АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/2408/15-к Номер провадження 11-кп/786/286/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000807 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 26 січня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Поліське Поліського р-ну Київської обл., який проживає АДРЕСА_1 , раніше судимого останній раз: 5.11.2014 Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 5.11.2014 та визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, починаючи включно з 26 січня 2016 року до набрання цим вироком законної сили.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 16 жовтня 2015 року приблизно 03 години ночі, з корисливих мотивів, повторно, вчинив крадіжку 18 кролів, поєднану з проникненням у господарське приміщення сарай, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , заподіявши матеріальну шкоду ОСОБА_10 на загальну суму 3 000 грн..

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 посилаючись на те, що він має захворювання ВІЛ -ІІІ клінічної стадії, гепатит «С» і на його утриманні перебувають мати пенсійного віку та неповнолітня дочка 2006 року народження просить призначити йому менш суворе покарання.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Гадяцького районного суду від 5.11.2014 у виді 2 років позбавлення волі та за сукупністю вироків остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді 6 років позбавлення волі.

При цьому прокурор зазначає, що судом при призначенні не було враховано того, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, злочин вчинив у період іспитового строку .

На думку прокурора призначене ОСОБА_8 покарання є надто м`яким і не буде сприяти виправленню обвинуваченого.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений вказав, що прокурор просить занадто суворе покарання у виді 6 років позбавлення волі без врахування того, що він - ОСОБА_8 має незадовільний стан здоров`я, судом не встановлено обставин, які обтяжують його покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення: обвинуваченого, його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу прокурора Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційних скаргах, суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як вбачається з матеріалів провадження, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину встановленого судом за обставин викладених у вироку, та кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 185 КК України, відповідають фактичним обставинам провадження, підтверджуються дослідженими та належно оціненими судом доказами і в апеляційних скаргах не оскаржуються.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що судом при призначенні покарання належним чином не враховано дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин; особу винуватого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, злочин вчинив в період іспитового строку, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, але перебуває на обліку лікаря-нарколога з діагнозом ППРА синдром залежності; обставини, що пом`якшують покарання це щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; відсутність обтяжуючих покарання обставин. Разом і з цим було враховано при призначенні покарання обвинуваченому і захворювання обвинуваченого, на яке останній посилається в апеляційній скарзі, а саме ВІЛ -ІІІ клінічної стадії.

При призначенні обвинуваченому покарання суд не врахував того, що на утриманні обвинуваченого перебувають його мати похилого віку та неповнолітня дочка, що є правильним, оскільки, обвинувачений не працює, дочка, відповідно до тверджень обвинуваченого наданих суду апеляційної інстанції, проживає з його дружиною, що вказує на те, що ОСОБА_8 не утримував зазначених осіб (а.п. 70).

Таким чином призначене ОСОБА_8 в мінімальних межах санкції кримінального закону покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Безумовних підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для скасування чи зміни постановленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_8 , як про це ставиться питання в апеляційних скаргах обвинуваченим та прокурором, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 26 січня 2016 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4