ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/1883/16-к
Провадження № 1-кп/636/284/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 червня 2016 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чугуєві обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000429, внесеному 03 травня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харків, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -
в с т а н о в и в:
30 серпня 2014 року ОСОБА_4 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, відповідно до Указу Президента України від 21 липня 2014 року № 607/2014, затвердженого Законом України від 22 липня 2014 року № 1595-VIІ.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 польова пошта НОМЕР_2 від 30 серпня 2014р. № 184 солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 польова пошта НОМЕР_2 та призначений на посаду старшого навідника 1 мінометного взводу мінометної батареї 3 механізованого батальйону зазначеної військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Являючись військовослужбовцем за призовом під час мобілізації солдат ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.
Проте солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення.
24 січня 2015р. солдат ОСОБА_4 виявив небажання проходити військову службу та вирішив самовільно залишити місце дислокації військової частини НОМЕР_1 польова пошта НОМЕР_2 .
24 січня 2015р. солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, порушив вимоги зазначеного вище законодавства та самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 польова пошта НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
Цього ж дня, солдат ОСОБА_4 , діючи з метою ухилитись від військової служби вибув за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Незаконно перебуваючи поза місцем служби за адресою проживання солдат ОСОБА_4 проводив час вільно, на власний розсуд не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків.
27 травня 2016р. солдат ОСОБА_4 припинив ухилятися від військової служби, повернувшись до військової частини НОМЕР_1 польова пошта НОМЕР_2 та до органів військової прокуратури із зізнанням.
Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України як самовільне залишення місця служби без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та повністю підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини.
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
За згодою сторін згідно ст. 349 ч. 3 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі як покази свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює.
Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого:
- довідка ОСК ГУНП в Харківській області № 110-25052016/63091 від 25.05.2016р. про відсутність судимості ОСОБА_4 (а.к.п. 65);
- довідка КЗОЗ «Зміївська центральна районна лікарня» № 1084 від 20.08.2015 р., згідно якої ОСОБА_4 в поліклініці, у психіатричному і наркологічному кабінетах не перебуває на обліку(а.к.п. 62);
- службова характеристика ОСОБА_4 , виданої за місцем проходження служби військова частина польова пошта НОМЕР_2 , згідно якої ОСОБА_4 характеризується як неграмотний, не дисциплінований та не відповідальний військовослужбовець (а.к.п. 19);
- характеристика за місцем мешкання ОСОБА_4 , виданої сільським головою Скрипаївської сільської ради, Зміївського району, Харківської області № 02-19/524 від 26.08.2015р., згідно якої до сільської ради на адресу ОСОБА_4 скарг від жителів села та сусідів не надходило (а.к.п. 64);
- орденська книжка Міністерства оборони про нагородження 05.12.2014р. солдата ОСОБА_4 пам`ятним знаком «За воїнську доблесть» (а.к.п. 74);
- витяг з наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандуючого Збройних Сил України № 699 від 05.12.2014р. про нагородження ОСОБА_4 за особливі заслуги у професійній підготовці, самовідданість і стійкість, виявлені під час виконання військового обов`язку в умовах, пов`язаних з ризиком для життя грошовою премією (а.к.п. 75).
Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні місця служби без поважних причин тривалістю понад один місяць, ОСОБА_4 вчинений злочин, передбачений ч. 3 ст. 407 КК України.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує характер і ступінь скоєного злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, конкретні обставини справи та дані про особу обвинуваченого, а саме: раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем служби характеризується посередньо, але під час служби нагороджений орденом та грошовою премією, за місцем проживання характеризується задовільно.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про особу винного, відсутність судимості.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття та визнання вини. Обставин, що обтяжують покарання, в судовому засіданні не встановлено.
При призначенні покарання суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, пом`якшуючі покарання обставини, особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений раніше не судимий, його відношення до скоєного злочину, та вважає, що виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства.
Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності та відсутність тяжких наслідків, а також враховуючи дані про особу, суд вважає за можливе у даному випадку, призначивши ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, застосувати до нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на засудженого обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.
Цивільний позов не заявлений.
Судових витрат та речових доказів по справі не має.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 в ході досудового слідства не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя