№ 1-кп/534/38/16
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю: прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисників:ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9
обвинувачених:ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_14
потерпілих:ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Комсомольську матеріали кримінального провадження №0001251 за обвинуваченням:
ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Донецька, громадянина України, із повною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 та ч.4 ст.185 КК України,

ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Донецька, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України,

ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Маріуполя Донецької області, громадянина України, із середньо-спеціальної освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України,

ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м.Торез Донецької області, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, в силу ст.89 КК України не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 ,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України,

ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м.Донецька, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше судимого: 17.03.2014 року вироком Першотравневого районного суду Донецької області за ч.4 ст.296 КК України до 4 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання в порядку ст.75 КК України з іспитовим строком на 3 роки,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в :
Органами досудового розслідування ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 обвинувачуються у вчиненні тяжких умисних злочинів проти власності, передбачених ч.3 та ч.4 ст.185 КК України. Відповідно до обвинувального акту із змінами від 04 березня 2016 року (т.1а.с.2, т.6а.с.86) зазначеним особам висунуто обвинувачення у наступній редакції:

«09.06.2015 в період часу з 09:45 год. по 12:38 год. ОСОБА_10 направився за адресою: АДРЕСА_6 де в нього, виник злочинний намір спрямований на викрадення майна з вищезазначеної квартири. Так, ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, користуючись тим, що за його діями ніхто не стежить та вони носять таємний характер, шляхом пошкодження дверного замку вхідних дверей проник до вищевказаного домоволодіння та таємно викрав останнє майно, а саме: грошові кошти в сумі 7810 доларів США, 800 Євро, 4000 гривень, чоловічий гаманець вартістю 550 грн., планшет марки «ASUS MeMoPad 10 ME 102 A 16 GB» вартістю 2517,98 грн., ноутбук марки «Emachine» вартістю 4500 грн. З викраденим з місця скоєння злочину зник в результаті чого завдав потерпілій громадянці ОСОБА_15 матеріальної шкоди на загальну суму 186 000 грн.
Крім цього, в період часу з 09.30 год. по 19.00 год. 14.09.2015 ОСОБА_10 , повторно, разом з ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 направились за адресою: АДРЕСА_7 , де в них виник злочинний намір на викрадення майна з вищезазначеної квартири. Так ОСОБА_10 , за попередньою змовою з ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, користуючись тим, що за їхніми діями ніхто не стежить та вони носять таємний характер, шляхом підбору ключів до замку вхідних дверей проникли до вищевказаного домоволодіння та таємно викрали чуже майно: жіночу шкіряну куртку з капюшоном, яка обрамлена хутром марки «ADAMO», вартість якої згідно висновку експерта ПП «ШАР» станом на 14.09.2015 року становить 3680 грн., чоловічу шкіряну куртку темно коричневого кольору марки «Senator», вартість якої згідно висновку експерта ПП «ШАР» станом на 14.09.2015 року становить 1400 грн., грошові кошти в сумі 1020 доларів США, золоті вироби, а саме: золотий ланцюжок довжиною 40 см., загальною вагою 6 гр.; золотий ланцюжок довжиною 45 см. загальною вагою 1,93 гр.; золоту підвіску круглу з знаком зодіаку «ваги» загальною вагою 2,13 гр.; золотий кулон круглої форми із зображенням «Божої Матері» загальною вагою 0,98 гр.; золотий кулон у вигляді підкови загальною вагою 1 гр., золотий перстень чоловічий загальною вагою 9,17 гр.; золота обручка загальною вагою 5,20 гр.; золота обручка загальною вагою 1,88 гр.; золоте кільце жіноче з камінням загальною вагою 2,99 г., золоте кільце жіноче у вигляді «вісімки» із камінням прозорого кольору загальною вагою 1,22 г., золоте кільце жіноче з камінням прозорого кольору розташовані паралельно один до одного під кутом 45 градусів загальною вагою 1,88 г.; золоте кільце жіноче з тримачем для каміння в якому відсутнє каміння загальною вагою 2,27 гр.; золоте кільце жіноче з краплинами загальною вагою 1,55 гр.; золоті сережки із зображенням квітки загальною вагою 1,95 гр.; золоті сережки із зображення листочків із чотирма камінцями загальною вагою 2,76 гр. З викраденим з місця скоєння злочину зникли, в результаті чого завдали потерпілій громадянці ОСОБА_16 матеріальної шкоди на загальну суму 46,192 грн.
Також, в проміжок часу з 07-00 год. по 17-00 год. 16.09.2015 ОСОБА_10 разом з ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 направились за адресою: АДРЕСА_8 , де в них повторно, виник злочинний намір спрямований на викрадення майна з вищевказаної квартири. Так, ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, користуючись тим, що за їхніми діями ніхто не стежить та вони носять таємний характер, шляхом підбору ключів до замку вхідних дверей проникли до вищевказаного домоволодіння та таємно викрали останнє майно, а саме: золоту жіночу обручку загальною вагою 1,10 гр., золоту чоловічу обручку із написом в середині «Александр 14.08.2010г.» загальною вагою 1,20 гр.; золотий кулон із каменем блакитного кольору загальною вагою 1,73 гр.. З викраденим з місця скоєння злочину зникли, в результаті чого завдали потерпілій громадянці ОСОБА_17 матеріальної шкоди на загальну суму 1 812 грн.
Разом з тим, в період часу з 11:10 год. по 12:30 год. 17.09.2015 ОСОБА_10 , повторно, разом з ОСОБА_11 направились за адресою: АДРЕСА_9 , де в них, виник злочинний намір спрямований на викрадення чужого майна з вищевказаної квартири. Так, ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, користуючись тим, що за їхніми діями ніхто не стежить та вони носять таємний характер, шляхом пошкодження внутрішнього замка вхідних дверей, проникли до вищевказаного домоволодіння, та таємно викрали останнє майно, а саме: два дитячі золотих хрестика 585 проби, загальною вагою 1,05 г. та 0,83 г., золотий кулон овальної форми із зображенням «Святого Миколая» 585 проби, загальною вагою 0,44 г., шкіряна жіноча лакова куртка чорного кольору з лейбою «GAIMEIQI», вартість якої згідно висновку експерта ПП «ШАР» станом на 17.09.2015 становить 1080 грн., піджак жіночий чорного кольору класичний марки «IREMODA», вартість якого згідно висновку експерта ПП «ШАР» станом на 17.09.2015 становить 205 грн., дитячу шкіряну куртку чорного кольору з написом «HarleyDevidson» з вишитим орлом, вартість якої, згідно висновку експерта ПП «ШАР» станом на 17.09.2015 року становить 2 124 грн.; шкіряні чоловічі кросівки червоно кольору марки «Адідас», вартість яких згідно висновку експерта ПП «ШАР» станом на 17.09.2015 становить 648 грн., туфлі чоловічі коричневого кольору марки «ESCODA», вартість яких, згідно висновку експерта ПП «ШАР» станом на 17.09.2015 становить 1 152 грн., туфлі чоловічі чорного кольору марки «ALBERTO CICCIOLI», вартість яких згідно висновку експерта ПП «ШАР» станом на 17.09.2015 становить 1800 грн., дорожню сумку чорного кольору марки «Blum». З викраденим з місця скоєння злочину зникли, в результаті чого завдали потерпілій громадянці ОСОБА_19 матеріальної шкоди на загальну суму 10 000 грн.
Також, в період часу з 07 год. 20 хв. по 18 год. 20 хв. 17.09.2015 ОСОБА_10 , повторно, разом з ОСОБА_11 направились за адресою: АДРЕСА_10 , де в них, виник злочинний намір спрямований на викрадення майна з вищевказаної квартири. Так, ОСОБА_10 , за попередньою змовою із ОСОБА_11 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, користуючись тим, що за їхніми діями ніхто не стежить та вони носять таємний характер, шляхом підбору ключу до замків вхідних дверей проникли до вищевказаного домоволодіння та таємно викрали останнє майно, а саме: грошові кошти в сумі 950 грн., зарплатну картку «Фінанси та кредит» на ім`я ОСОБА_18 , перепустку до ВАТ «ПГЗК» №47 на ім`я ОСОБА_18 , золоту обручку вагою 2 гр. З викраденим з місця скоєння злочину зникли в результаті чого завдали потерпілій громадянці ОСОБА_18 матеріальної шкоди на загальну суму 2950 грн.»
Дії обвинуваченого ОСОБА_10 за епізодом викрадення майна потерпілої ОСОБА_15 органами досудового розслідування кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, за іншими епізодами викладення чужого майна дії ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 по суті пред`явленого обвинувачення показав, що постійно проживає в м.Маріуполь Донецької області. У вересні 2015 року з метою здійснення підприємницької діяльності він приїхав до м.Кременчука, де тимчасово проживав на квартирі ОСОБА_13 разом із маріупольцями ОСОБА_10 та ОСОБА_25 . В середині вересня 2015 року ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 прибули до під`їзду будинку АДРЕСА_11 , де ОСОБА_10 запропонував вчинити крадіжку. За допомогою викрутки та розвідного ключа ОСОБА_10 зламав замок вхідної двері випадкової квартири і разом із ОСОБА_11 вони проникли всередину, а ОСОБА_25 залишився зовні, спостерігати за можливим появленням сторонніх осіб. ОСОБА_11 не пам`ятає яке саме майно було викрадено, але перелік майна, зазначеного в обвинувальному акті, та його вартість не заперечував. Частину викрадених речей ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_25 перевезли до Кременчуцького залізничного вокзалу та залишили в камері зберігання.
Приблизно через день ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 на таксі прибули до будинку АДРЕСА_12 . Коли вони знаходилися в під`їзді згаданого будинку, ОСОБА_10 помітив, що в дверях однієї з квартир стирчить ключ та запропонував вчинити крадіжку. Відкривши за допомогою ключа вхідні двері ОСОБА_10 та ОСОБА_11 проникли до квартири, а ОСОБА_25 залишився зовні. Через деякий час вони залишили згаданий будинок і на таксі доїхали до залізничного вокзалу, де залишили викладене.
Наступного дня ОСОБА_11 та ОСОБА_10 поїхали до м.Комсомольська по власних справах. Коли увійшли до незачиненого під`їзду будинку АДРЕСА_13 , вирішили вчинити крадіжку. За допомогою викрутки та розвідного ключа ОСОБА_10 зламав замки вхідних дверей двох квартир, розташованих на сьомому та восьмому поверхах, і в такий спосіб ОСОБА_11 та ОСОБА_10 проникли до цих помешкань. Викрадене майно, а саме вироби із золота та інші речі, перевезли до будинку ОСОБА_13 , де їх і було вилучено.

