УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №287/410/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 309 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2016 року.

Апеляційний суд Житомирської області у складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі: прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8 , -
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 10 год. 20 хв. 6 січня 2017 року без визначення розміру застави. Початок строку тримання під вартою вирішено рахувати з 10 години 20 хв. 07.11.2016 року.
В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у застосуванні запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 . Посилається на необґрунтованість пред`явленої підозри щодо ОСОБА_7 , недоведеність слідчим та прокурором наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Твердить про відсутність підстав для обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , неврахування слідчим суддею в повній мірі характеризуючих даних про особу ОСОБА_7 , який має постійне місце проживання, живе у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_9 , яка є вагітною, судимостей немає, характеризується позитивно за місцем проживання та як прихожанин Білоцерківського храму, зареєстрований як фізична особа-підприємець і його діяльність є основним джерелом доходу сім'ї, потребує за станом здоров`я медичного обстеження, оскільки страждає на гіпертонічну хворобу 2 ступеню.
Заслухавши доводи захисника та підозрюваного ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги, доводи слідчих та прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та кримінального провадження, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України, - незаконного викрадення людини, вчиненого організованою групою, що спричинило тяжкі наслідки, а також злочину невеликої тяжкості, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, - опору працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов'язків.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчиненні цих злочинів підтверджується фактичними даними, що містяться у матеріалах кримінального провадження про те, що 7 листопада близько 11 год. на 220 км. автодороги Київ-Ковель на межі Житомирської та Рівненської областей працівниками поліції було затримано ОСОБА_7 поблизу автомобіля "Форд Транзит Коннект", у вантажній частині салону якого знаходився гр-н ОСОБА_11 , який мав вогнепальне тілесне ушкодження та перебував у тяжкому стані. У салоні цього ж автомобіля було виявлено та вилучено гільзу та декілька помпових рушниць. Безпосередньо перед затриманням ОСОБА_7 з іншими особами втікали від працівників полії на вищевказаному автомобілі та невстановленою особою було здійснено постріл з помпової мисливської рушниці у бік працівників поліції, що переслідували цих осіб на автомобілі. За показаннями потерпілого ОСОБА_11 , його було незаконно викрадено та позбавлено волі групою осіб, серед яких був ОСОБА_7 , та хтось з цих осіб здійснив постріл у нього під час вивезення його вищевказаним автомобілем. Потерпілий впізнав підозрюваного ОСОБА_7 по фотографіям серед інших осіб як особу, причетну до його викрадення та заподіяння йому тілесних ушкоджень.
Доводи апелянта про недоведеність винності підозрюваного ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів мають бути перевірені стороною обвинувачення під час досудового розслідування та судом, який буде розглядати дане кримінальне провадження по суті.
Прокурором у судовому засіданні суду першої інстанції та в апеляційному суді також були доведені ризики продовження підозрюваним вчиняти злочини щодо потерпілого, переховування від органу досудового розслідування, та перешкоджання встановленню істини шляхом незаконного впливу на потерпілого та свідків.
Зокрема, за показаннями потерпілого, підозрюваний ОСОБА_7 та інші особи вчиняли та можуть в подальшому вчиняти незаконне посягання на його життя та здоров`я. З врахуванням тих обставин, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, на даній початковій стадії досудового розслідування заперечує свою причетність до інкримінованого йому злочину, проживає за межами Житомирської області, з врахуванням всіх даних про особу підозрюваного, в тому числі тих, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, доведено, що перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого та свідків, а також продовжувати вчиняти злочини щодо потерпілого ОСОБА_11 .
Таким чином доведено, що на даний час інші більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 .
Тому висновки слідчого судді в ухвалі про необхідність задоволення клопотання слідчого про обрання підозрюваному ОСОБА_7 найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи.
Ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою. Підстав для її скасування немає.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
у х в а л и в:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 09 листопада 2016 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Судді: