вчинення злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України, і йому було призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. За вказаним вироком обвинуваченому ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк відбуття покарання обвинуваченому обчислюється з 30.11.2015 року. Вирок набув законної сили 31.12.2015 року. До строку відбуття покарання судом був зарахований період перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою з 21.08.2015 року по 30.11.2015 рік за вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 27.10.2015 року. Отже, строк попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_5 за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.11.2015 року складає з 21.08.2015 року по 31.12.2015 рік.

Ухвалою суду від 16.12.2015 року в порядку п.12 ч.1 ст.537 КПК України обвинуваченого ОСОБА_5 було тимчасово залишено в ізоляторі тимчасового утримання для розгляду зазначеного кримінального провадження за інкримінований злочин.

Загальний строк попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_5 становить з 21.08.2015 року по 27.01.2015 рік.

На підставі викладеного, суд, призначаючи покарання за інкримінований злочин обвинуваченому ОСОБА_5 , зараховує в строк відбуття покарання період перебування обвинуваченого під вартою з 21.08.2015 року по 27.01.2016 рік за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.11.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Під час проведення досудового розслідування проводилась судово-товарознавча експертиза, згідно акту здачі-приймання висновку експерта Дніпропетровського НДІСЕ на проведення криміналістичної експертизи було витрачено 123 гривень. Зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Частина 2 статті 124 КПК України передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 винний у вчиненні інкримінованого злочину за описаних у вироку обставинах, то суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави вартість проведеної криміналістичної експертизи у розмірі 123 гривні.

Потерпілою ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 1222 гривень, завданої злочином, яку необхідно стягнути з обвинуваченого.

У відповідності вимог ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна особі або майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, що заподіяла шкоду в повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством України.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 винний у вчиненні інкримінованого злочину за описаних у вироку обставин і в результаті його злочинних дій потерпілій ОСОБА_4 заподіяно матеріальну шкоду в сумі 1222 гривень, що підтверджується матеріалами провадження, і обвинуваченим повністю визнається, а також, враховуючи наявність правових підстав, передбачених ст.1166 ЦК України для покладання відповідальності за завдану шкоду саме на обвинуваченого, суд дійшов висновку, що такі цивільні позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені документально і підлягають задоволенню у повному обсязі у відповідності ст. 127-129 КПК України, шляхом стягнення з обвинуваченого

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
У відповідності з ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення призначеного менш сурового покарання більш суровим, призначеним за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.11.2015 року за вчинення злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України, визначити обвинуваченому ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в Дніпропетровському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Дніпропетровській області до набранням вироком законної сили.

Взяти обвинуваченого під варту негайно із залу суду.

Строк відбуття покарання обчислювати з 27.01.2016 року.

Зарахувати в строк відбуття покарання період перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою з 21.08.2015 року по 27.01.2016 рік за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.11.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави вартість проведеної криміналістичної експертизи експертами Дніпропетровського НДІСЕ Міністерства юстиції України у розмірі 123 гривні.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_4 завдану в результаті злочину матеріальну шкоду у розмірі 1222 гривень.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1