Єдиний унікальний номер 201/7161/16-к
Номер провадження 1-кп/201/268/2016
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2016 року м. Дніпропетровськ

вул. Паторжинського, 18а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення П?ятихатської виправної колонії № 122 УДПтСУ у Дніпропетровській області, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 07 квітня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001519 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має середню спеціальну, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, не маючого місця реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 30 жовтня 1997 року за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 229-6 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 45 КК України (в редакції 1960 року) вважати засудженим умовно з випробувальним терміном 1 рік, із штрафом у розмірі 170 гривень;

- 18 лютого 1998 року за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 229-6 КК України (в редакції' 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строк на 2 роки, на підставі ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) до остаточного покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, 28 квітня 1999 року звільненого умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 25 днів;

- 25 жовтня 2000 року за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 229-6 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) до остаточного покарання у виді 2 років 7 місяців позбавлення волі, 16 серпня 2002 року звільненого умовно-достроково з невідбутим строком 6 місяців 19 днів;

- 20 січня 2004 року за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців;

- 27 липня 2005 року постановою П?ятихатського районного суду Дніпропетровської області звільненого від покарання, призначеного за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2004 року, на підставі п. «а» ст. 3 Закону України «Про амністію»;

- 25 жовтня 2007 року за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

- 28 листопада 2008 року постановою П?ятихатського районного суду Дніпропетровської області звільненого умовно-достроково з невідбутим строком 6 місяців 22 дні;

- 05 травня 2010 року за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, із конфіскацією всього майна; 09 вересня 2013 року звільненого умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 6 місяців 1 день;

- 25 вересня 2015 року за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним строком 2 роки;

- 07 квітня 2016 року за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць;

- 11 травня 2016 року за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 317, 70 КК України, із застосуванням ст. 70 ч. 4 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

06 квітня 2016 року близько 17 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи у внутрішньому дворі будинку № 8 за адресою: м. Дніпропетровськ, бульвар Слави, помітив невідомого йому чоловіка, який дотримуючись правил конспірації, сховав поблизу одного з дерев невідому річ. Дочекавшись коли зазначений чоловік залишить місце схованки, зацікавившись схованим предметом, ОСОБА_5 підійшов до зазначеного дерева і виявив під камінцем медичний шприц з рідиною світло-бурого кольору, який був закритий ковпачком. Знявши зазначений ковпачок та відчувши запах рідини, ОСОБА_5 , зрозумів, що вмістом знайденого ним шприца є наркотичний засіб - опій ацетильований, обіг якої заборонено.

Після чого, ОСОБА_5 , реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу з метою особистого вживання без мети збуту, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи, що вмістом ємкості знайденого ним медичного шприца є наркотичний засіб, поклав його до кишені одягненої на ньому куртки, тим самим незаконно придбав наркотичний засіб - опій ацетильований, і з цього часу став незаконно його зберігати при собі з метою особистого вживання без мети збуту, пересуваючись по місту Дніпропетровську пішим ходом.

Після чого, в той же день, 06 квітня 2016 року близько 17 годин 30 хвилин, знаходячись вже поблизу будинку № 6 по бульвару Слави в м. Дніпропетровську, ОСОБА_5 , незаконно зберігаючи при собі наркотичний засіб опій ацетильований, під час проведення заходів направлених на виявлення та профілактику кримінальних правопорушень на території Жовтневого району міста Дніпропетровська, був зупинений працівниками поліції, яким у присутності понятих добровільно видав знайдений ним медичний шприц від градуйований до відмітки 20 мілілітрів, який на 3/4 був заповнений наркотичним засобом масою 13,816 грамів, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом опій ацетильований, обіг якого заборонений, маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину становить 0,5531.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися у незаконному повторному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

В судовому засіданні, проведеному за згодою обвинуваченого ОСОБА_5 в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення П?ятихатської виправної колонії № 122 УДПтСУ у Дніпропетровській області, останній вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України визнав повністю і суду показав, що тривалий час вживає наркотичні засоби, за що був неодноразово судимий. 06 квітня 2016 року, близько 17 години, він перебував у внутрішньому дворі будинку АДРЕСА_2 , де помітив незнайомого йому чоловіка, який сховав поблизу одного з дерев невідому річ. Він зацікавився цим фактом та дочекавшись коли цей чоловік залишить місце схованки, підійшов до дерева і виявив під камінцем медичний шприц ємкістю 20 мілілітрів з рідиною світло-бурого кольору, який був закритий ковпачком. Знявши ковпачок та відчувши запах рідини, він зрозумів, що вмістом знайденого ним шприца є наркотичний засіб - опій ацетильований. Тоді він вирішив залишити наркотичний засіб собі для особистого вживання без мети збуту. З цією метою, він поклав знайдений ним медичний шприц із опієм до кишені своєї куртки та пішов по своїх справах. В той же день, приблизно через 30-40 хвилин, знаходячись вже поблизу будинку № 6 по бульвару Слави в м. Дніпропетровську, його зупинили працівники поліції, яким він у присутності понятих добровільно видав знайдений ним медичний шприц із наркотичним засобом опієм. При цьому не оспорював ні обставини скоєння ним правопорушення, що інкримінується, ні кількість вилученого у нього наркотичного засобу, ні вину. В скоєному щиро розкаявся і просив суд суворо не карати.

Оскільки обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, проведеному за згодою обвинуваченого в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення П?ятихатської виправної колонії № 122 УДПтСУ у Дніпропетровській області, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_5 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено обвинуваченим дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України і ОСОБА_5 винний у його вчиненні, оскільки він умисними діями повторно вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, а тому він підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Насамперед, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 судом встановлено, що останній раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, судимість за які у встановленому законом порядку не знята і не погашена, має повну середню освіту, не одружений, офіційно не працевлаштований, не має місця реєстрації, на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває, відповідно до інформації Комунального закладу «Дніпропетровський наркологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» від 19 квітня 2016 року за № 2470 останній перебував під диспансерно-динамічним наглядом у лікаря-нарколога з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності», знятий з обліку у зв`язку із засудженням.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття у скоєному.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає рецидив злочинів.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, які наведені вище, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів, можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, і вважає, що ОСОБА_5 має бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі в межах строку, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 309 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Разом із цим, під час судового розгляду даного кримінального провадження, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 засуджений за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2016 року за ст. ст. 309 ч. 2, 317 ч. 2 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років 5 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2016 року та остаточно ОСОБА_5 визначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Відповідно до зазначеного вироку в строк відбуття призначеного ОСОБА_5 покарання згідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахований період часу його попереднього ув`язнення з 07 квітня 2016 року по 11 травня 2016 року включно.

Зазначений вирок суду набрав законної сили і на даний час обвинувачений ОСОБА_5 відбуває покарання, призначене вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2016 року в П?ятихатській виправній колонії № 122 УДПтСУ у Дніпропетровській області по теперішній час, що підтверджується довідкою даної кримінально-виконавчої установи.

Отже, судом встановлено, що після постановлення вироку Самарським районним судом м. Дніпропетровська від 11 травня 2016 року відносно ОСОБА_5 , останній винен ще в зазначеному у даному вироку злочині, передбаченому ст. 309 ч. 2 КК України, вчиненому ним до постановлення наведеного вище вироку.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій третій цієї статті призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього кодексу. Відповідно до вимог Закону України «Про внесення зміни до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, який набув законної сили 24 грудня 2015 року, частина 5 статті 72 Кримінального кодексу України викладена у такій редакції: «5. Зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі».

При цьому, під час досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_5 запобіжний захід не обирався, і як зазначено стороною обвинувачення, під час досудового розслідування даного провадження обвинувачений ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України затриманий не був.

Таким чином, враховуючи, що в рамках даного кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався запобіжний захід і останній не був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, тобто не відбував попереднього ув`язнення, то у даному випадку у суду відсутні підстави для застосування ч. 5 ст. 72 КК України у даному провадженні.

Отже, за наведених вище обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання відповідно до правил ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим, призначеним за попереднім вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2016 року. В строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, слід зарахувати покарання, частково відбуте ОСОБА_5 за попереднім вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2016 року, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України, із розрахунку один день позбавлення волі за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 слід рахувати з 07 квітня 2016 року, при обчисленні строку покарання слід врахувати вже зарахований вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2016 року згідно до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, період часу попереднього ув`язнення ОСОБА_5 з 07 квітня 2016 року по 11 травня 2016 року включно.

Відповідно до вимог ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_5 витрат по проведенню судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів у розмірі 880 (вісімсот вісімдесят) гривень 40 (сорок) копійок, що підтверджується відповідною довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, на користь держави.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:

-медичний шприц із наркотичним засобом «опій ацетильований», який відповідно до квитанції № 41 переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Жовтневого ВП ДВП ГУНП України у Дніпропетровській області знищити.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 118, 124, 368, 370 - 374, 394 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим, призначеним за попереднім вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2016 року, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, із відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі, при цьому, в строк призначеного покарання за даним вироком, зарахувати покарання, частково відбуте за попереднім вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2016 року, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 необхідно рахувати з 07 квітня 2016 року, при обчисленні строку покарання врахувати вже зарахований вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2016 року згідно до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, період часу попереднього ув`язнення ОСОБА_5 з 07 квітня 2016 року по 11 травня 2016 року включно.

Стягнути з ОСОБА_5 витрати по проведенню судово-хімічної експертизи у розмірі 880 (вісімсот вісімдесят) гривень 40 (сорок) копійок на користь держави.

Речові докази у даному кримінальному провадженні:

- медичний шприц із наркотичним засобом «опій ацетильований», який відповідно до квитанції № 41 переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Жовтневого ВП ДВП ГУНП України у Дніпропетровській області знищити.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцятиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1