Обвинувачений ОСОБА_10 надав в судовому засіданні аналогічні показання щодо обставин вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за фактами таємного викрадення майна потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .

Крім того, обвинувачений ОСОБА_10 визнав себе винним частково у вчиненні викрадення майна потерпілої ОСОБА_26 та показав, що в пошуках квартири у піднайом він приїхав до міста Комсомольська. Увійшовши до під`їзду будинку АДРЕСА_14 , ОСОБА_10 вирішив вчинити викрадення чужого майна. Для цього за допомогою викрутки та розвідного ключа він зламав замок вхідних дверей квартири АДРЕСА_15 , відкіля викрав 800 евро, 4000 гривень готівкою, чорний гаманець, планшет та ноутбук, після цього залишив місце події. Викрадення 7810 доларів США ОСОБА_10 заперечував.
Обвинувачений ОСОБА_27 показав в судовому засіданні, що у вересні 2015 року він разом із ОСОБА_11 та ОСОБА_10 зайшов до під`їзду будинку в м.Кременчуці, коли останній запропонував вчинити крадіжку. ОСОБА_10 за допомогою розвідного ключа зламав замок вхідних дверей квартири і разом із ОСОБА_11 проник до чужого помешкання, а ОСОБА_12 залишався зовні, спостерігати за можливим з`явленням сторонніх осіб. Коли все скінчилося, вони у трьох на таксі поїхали до залізничного вокзалу, де залишили викрадення.
Приблизно через день ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 знову увійшли в під`їзд іншого будинку, де останній помітив в дверях випадкової квартири ключ та запропонував вчинити крадіжку. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 проникли до квартири, а ОСОБА_12 залишався зовні. Після цього вони у трьох на таксі поїхали до залізничного вокзалу, де залишили викрадене. Спочатку ОСОБА_12 відмовлявся брати участь у вчиненні цієї крадіжки, але піддався умовлянням і залишився з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Обвинувачений ОСОБА_13 винним себе не визнав та показав в суді, що у вересні 2015 року дозволив своїм знайомим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 проживати в орендованій ним квартирі в м.Кременчуці. В середині вересня 2015 року він підвозив ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 по місту Кременчуку, але про їх наміри вчиняти злочин йому не було відомо. Обвинувачений ОСОБА_13 заявив, що участі у вчиненні інкримінованих йому злочинів він не брав, про те, що вказані вище особи вчиняли злочини не знав, тому прохає його виправдати.
Обвинувачений ОСОБА_14 винним себе не визнав та показав, що участі у вчиненні інкримінованих йому злочинах не брав, ні з ким з обвинувачених, крім ОСОБА_25 , він раніше знайомий не був. Восени 2015 року випадково зустрів ОСОБА_25 в місті Кременчуці, спілкувалися з ним по телефону. З іншими обвинуваченими познайомився лише в міліції після затримання.
Обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_25 в судовому засіданні стверджували, що обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_14 участі у вчиненні злочинів не приймали і до викрадення майна потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 не причетні. Обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 наполягали на тому, що із обвинуваченим ОСОБА_14 познайомилися лише після затримання у відділку міліції. Обвинувачений ОСОБА_25 показав, що з обвинуваченим ОСОБА_14 був знайомий раніше і зустрічався з ним напередодні затримання в м.Кременчуці, проте його участі у вчиненні злочинів заперечував.

