Єдиний унікальний № 500/4662/15-к
Провадження № 1-кп/500/362/16
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
01 листопада 2016 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_4 ,
обвинувачена ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,
розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0001634, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ізмаїл Одеської області, громадянки України, із середньою освітою, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має на утриманні одну малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , такої, що не має судимості в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

встановив:
29 червня 2015 року, приблизно о 01:00 годині, ОСОБА_5 умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, знаходячись біля під`їзду гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , попросила потерпілого ОСОБА_6 надати його мобільний телефон щоб зателефонувати, на що останній дав свою згоду та передав їй свій мобільний телефон марки «Ксіаомі HM NOTE 1 LITE» вартістю 3 740 грн., в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Лайф» вартістю 20 грн., флеш картка на 8 Gb вартістю 90 грн., а також чохол марки «Mofi» вартістю 250 грн. Натомість ОСОБА_5 , завідомо знаючи, що вищевказаний мобільний телефон повертати потерпілому ОСОБА_6 не буде, зайшла у під`їзд даного гуртожитку, та, вийшовши через інший вихід, заволоділа вказаним майном на загальну суму 4 100 грн., після чого з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 повністю визнала себе винною в обсязі пред`явленого їй обвинувачення. В ході судового розгляду вона детально розповіла про обставини злочину та щиро розкаялася в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема, характеристику та вартість майна, яким вона заволоділа. Так, обвинувачена ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що влітку 2015 року ввечері вона сиділа в кафе «Юність», де також за іншим столиком сиділи потерпілий ОСОБА_6 з батьком, з якими вона на той час не була знайома. Потерпілий з батьком запросили її за свій столик, вони познайомилися, вона при цьому представилася ОСОБА_7 , вживали алкогольні напої, спілкувалися. Після 00:00 годин батько потерпілого пішов, а вони з потерпілим ОСОБА_6 пішли гуляти. Вона попросила у потерпілого телефон для того, щоб подзвонити, взявши телефон, вона зайшла в приміщення холу гуртожитку та з метою заволодіння телефоном вийшла з іншого входу з гуртожитку. Далі телефон вона здала в ломбард, гроші витратила на потребу дитини. Через деякий час вона повернула потерпілому 200 чи 300 грн. та повідомила працівників міліції про місцезнаходження телефону, який був повернутий потерпілому.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленнями про доставку судової повістки про виклик до суду в електронній формі через SMS-повідомлення. Відповідно до обвинувального акту матеріальна шкода потерпілому ОСОБА_6 відшкодована в повному обсязі, цивільний позов від нього до суду не надходив. Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про можливість за відсутності потерпілого ОСОБА_6 з`ясувати всі обставини судового розгляду, відповідно до ст. 325 КПК України, дійшов висновку про проведення судового розгляду без його участі.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченою ОСОБА_5 своєї вини в обсязі пред`явленого їй обвинувачення, а також те, що вона не піддавала сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів у добровільності позиції обвинуваченої, у суду також не виникає сумнівів у добровільності позиції інших учасників судового провадження. У зв`язку з цим згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченої ОСОБА_5 та дослідженням документів, що стосуються її особи. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Тому, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 у вчиненні нею злочину, та кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачена ОСОБА_5 вчинила злочин невеликої тяжкості.

ОСОБА_5 за місцем проживання дільничним інспектором міліції характеризується негативно.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 , суд не вбачає.

Суд також враховує те, що у обвинуваченої ОСОБА_5 є на утриманні одна малолітня дитина.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що винуватій ОСОБА_5 достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів буде призначення покарання у виді штрафу, оскільки в даному випадку таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченої, які створять у неї готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності у призначенні більш суворих видів покарання з числа передбачених за вчинений злочин.

Судом встановлено, що згідно даним Реєстру матеріалів досудового розслідування ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні не затримувалася та під вартою не трималася, запобіжні заходи відносно неї не застосовувалися. Клопотань про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили від прокурора не надійшло.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченій та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1