Крім показань обвинувачених, судом оцінено надані сторонами кримінального провадження та досліджені в судовому засіданні докази.
Так, за епізодом викрадення майна потерпілої ОСОБА_15 від 09 червня 2015 року винуватість ОСОБА_10 підтверджується:
Результатами огляду місця події від 09 червня 2015 року (т.3а.с.17), відповідно до якого було оглянуто квартиру АДРЕСА_16 . В ході огляду на вхідних дверях виявлено сліди пошкодження дверного замку та порушення звичайного порядку речей. В загальному коридорі четвертого поверху на оглядових вічках квартири АДРЕСА_17 та АДРЕСА_18 булі виявлені шматки паперу. Також в ході огляду в квартирі АДРЕСА_15 виявлені та вилучені частини пошкодженого замка.
Крім того, в ході огляду місця події було виявлено та вилучено сліди відбитків пальців рук, частина з яких відповідно до висновку дактилоскопічної експертизи №504 від 15.06.2015 року для ідентифікації особи не придатні, інша частина, відповідно до висновку дактилоскопічної експертизи №505 від 15.06.2015 року, - придатні для ідентифікації особи (т.3а.с.24). Проте, питання щодо належності зазначених слідів обвинуваченому ОСОБА_10 перед експертом не ставилося.
Представником державного обвинувачення в якості доказу винуватості обвинуваченого ОСОБА_10 надано суду лист Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №16/5008 від 13.07.2015 року, в якому зазначено, що за допомогою АДІС «DACTO-2000» було встановлено «збіг» сліду пальця руки, який був виявлений та вилучений 09.06.2015 року в ході огляду місця події за фактом крадіжки з квартири АДРЕСА_16 (т.3а.с.34). Проте, суд вважає, що відомості, викладені в зазначеному вище листі НДЕКЦ, є недопустимим доказом і не можуть враховуватись при ухвалення вироку, так як у відповідності до вимог ст.242 КПК України, вирішення питання щодо ідентифікації особи за слідами відбитків пальців рук належить до компетенції дактилоскопічної експертизи, а зазначений вище лист НДЕКЦ носить лише імовірний характер і не замінює експертного висновку. Сторона захисту наполягала на тому, що лист НДЕКЦ не може бути врахований в якості доказу сторони обвинувачення. Стороною обвинувачення інших доказів та клопотань з цього приводу надано не було.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 пояснив, що приклеював шматочки паперу на вічка інших квартир щоб попередити викриття його дій сусідами потерпілої. Також ОСОБА_10 заперечував викрадення ним 7810 доларів США. Проте, суд не приймає до уваги показання обвинуваченого в цій частині, так як вони повністю спростовують показаннями потерпілої ОСОБА_15 . Остання підтвердила в суді, що 09 червня 2015 року вона була відсутня в квартирі з 09 год. 45 хв. по 12 год. 38 хв. У цей період обвинувачений проник до її помешкання та викрав гаманець, планшет, ноутбук та грошові кошти в національній та іноземній валюті, в тому числі 7810 доларів США. Вартість викраденого майна, зазначену в обвинувальному акті, потерпіла ОСОБА_15 підтвердила та наполягала на тому, що з квартири зникли готівкові кошти, в тому числі в доларах США.
Свідок ОСОБА_28 показав в суді, що зі слів потерпілої ОСОБА_15 йому відомо про крадіжку.
За епізодом викрадення майна потерпілої ОСОБА_16 від 14.09.2015 року:
Результатами огляду місця події від 14 вересня 2015 року (т.3а.с.42), відповідно до якого було оглянуто квартиру АДРЕСА_19 . В ході огляду встановлено, що в квартирі порушено звичайний порядок речей, на вхідних дверях виявлено сліди проникнення, вилучено пошкоджений замок та сліди пальців рук, які відповідно до висновків дактилоскопічних експертиз №733 та 734 від 23.09.2015 року та від 21.09.2015 року відповідно для ідентифікації особи не придатні (т.3а.с.46,51).
Відповідно до висновку криміналістичної експертизи №735 від 22.09.2015 року вилучений з квартирі ОСОБА_16 врізний замок від вхідних дверей несправний, його циліндровий механізм має сліди механічного пошкодження в результаті дії сторонніх предметів (т.3а.с.112).
Потерпіла ОСОБА_16 підтвердила в судовому засіданні, що повернувшись додому виявила пошкоджені вхідні двері. З квартири зникли жіноча та чоловіча шкіряні куртки, 1020 доларів США готівкою та вироби із золота. Пізніше потерпілій ОСОБА_16 були пред`явлені для впізнання різні речі, серед яких вона впізнала викраденні.
Свідок ОСОБА_29 надав в судовому засіданні аналогічні показання.
В ході огляду комірок камери зберігання, проведеного 17.09.2015 року в приміщення залізничного вокзалу м.Кременчука, працівниками міліції виявлено та вилучено викрадену у потерпілої ОСОБА_16 жіночу куртку (т.4а.с.267). Крім того, 17.09.2015 року під час обшуку в квартирі АДРЕСА_20 були вилучені викрадені у потерпілої ОСОБА_16 чоловічу шкіряну куртку та вироби із золота (т.4а.с.271), які визнано речовими доказами (т.3а.с.118). Відповідно до протоколів впізнання речей від 29.09.2015 року та від 05.11.2015 року зазначені вище одяг та золоті прикраси були впізнано свідком ОСОБА_29 і потерпілою ОСОБА_16 (т.3а.с.126-131, 136-155), після чого повернуто їй, що підтверджується відповідними розписками від 19.11.2015 року та 03.12.2015 року (т.3а.с.156,157).
За епізодом викрадення майна потерпілої ОСОБА_17 від 16.09.2015 року:
Результатами огляду місця події від 16 вересня 2015 року (т.3а.с.158), відповідно до якого було оглянуто квартиру АДРЕСА_21 . В ході огляду на замку та вхідних дверях пошкоджень не виявлено (т.3а.с.158).
Потерпіла ОСОБА_17 , з`явившись у підготовче судове засідання заявила, що не може з`явитися в судове засідання в зв`язку із похилим віком та станом здоров`я і тому прохала розглянути справу у її відсутність (т.2а.с.127,134). Додатково потерпіла ОСОБА_17 звернулася до суду із письмовими заявами від 10.02.2016 року, 01.03.2016 року та 24.03.2016 року, в яких прохала в судове засідання її не викликати та засвідчила, що завдану злочином шкоду їй відшкодовано захисником обвинуваченого ОСОБА_10 у повному обсязі (т.5а.с.233,234, т.6а.с. ). Прокурор прохав розглянути справу у відсутність потерпілої ОСОБА_17 , інші учасники судового розгляду на допиті потерпілої не наполягали.

З огляду на викладене та враховуючи можливість з`ясування всіх обставин у відсутність потерпілої ОСОБА_17 , суд дійшов висновку про проведення судового розгляду у її відсутність. Вона не була безпосереднім очевидцем події злочину і тому може лише підтвердити результати огляду місця події, перелік викраденого майна та його вартість, які ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

Під час обшуку, проведеного 17.09.2015 року в квартирі обвинуваченого ОСОБА_13 №74 в б.17 квартал 278 в м.Кременчуці, були вилучені викрадені у потерпілої ОСОБА_17 вироби із золота (т.4а.с.271), які визнано речовими доказами (т.4а.с.228). Вказані речі, без впізнання, повернуті потерпілій, що підтверджується розпискою від 04.12.2015 року (т.3а.с.162).
За епізодом викрадення майна потерпілої ОСОБА_19 та ОСОБА_18 від 17.09.2015 року:
Результатами огляду місця події від 17 вересня 2015 року (т.3а.с.163), відповідно до якого було оглянуто квартиру АДРЕСА_22 . В ході огляду на вхідних дверях квартири виявлені сліди проникнення, порушення звичайного порядку речей в квартирі, сліди пальців рук, які відповідно до висновку дактилоскопічної експертизи №30 від 28.09.2015 року не придатні для ідентифікації (т.3а.с.179).
Результатами огляду місця події від 17 вересня 2015 року (т.3а.с.102), відповідно до якого було оглянуто квартиру АДРЕСА_23 . В ході огляду встановлено, що в квартирі порушено звичайний порядок речей, на вхідних дверях слідів проникнення не виявлено. Також під час огляду виявлені та вилучені сліди пальців рук, які відповідно до висновку дактилоскопічної експертизи №29 від 28.09.2015 року для ідентифікації не придатні (а.с.106).
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_19 підтвердила, що підійшовши до вхідної двері своєї квартири, вона виявила на ній сліди проникнення, тому у середину не заходила. Спустившись на сходинковий майданчик між шостим та сьомим поверхами, ОСОБА_19 зателефонувала до міліції. Через деякий час з восьмого поверху спустилися двоє чоловіків, які вийшли з під`їзду тримаючи в руках сумку та пакет. ОСОБА_19 через вікно під`їзду сфотографувала їх на камеру телефону та видала ці світлини слідчим органами. З квартири ОСОБА_19 були викрадені: вироби із золота, жіночій та дитячий одяг, чоловіче взуття та чорна дорожня сумка.
Свідок ОСОБА_30 підтвердив в судовому засіданні, що в день вчинення крадіжки з квартири потерпілої ОСОБА_19 він у вікно бачив, як до її під`їзду входило двоє невідомих осіб. Зі слів ОСОБА_19 вона бачила цих зловмисників. Пізніше в міліції з його участю проводилося впізнання осіб, підозрюваний у вчиненні злочину, але нікого впізнати він не зміг.
На досудовому розслідуванні потерпіла ОСОБА_19 впізнала обвинуваченого ОСОБА_10 як одного з осіб, який пройшов повз неї у під`їзді, що підтверджується відповідним протоколом пред`явлення особи для впізнання від 20.09.2015 року (т.3а.с.56).
Відповідно до протоколу огляду від 17.09.2015 року слідчим оглянуто мобільний телефон потерпілої ОСОБА_19 , в пам`яті якого виявлено 10 фотознімків із зображенням двох осіб чоловічої статі. До протоколу приєднано фототаблиці із 13-ю різними світлинами (т.3а.с.165-178).
Результатами слідчого експерименту від 10.10.2015 року, проведеного з участю потерпілої ОСОБА_19 , остання вказала на вікно, розташоване на сходинковому майданчику між 6 та 7 поверхами, з якого вона сфотографувала двох підозрілих осіб, що спускалися з восьмого поверху (т.3а.с.64).
В судовому засіданні при огляді зазначених світлин, обвинувачений ОСОБА_10 підтвердив, що він зображений ліворуч із чорною сумкою в руці, яку він викрав з квартири потерпілої. Обвинувачений ОСОБА_11 підтвердив, що він зображений праворуч з білим пакетом, в якому знаходяться речі, викрадені з квартирі потерпілої ОСОБА_18 , розташованої на восьмому поверсі.
Відповідно до протоколу обшуку від 17.09.2015 року, проведеного в квартирі АДРЕСА_20 за місцем проживання обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (т.4а.с.271), співробітниками міліції виявлено та вилучені викрадені у потерпілої ОСОБА_19 пластикова картка «Укрсиббанку» на її ім`я, одяг, взуття та вироби із золота, які визнано речовими доказами (т.3а.с.92).
Відповідно до протоколів впізнання речей від 06.11.2015 року зазначені вище одяг, взуття та золоті прикраси були впізнано потерпілою ОСОБА_19 (т.3а.с.93-100), після чого повернуто їй, що підтверджується відповідними розписками від 07.12.2015 року (т.3а.с.101).
Крім того, в ході зазначеного обшуку від 17.09.2015 року (т.4а.с.271), співробітниками міліції виявлено та вилучено викрадені у потерпілої ОСОБА_18 пластикову картку КБ «Фінанси та Кредит» та перепустку ВАТ «Полтавський ГЗК» на її ім`я, які визнано речовими доказами (т.3а.с.110) та повернуто потерпілій під розписку (т.3а.с.111).
Потерпіла ОСОБА_18 показала, що повернувшись додому, виявила факт вчинення в її квартирі крадіжки. Крім того, ОСОБА_18 підтвердила в судовому засіданні, що обвинувачений ОСОБА_11 вірно описав обстановку в її квартирі і що до зачиненої кімнати він проник через лоджію та вікно, що у свою чергу підтверджує причетність обвинуваченого до вчинення цього злочину.
Свідок ОСОБА_31 показав в суді, що бачив в квартирі ОСОБА_18 безлад і підтвердив, що йому відомо з її слів про крадіжку.
Представляючи державне обвинувачення прокурор ОСОБА_5 надав суду в якості доказів винуватості обвинувачених протоколи пред`явлення для впізнання за фотознімками з участю потерпілої ОСОБА_19 (т.3а.с.60) та свідка ОСОБА_32 (т.5а.с.8,13). Однак, суд вважає, що згадані слідчі дії проведено з істотними порушеннями вимог ст.228 КПК України, так як особі, яка впізнавала, безпідставно не було пред`явлено особу, яку вона впізнавала, а лише копії її фотознімку.

Частиною шостою згаданої статті передбачено, що за необхідності впізнання особи може проводитися за фотознімками, матеріалами відеозапису, проте в протоколі така необхідність не зазначена.

Також, суд звертає увагу на те, що в порушення вимог ч.7 ст.228 КПК України копії чорно-білих фотознімків осіб, які підлягають впізнанню, мають різкі відмінності від інших знімків по якості їх виготовлення та фону, на якому зображено цю особу і статистів. Вік статистів в протоколі не зазначено, джерело походження цих знімків та їх давність теж. По згаданим знімкам не можна встановить зріст особи, її статуру тощо.

Крім того, із змісту протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з участю потерпілої ОСОБА_19 вбачається, що вона впізнала особу, зображену на фото №2, проте в протоколі відсутні відомості кого зображено на цьому фото (т.3а.с.60).

З огляду на викладене, суд вважає, що докази, отримані в результаті впізнання за фотознімками, є недопустимими і тому не враховує їх при ухваленні вироку, у відповідності до положень ч.2 ст.86 КПК України.

Також, прокурором надано суду в якості доказів сторони обвинувачення п`ять протоколів оглядів місця події від 19.09.2015 року (т.3а.с.119-125), від 19.09.2015 року (т.4а.с.191-197), від 19.09.2015 року (т.4а.с.198-206), від 06.11.2015 року (т.3а.с.82-91), від 06.11.2015 року (т.3а.с.103), в яких зазначено, що місцем події є службові кабінети №45, №49 та №61 розташовані в будівлі Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області. В кожному із вказаних протоколів зазначено, що в службовому кабінеті слідчий виявив металевий сейф, оргтехніку та два письмові стола, на яких знаходяться опечатані пакети з різними речами. Суд звертає увагу на те, що із змісту протоколу не можна навіть припустити джерело походження цих речей та яким чином вони з`явилися в службовому кабінеті слідчого. Зміст написів на бирках, якими опечатано пакети, в протоколі огляду не наводиться. Мета згаданої слідчої дій в протоколі не зазначена, поняті для її проведення не залучалися. В порушення вимог ч.5 ст.237 КПК України оглянуті предмети, в тому числі вироби із жовтого металу, не були опечатані.
При цьому шість аркушів фототаблиць, приєднаних до протоколу огляду місця події від 19.09.2015 року, в порушення вимог ч.3 ст.105 КПК України, підписами слідчих не засвідчені (т.4а.с.192-197).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відомості, відображені в наведених вище протоколах огляду місця подій, отримано із істотними порушенням кримінального процесуального закону, тому визнаються судом недопустимими доказами і як наслідок, у відповідності до положень ч.2 ст.86 КПК України, суд не враховує їх при ухваленні вироку.

Крім того, прокурором надано суду протоколи огляду місця події від 18.09.2015 року (т.4а.с.1-11), від 19.09.2015 року (т.4а.с.12-190) та від 05.11.2015 року (т.3а.с.132), із аналогічними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства, з різницею в тому, що зазначені слідчі дії проводилися в службовому кабінеті слідчого №305 та в приміщенні магазину «Сіам» у присутності двох понятих.

При цьому сто п`ятдесят вісім аркушів фототаблиць, приєднаних до зазначеного протоколу огляду, в порушення вимог ч.3 ст.105 КПК України, підписами слідчих не засвідчені (т.4а.с.32-190).

Із змісту протоколу огляду місця події від 05.11.2015 року, проведеного в приміщенні магазину «Сіам», вбачається, що його проведено із участю спеціаліста касира-оцінювача, проте які спеціальні знання та навички ним були застосовані під час огляду в протоколі не зазначаються. В згаданому протоколі вказано про використання електронних ваг MW-120 №00200006, проте їх вимірювальна здатність та чи проходили вони передбачену законом повірку в протоколі не відображено (т.3а.с.132).

Крім того, суд звертає увагу на те, що в обвинувальному акті зазначено, що слідчим у даному кримінальному провадженні є старший слідчий ОСОБА_33 (т.1а.с.14, т.6а.с.92), проте наведені вище огляди місця події від 19.09.2015 року (т.4а.с.12-190), від 19.09.2015 року (т.4а.с.191-197) та від 19.09.2015 року (т.4а.с.198-206) проведено слідчими ОСОБА_34 , ОСОБА_35 та ОСОБА_36 відповідно, хоча в реєстрі досудового розслідування про включення їх до групи слідчих відомості відсутні (т.1а.с.95).

Органами досудового розслідування ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 збвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна.

З об`єктивної сторони крадіжка відноситься до злочинів з матеріальним складом. Тому, крім діяння (таємного викрадення), обов`язковими її ознаками є позитивна матеріальна шкода, спричинена внаслідок викрадення майна, яка визначається його вартістю, а також причинний зв`язок між цією шкодою і таємним викраденням.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 року №10, розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи.

В якості доказів на підтвердження вартості викраденого у потерпілих майна стороною обвинувачення надано суду дві довідки Приватного підприємця ОСОБА_37 про вартість одного граму ювелірних виробів із золота (т.4а.с.236, 237), а також висновки експерта з оцінки майна Приватного підприємства «ШАР» від 04.11.2015 року та від 02.12.2015 року (т.5а.с.24,125).

Суд погоджується з доводами сторони захисту про необхідність визнання недопустимими доказами наведених вище довідок та висновків суб`єкта оціночної діяльності, так як у відповідності до вимог ст.242 КПК України, з урахуванням положень, закріплених в Законі України від 25 лютого 1994 року № 4038-ХII «Про судову експертизу», визначення вартості викраденого майна має проводитися атестованими експертами, які мають відповідну кваліфікацію. Крім того, зазначені висновки за формою та змістом не відповідають вимогам ст.ст.101 та 102 КПК України.

Також суд звертає увагу на те, що в наданих стороною обвинувачення протоколах слідчих дій, відсутні відомості про те, що викрадені у потерпілих прикраси виготовлено із золота. Під час вилучення цих речей та їх послідуючого огляду, проби на золотих виробах не досліджувалися і в протоколах не відображалися.

Під час судового розгляду стороною захисту фактично не заперечувався зазначений в обвинувальному акті розмір завданої потерпілим майнової шкоди, доказів на спростування визначеної стороною обвинувачення вартості викраденого майна суду не надано. Допитані в судовому засіданні потерпілі підтвердили суду, що зазначені в обвинувальному акті прикраси були виготовлено із золота, сторони кримінального провадження зазначеної обставини не заперечували і доказів на їх спростування не надали. Тому виходячи із засад змагальності та диспозитивності кримінального судочинства, суд вважає, що обставини щодо вартості викраденого майна є встановленими.

Стороною обвинувачення надано суду довідку управління НБУ в Полтавській області щодо офіційної вартості одного граму золота 585 та 583 проби (т.5а.с.148), яку суд вважає належним та допустимим доказом.

Крім того, суд звертає увагу на те, що при визначенні матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок викрадення валютних цінностей, необхідно виходити з офіційного курсу НБУ України, встановленого на момент вчинення злочину.

Судом встановлено, що 09 червня 2015 року у потерпілої ОСОБА_15 були викрадені: гаманець вартістю 550 грн., планшет вартістю 2517,98 грн., ноутбук вартістю 4500 грн., 4000 гривень готівкою, 7810 доларів США, що за курсом НБУ становить 164810,09 грн., та 800 Євро, що за курсом НБУ становить 18843,64 грн. (7810 х 21,102444 = 164810,09; 800 х 23,554548 = 18843,64).

Таким чином, в результаті викрадення майна потерпілій ОСОБА_15 було завдано майнової шкоди на загальну суму 195220,73 грн. (550 + 2517,98 + 4500 + 4000 + 164810,09 + 18843,64 =195220,73), проте органами досудового розслідування за цим епізодом злочинної діяльності інкриміновано обвинуваченому ОСОБА_10 викрадення майна на загальну суму 186000 грн.

Виходячи з положень, закріплених в ст.337 КПК України, суд не має підстав для уточнення вартості викраденого майна, так як судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення.

Під час судового розгляду справи захисник ОСОБА_7 прохала суд визнати недопустимими доказами протоколи огляду місця події, проведені в квартирах потерпілих: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , посилаючись на те, що їх проведено без письмового дозволу власників квартир. Однак, суд не приймає зазначені твердження сторони захисту до уваги і вважає їх хибними, так як вони спростовуються наданими стороною обвинувачення відповідними письмовими заявами ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Крім того, потерпіла ОСОБА_16 підтвердила в судовому засіданні, що огляд її житла було проведено з її дозволу.

Суд вважає слушними доводи захисника ОСОБА_7 про те, що огляд комірок камери зберігання, проведений 17.09.2015 року в приміщення залізничного вокзалу м.Кременчука, за своїм змістом фактично являється обшуком камери зберігання залізничного вокзалу, проте його було проведено із порушенням вимог, передбачених ст.ст.233- 236 КПК України.
Оцінивши досліджені та перевірені в судовому засіданні докази сторони обвинувачення та сторони захисту, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні умисних кримінальних правопорушень проти власності за наступних обставин.
Так, судом встановлено, що 09 червня 2015 в період часу з 09 год. 45 хв. по 12 год. 38 хв. ОСОБА_10 , шляхом пошкодження замку вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_16 , звідки таємно викрав належні ОСОБА_15 готівкові кошти, а саме: в сумі 7810 доларів США, 800 Євро, 4000 гривень та чоловічий гаманець вартістю 550 грн., планшет марки «ASUS MeMoPad 10 ME 102 A 16 GB» вартістю 2517,98 грн., ноутбук марки «Emachine» вартістю 4500 грн., чим заподіяв потерпілій майнової шкоди на загальну суму 186000 грн.

14 вересня 2015 року в період часу з 09 год. 30 хв. по 19 год. 00 хв. ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , за попередньою змовою між собою, шляхом пошкодження замка вхідних дверей, проникли до квартири АДРЕСА_19 , звідки таємно викрали належне потерпілій ОСОБА_16 майно, а саме: жіночу шкіряну куртку фірми «ADAMO» вартістю 3680 грн., чоловічу шкіряну куртку фірми «Senator» вартістю 1400 грн., грошові кошти в сумі 1020 доларів США та золоті прикраси: ланцюжок довжиною 40 см. вагою 6 гр.; ланцюжок довжиною 45 см. вагою 1,93 гр.; кулон у виді знаку зодіаку «терези» вагою 2,13 гр.; кулон із зображенням «Божої Матері» вагою 0,98 гр.; кулон у виді підкови вагою 1 гр., перстень чоловічий вагою 9,17 гр.; обручку вагою 5,20 гр.; обручку вагою 1,88 гр.; каблучку жіночу з камінням вагою 2,99 гр.; каблучку жіночу у виді цифри вісім із камінням прозорого кольору вагою 1,22 гр.; каблучку жіночу із камінням прозорого кольору вагою 1,88 гр.; каблучку жіночу з тримачем для каміння вагою 2,27 гр.; каблучку жіночу з краплинами вагою 1,55 гр.; сережки із зображенням квітки загальною вагою 1,95 гр.; сережки у формі листочків з чотирма камінцями загальною вагою 2,76 гр.
Викраденим майном обвинувачені розпорядились на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_16 майнової шкоди на загальну суму 46192 грн.
16 вересня 2015 року в проміжок часу з 07 год. 00 хв. по 17 год. 00 хв. ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , за попередньою змовою між собою, шляхом підбору ключів, проникли до квартири АДРЕСА_21 , звідки повторно таємно викрали належні ОСОБА_17 золоті прикраси: жіночу обручку вагою 1,10 гр.; чоловічу обручку із написом зсередини «Александр 14.08.2010г.» вагою 1,20 гр.; кулон із каменем блакитного кольору вагою 1,73 гр., чим заподіяли потерпілій майнової шкоди загальною сумою 1812 грн.
17 вересня 2015 року в період часу з 11 год. 10 хв. по 12 год. 30 хв. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , за попередньою змовою між собою, шляхом пошкодження замка вхідних дверей проникли до квартири АДРЕСА_22 , звідки таємно повторно викрали належні ОСОБА_19 : шкіряну жіночу куртку вартістю 1080 грн., піджак жіночий марки «IREMODA» вартістю 205 грн., дитячу шкіряну куртку вартістю 2124 грн.; шкіряні чоловічі кросівки марки «Адідас» вартістю 648 грн., чоловічі туфлі марки «ESCODA» вартістю 1152 грн., чоловічі туфлі марки «ALBERTO CICCIOLI» вартістю 1800 грн., дорожню сумку марки «Blum» та золоті прикраси: два золотих кулони у виді «хрестика» 585 проби вагою 1,05 гр. та 0,83 гр. відповідно; кулон овальної форми із зображенням «Святого Миколая» 585 проби вагою 0,44 гр.

Викраденим майном обвинувачені розпорядились на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_19 майнової шкоди загальною сумою 10000 грн.

17 вересня 2015 року в період часу з 07 год. 20 хв. по 18 год. 20 хв. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , за попередньою змовою між собою, шляхом підбору ключів до замку вхідних дверей, проникли до приміщення квартири АДРЕСА_23 , звідки таємно повторно викрали належні ОСОБА_18 грошові кошти в сумі 950 гривень, зарплатну картку «Фінанси та кредит» на ім`я ОСОБА_18 , перепустку до ВАТ «ПГЗК» №47 на ім`я ОСОБА_18 та золоту обручку вагою 2 гр., чим заподіяли потерпілій майнової шкоди на загальну суму 2950 грн.

Під час судового розгляду справи обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 свою вину у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень визнали повністю, при цьому не оспорювали фактичних обставин та доказів по справі за фактами таємного викрадення чужого майна і пояснили, що встановлені судом злочини скоїли так та при тих обставинах, як це вказано в мотивувальній частині вироку. Об`єм викраденого майна та його вартість за фактами викрадення майна потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 не заперечували.

З наведених вище підстав, суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_10 в частині не визнання факту викрадення у потерпілої ОСОБА_15 готівкових коштів в сумі 7810 доларів США і не приймає їх до уваги.

Оцінивши досліджені та перевірені в судовому засіданні допустимі докази в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вчиненні умисних кримінальних правопорушень проти власності. Їх дії підлягають кваліфікації за ч.3 ст.185 КК України, так як вони вчинили таємні викрадення майна потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднані з проникненням у житло.

Крім того, за ч.3 ст.185 КК України підлягають кваліфікації дії обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які виразилися в таємному викрадення майні потерпілих ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , вчиненими повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаними з проникненням у житло.

Виходячи із змісту пункту 5 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України для кваліфікації злочинів сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визнaченої підпунктом 169.1.1 пyнкту 169.1 статті 169 рoзділу ІV цьогo Кодексу для відповідного року, тобто - у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Тому при визначенні грошового еквіваленту крадіжки у великому розмірі, в розумінні ч.4 ст.185 КК України та Примітки 4 до ст.185 КК України, береться розмір соціальної пільги станом на перше січня року, в якому було вчинено злочин. З огляду на викладене, великим розміром вважається викрадення чужого майна на суму, що перевищує 152250 грн. (1218 х 50% = 609 х 250 = 152250).

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_10 , які виразилися в таємному викраденні майна потерпілої ОСОБА_15 у великих розмірах, поєднаними з проникненням у житло, підлягають кваліфікації за ч.4 ст.185 КК України.

Під час судового розгляду та в судових дебатах прокурор ОСОБА_5 , підтримуючи державне обвинувачення, прохав визнати ОСОБА_38 та ОСОБА_39 винними у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, проте будь-яких належних та допустимих доказів їх причетності до цих злочинів суду надано не було.

Допитаний в судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_40 показав, що через обвинуваченого ОСОБА_13 познайомився із обвинуваченими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які деякий час проживали в квартирі АДРЕСА_20 . Напередодні обшуку в помешканні ОСОБА_41 обвинувачений ОСОБА_13 передав йому на зберігання пакунок, що було в середині він не знає.
Обвинувачений ОСОБА_13 підтвердив в суді, що передавав ОСОБА_42 на зберігання власні речі, які були вилучено в ході обшуку, але повернуто не було.
Відповідно до протоколів від 17.09.2015 року та 18.09.2015 року в квартирі АДРЕСА_24 за місцем проживання ОСОБА_41 та в належному йому нежитловому приміщенні по АДРЕСА_25 проведено обшуки (т.4а.с.257, 261), проте, доказів, вказуючих на причетність ОСОБА_13 або ОСОБА_38 до інкримінованих їм злочинів, в ході зазначеної слідчих дій не здобуто.
Крім того, стороною обвинувачення надано суду в якості доказів обвинувачення протоколи наступних слідчих дій: протокол обшуку автомобіля марки «TOYOTA PRADO», державний номер - НОМЕР_1 , від 18.09.2015 року (т.3а.с.72); протокол обшуку автомобіля марки «DAEWOO LANOS», державний номер НОМЕР_2 , від 18.09.2015 року (т.3а.с.78); протокол обшуку автомобіля марки «Ауді А6», державний номер - НОМЕР_3 , від 18.09.2015 року (т.4а.с.244); протокол обшуку від 17.09.2015 року, проведеного в будинку АДРЕСА_26 за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_14 (т.4а.с.251); протокол огляду від 20.09.2015 року, проведеного в домоволодінні по АДРЕСА_27 , належного ОСОБА_43 (т.4а.с.264). Проте, в ході проведення зазначених слідчих дій доказів на підтвердження вини обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 здобуто не було.

З промови прокурора в судових дебатах вбачається, що в основу обвинувачення ОСОБА_14 та ОСОБА_13 стороною обвинувачення покладено довідку слідчого ОСОБА_33 «про результати опрацювання інформації, отриманої від операторів телекомунікацій» без дати (т.5а.с.74-124).

Із змісту загаданої довідки вбачається, що її було складено в результаті опрацювання інформації, отриманої на підставі ухвал слідчого судді про тимчасовий доступ до відомостей про мобільний зв`язок та телекомунікаційні послуги, які перебували у розпорядженні операторів мобільного зв`язку «МТС», ПрАТ «Київстар», ТОВ «Астеліт» (т.5а.с.43,50,53,58,63,68), яка зберігається на оптичних дисках, приєднаних до справи (т.5а.с.73).

В ході згаданого опрацювання слідчий ОСОБА_44 одноособово, без залучення спеціалістів, зробив наступні висновки:

14.09.2015 року, 16.09.2015 року, 17.09.2015 року в районах викрадення майна потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18 зафіксовано з`єднання мобільних терміналів з абонентськими номерами: НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , які спілкувалися виключно між собою та ймовірно є номерами «закритої» групи;

17.09.2015 року в районах викрадення майна потерпілих ОСОБА_19 та ОСОБА_18 зафіксовано з`єднання мобільного терміналу з абонентським номером НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_11 . В тій же довідці маються відомості про те, що 14.09.2015 року згаданий мобільний термінал ОСОБА_11 знаходився в смт.Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області (т.5а.с.102);

14.09.2015 року зафіксовано, що номери НОМЕР_7 та НОМЕР_8 , спілкувалися між собою. Також абонент НОМЕР_7 спілкувався з номером НОМЕР_9 , який може мати «оперативний інтерес». 16.09.2015 року абонентський номер НОМЕР_10 , НОМЕР_11 спілкувалися між собою.

Досліджуючи маршрут переміщення мобільних терміналів слідчий ОСОБА_33 зробив наступні висновки:

- мобільний термінал з абонентським номером НОМЕР_12 , який належить ОСОБА_14 , 16.09.2015 року знаходився в м.Кременчуці, а 14.09.2015 року в с.Ялинці та с.Недогарки Кременчуцького району, м.Кременчуці, смт.Градізьк Глобинського району;

- мобільний термінал з абонентським номером НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_12 , 14.09.2015 року та 16.09.2015 року знаходився в м.Кременчуці;

- мобільні термінали з абонентськими номерами НОМЕР_13 та НОМЕР_14 , яким користувався ОСОБА_45 , знаходилися 14.09.2015 року та 16.09.2015 року в м.Кременчуці.

Проте, роблячи припущення з приводу того, що абонентські номери: НОМЕР_13 та НОМЕР_14 , належать ОСОБА_46 , НОМЕР_4 - ОСОБА_12 , НОМЕР_12 ОСОБА_14 , слідчий ОСОБА_33 не зазначає з яких джерел ним отримана ця інформація, на відповідні слідчі дії не посилається.

В ході проведення обшуків та оглядів за місцем проживання обвинувачених та свідків працівниками міліції вилучалися різні мобільні телефони, проте вони не оглядалися, їх абонентські номери не встановлювалися, належність їх обвинуваченим не перевірялася.

Під час судового розгляду справи обвинувачені заперечували доводи прокурора про те, що наведенні в довідці слідчого абонентські номери використовувалися саме ними.

Під час судового розгляду обвинувачені не заперечували того, що у вересні 2015 року вони проживали у місті Кременчуці, тому підтвердження цієї обставини через операторів мобільного зв`язку, не може бути підставою для постановлення обвинувального вироку.

В судовому засіданні встановлено, що висновок органів досудового розслідування про причетність ОСОБА_13 до вчинення інкримінованих йому злочинів фактично ґрунтується на тому, що останній надавав орендовану ним в м.Кременчуці квартиру для проживання обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 і за цією адресою було вилучено викрадене майно.

Висновок органів досудового розслідування про причетність ОСОБА_38 до вчинення інкримінованих йому злочинів фактично ґрунтується на тому, що останній, як ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , являється мешканцем м.Маріуполь і напередодні події злочину він зустрічав із обвинуваченим ОСОБА_12 та спілкувався з ним по телефону.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не було надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення обвинуваченими ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Оцінивши дослідженні та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що звинувачення ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, ґрунтується виключно на припущеннях, які не можуть бути прийняті судом в якості доказів винуватості.

Суд вважає, що можливість отримання доказів винуватості ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вчиненні згаданих злочинів повністю вичерпана.

Суд наголошує, що стороною обвинувачення не було доведено винуватість ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в інкримінованих їм злочинах, виявлені в ході судового розгляду суперечності не спростовано, а згідно положень та принципів Конституції України, КПК України, п.2 ст.6 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_13 та ОСОБА_14 тлумачаться судом на їх користь.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії» в розумінні Суду принцип презумпції невинуватості полягає в наступному. Тягар доведення вини обвинуваченого покладається на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. Обвинувач повинен повідомити обвинуваченому про докази, що маються проти нього, для того, щоб він міг підготувати та надати доводи в свій захист, і, врешті-решт, обвинувачення повинно надати докази, достатні для визнання його винуватим.
Частина 5 ст.9 КПК України передбачає, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Зокрема, суд оцінюючи всі докази за даним кримінальним провадженням в їх сукупності, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 рішення Суду від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України»). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п.86 рішення Суду від 11.07.2013 року у справі «Вєренцов проти України»).
У відповідності до ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведеності у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

З огляду на викладене та враховуючи вимоги п.2 ч.1 ст.373 КПК України, обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_14 підлягають виправданню за ч.3 ст.185 КК України у зв`язку із недоведеністю того, що ними вчинено згадані кримінальні правопорушення.

Призначаючи обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ними злочинів, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинувачених, їх вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують їх покарання.

Обвинувачений ОСОБА_10 раніше не засуджувався, має повну середню освіту, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку - ОСОБА_47 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (т.6а.с.76), за місцем тимчасового проживання скарг на нього не надходило, до адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем попередньої роботи характеризується виключно позитивно (т.6а.с.78), має гарантійний лист підприємства щодо працевлаштування у випадку звільнення з-під варти (т.6а.с.80), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т.5а.с.128, 134,180,191).

Згідно приєднаної до справи довідки домоволодіння ОСОБА_48 , розташоване в зоні проведення антитерористичної операції, було зруйновано в результаті бойових дії 18.02.2015 року (т.6а.с.79).

Обвинувачений ОСОБА_49 , в силу ст.89 КК України, вважається несудимим, має середньо-спеціальну освіту, неодружений, за місцем тимчасового проживання скарг на нього не надходило, до адміністративної відповідальності не притягувався, за постійним місцем роботи характеризується виключно позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т.5а.с.129,137,150,159,188,193, 201, т.6а.с.69-74).

Обвинувачений ОСОБА_12 раніше не засуджувався, має середньо-спеціальну освіту, неодружений, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_50 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за місцем тимчасового проживання скарг на нього не надходило, до адміністративної відповідальності не притягувався (т.5а.с.140,148,149,160,176, 187,192, 200).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд враховує, його щире каяття, сприяння розкриттю злочинів, повне відшкодування потерпілим ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 завданої злочином шкоди.

Крім того, під час судового розгляду справи обвинуваченим ОСОБА_10 вжито заходів для відшкодування іншим потерпілім завданої злочином шкоди. Так, потерпілою ОСОБА_15 в рахунок відшкодування завданої шкоди отримано 5000 грн. (т.6а.с.61, ), а потерпілою ОСОБА_16 4000 грн. Наведене суд враховує в якості обставини, що позитивно характеризує обвинуваченого ОСОБА_10 .

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , суд враховує, їх щире каяття та сприяння розкриттю злочинів.

В обвинувальному акті прокурором ОСОБА_5 обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 інкриміновано обтяжуючи покарання обставини, такі як вчинення злочину повторно та вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб. В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав обвинувачення і в цій частині. Проте, суд вважає, що згадана позиція сторони обвинувачення є неспроможною, так як ґрунтується на хибному тлумаченні норм матеріального права.

Так, виходячи із змісту ст.ст.28, 32 КК України, якщо повторність та попередній зговір групи осіб, які передбачені у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК України як повторність, так і попередній зговір групи осіб суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинувачених, їх вік і стан здоров`я, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та попередження вчинення ними нових злочинів необхідним і достатнім є покарання у виді позбавлення волі.

Визначаючи обвинуваченому ОСОБА_10 міру покарання, за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, суд виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує наведену вище обставину, яка пом`якшує його покарання, а саме сприяння розкриттю злочину, також часткове відшкодування потерпілій ОСОБА_15 завданої злочином шкоди у добровільному порядку, те, що вчиненню зазначеного злочину передував збіг особистих та сімейних обставин, що були викликані руйнуванням домоволодіння ОСОБА_10 та вимушеним переселенням його сім`ї в наслідок бойових дій в зоні проведення антитерористичної операції.

З огляду на викладене та враховуючи думку потерпілої ОСОБА_15 , яка прохає ОСОБА_10 суворо не карати, суд вважає за можливе призначити йому мінімальне покарання, визначене ч.4 ст.185 КК України.

Приймаючи до уваги щире каяття обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , їх сприяння розкриттю злочинів, добровільне відшкодування потерпілим ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 завданої злочином шкоди та часткове відшкодування потерпілим ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , думку потерпілих, які прохали обвинувачених суворо не карати та волі не позбавляти, в цілому позитивні характеристики ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 за місцем роботи та проживання, відсутність у них судимостей, те що по даній справі вони тривалий час утримувалися під вартою, суд дійшов висновку про можливість їх виправлення без ізоляції від суспільства, тому вважає за необхідне звільнити обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від призначеного покарання з випробування, в поряду ст.75 КК України.

Потерпілою ОСОБА_15 до обвинуваченого ОСОБА_10 пред`явлено цивільний позов про відшкодування завданої злочином майнової шкоди в розмірі 219295 грн. та моральної шкоди в розмірі 10000 грн. (т.3а.с.5). В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_15 прохала залишити без розгляду її вимоги про відшкодування моральної шкоди (т.5а.с.235), в іншій частині на задоволенні позову наполягала.

Свої вимоги мотивує тим, що в результаті крадіжки у неї були викрадені наступні речі: чоловічий гаманець вартістю 550 грн., планшет марки «ASUS MeMoPad 10 ME 102 A 16 GB» вартістю 2517,98 грн., ноутбук марки «Emachine» вартістю 8000 грн., готівкові кошти в розмірі 4000 гривень, 7810 доларі США, яка за офіційним курсом НБУ станом на 03.12.2015 року еквівалентна 184706 грн. та 800 Євро еквівалентна 20072 грн.

Не дивлячись на те, що обвинувачений заперечував викрадення у потерпілої 7810 доларі США, в судовому засіданні ОСОБА_10 зазначені позовні вимоги визнав повністю.

Відповідно до загальних підстав відповідальності за завдану майнову шкоду, визначених ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оцінивши надані сторонами кримінального провадження докази, суд вважає, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_15 підлягають задоволенню частково, а саме із урахуванням вже відшкодованих обвинуваченим у добровільному порядку 5000 грн. та встановленої судом вартості ноутбуку марки «Emachine» в розмірі 4500 грн.

При визначенні остаточної суми, що підлягає стягненню на користь потерпілої, суд враховує офіційний курс НБУ долара США та Євро на час постановлення вироку.

Таким чином, з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_15 підлягає стягненню відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, на загальну суму 226483,37 грн. (7810 х 2555,32 + 800 х 2912,04 + 4000 + 2517 + 4500 5000 = 226483,37).

Потерпілою ОСОБА_16 до обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 пред`явлено цивільний позов про відшкодування завданої злочином майнової шкоди в розмірі 23123 грн. та моральної шкоди в розмірі 10000 грн. (т.3а.с.105).

Потерпілою ОСОБА_18 до обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 пред`явлено цивільний позов про відшкодування завданої злочином майнової шкоди в розмірі 2950 грн. та моральної шкоди в розмірі 3000 грн. (т.3а.с.108).

Свої вимоги в частині стягнення з обвинувачених відшкодування майнової шкоди потерпілі ОСОБА_16 та ОСОБА_18 обґрунтовують вартістю неповернутого їм викраденого майна. Розмір відшкодування моральної шкоди душевними стражданнями, яких вони зазнали в результаті викрадення, порушення недоторканості їх житла.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 проти задоволення вимог потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_18 не заперечували. Обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_14 прохали не покладати на них обов`язок відшкодування потерпілим завданої шкоди у зв`язку з непричетністю до вчинення злочинів.

Відповідно до загальних підстав відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду, визначених ст.ст.1166 та 1167 ЦК України, майнова та моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оцінивши надані сторонами кримінального провадження докази, суд вважає, що вимоги потерпілої ОСОБА_16 в частині відшкодування майнової шкоди підтверджено належними доказами, тому підлягають задоволенню у повному обсязі із урахуванням вже відшкодованих 4000 грн.

Відповідно до заяви потерпілої ОСОБА_18 від 24.03.2016 року завдану злочином майному шкоду їй відшкодовано обвинуваченим ОСОБА_10 у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості вимог потерпілих в частині відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що факт заподіяння моральної шкоди є доведеним і очевидним, оскільки є наслідком злочинних дій з боку обвинувачених.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинувачених, суд враховує тяжкість вчинених ними злочинів та ступень їх вини, характер і глибину завданих потерпілим страждань, пов`язаних із викраденням їх майна, порушенням недоторканості їх житла. Виходячи з засад розумності та справедливості, враховуючи також майновий стан обвинувачених та реальну можливість відшкодування завданої ними шкоди за рахунок наявного у них майна, суд вважає, що розмір суми, достатньої для компенсації заподіяної моральної шкоди для потерпілої ОСОБА_16 має становити 10000 грн., а для потерпілої ОСОБА_18 3000 грн., який підлягає стягненню у солідарному порядку з осіб, визнаних винними у вчиненні відповідних злочинів.

Таким чином, з обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на користь потерпілої ОСОБА_16 підлягає стягненню відшкодування майнової шкоди в розмір 19123 грн. (23123 4000 = 19123) та моральної шкоди в розмірі 10000 грн.

З обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на користь потерпілої ОСОБА_18 підлягає стягненню відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 грн.

У зв`язку із виправданням обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_13 позов потерпілої ОСОБА_16 стосовно них підлягає залишенню без розгляду.

Долю речових доказів вирішено судом у відповідності до ст.100 КПК України.

Постановами слідчого від 18.09.2015 року транспортні засоби марки «Ауді А6», державний номер НОМЕР_3 (т.4 а.с.232), марки «Тойота Прадо», державний номер НОМЕР_1 (т.4а.с.234) та марки «Деу Ланос», державний номер НОМЕР_2 (т.4 а.с.231) визнано речовими доказами та поміщено для зберігання на автомобільний майданчик Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області.

Допитані в якості свідків ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , підтвердили в суді, що надавали обвинуваченим належні їм автомобілі у тимчасове користування і не припускали, що вони могли бути використані під час вчинення злочинів (т.6а.с.20).

З огляду на викладене та враховуючи, що стороною обвинувачення не надано суду належних та допустимих доказів використання зазначених автомобілів в якості засобів вчинення злочину, вони та відповідні реєстраційні документи на ці автомобілі підлягають поверненню їх власникам або особам, які на законних підставах володіють ними.

Відповідно до ухвал слідчого судді Автозаводського районного суду м.Кременчука від 18.09.2015 року відносно підозрюваних ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 були застосовані запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням застав, розмір яких становив 97440 грн. та 24360 грн. (відносно ОСОБА_13 ). На даний час зазначені особи перебувають під заставою.
Виходячи із змісту ст.374 КПК України при ухваленні вироку, суд має прийняти рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі відносно застави. У відповідно до ст.182 КПК України застава, що не була звернена у дохід держави, повертається підозрюваному, обвинувачено, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу (ч.11 статті 182 КПК).
Враховуючи, що обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 покладені на них процесуальні обов`язки виконували в повному обсязі, порушень не допускали, у дохід держави застави звернуті не були, внесені за них суми застави підлягають поверненню особам, що їх внесли (заставодавцям).

Відповідно до положень, закріплених в ст.ст.124, 126 КПК України, з обвинувачених підлягають стягненню витрати, пов`язані із залученням експертів. Згідно обвинувального акту розмір таких витрат становить 2160 грн.72 коп., проте доказів на підтвердження цих витрат прокурором надано не було, що унеможливлює прийняття рішення про відшкодування процесуальних витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
ОСОБА_20 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років;

- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно за сукупністю злочинів визначити ОСОБА_10 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

ОСОБА_54 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

ОСОБА_22 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

У відбуту частину покарання зарахувати ОСОБА_10 строк тримання під вартою з 17 вересня 2015 року по 13 квітня 2016 року.

У відбуту частину покарання зарахувати ОСОБА_11 строк тримання під вартою з 17 вересня 2015 року по 18 листопада 2015 року.

У відбуту частину покарання зарахувати ОСОБА_12 строк тримання під вартою з 17 вересня 2015 року по 23 вересня 2015 року.

У відповідності до ч.1 та ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання засудженим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 строк попереднього ув`язнення починаючи з моменту їх затримання і до моменту постановлення вироку із розрахунку відповідності один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Визнати невинним та виправдати ОСОБА_24 за ч.3 ст.185 КК України за недоведеністю того, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим.

Визнати невинним та виправдати ОСОБА_23 за ч.3 ст.185 КК України за недоведеністю того, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити засуджених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо вони протягом трьохрічного строку випробування не вчинять нового злочину і виконають покладені на них такі обов`язки:

-повідомляти орган кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання.

-періодично з`являтися для реєстрації в орган кримінально-виконавчої системи.

З метою забезпечення виконання вироку суду, до набрання вироком законної сили - змінити обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши його з-під варти негайно, в залі суду та поклавши на нього обов`язок не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу суду та повідомляти суд про зміну місця проживання.

Обраний обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 запобіжний захід у вигляді застави - припинити.

Повернути ОСОБА_55 суму застави в розмірі 24360,00 грн. (двадцять чотири тисячі триста шістдесят гривень 00 копійок), внесену 21.09.2015 року за ОСОБА_13 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Полтавській області № 0622 в ГУ ДКСУ в Полтавській області, МФО 831019, код ЗКПО 26304855, отримувач ТУ ДСА України у Полтавській області.
Повернути ОСОБА_55 суму застави в розмірі 97500,00 грн. (дев`яносто сім тисяч п`ятсот гривень 00 копійок), внесену 17.11.2015 року за ОСОБА_11 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Полтавській області № 0622 в ГУ ДКСУ в Полтавській області, МФО 831019, код ЗКПО 26304855, отримувач ТУ ДСА України у Полтавській області.
Повернути ОСОБА_56 суму застави в розмірі 97440,00 грн. (дев`яносто сім тисяч чотириста сорок гривень 00 копійок), внесену 23.09.2015 року за ОСОБА_12 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Полтавській області № 0622 в ГУ ДКСУ в Полтавській області, МФО 831019, код ЗКПО 26304855, отримувач ТУ ДСА України у Полтавській області.
Повернути ОСОБА_56 суму застави в розмірі 97440,00 грн. (дев`яносто сім тисяч чотириста сорок гривень 00 копійок), внесену 28.09.2015 року за ОСОБА_14 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Полтавській області № 0622 в ГУ ДКСУ в Полтавській області, МФО 831019, код ЗКПО 26304855, отримувач ТУ ДСА України у Полтавській області.
Цивільний позов ОСОБА_15 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_15 відшкодування завданої злочином майнової шкоди в розмірі 221983,37 грн.

Позов ОСОБА_15 в частині стягнення відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_16 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в солідарному порядку на користь ОСОБА_16 відшкодування завданої злочином майнової шкоди в розмірі 19123 грн. та моральної шкоди в розмірі 10000 грн.

Позов ОСОБА_16 в частині стягнення відшкодування майнової та моральної шкоди з ОСОБА_14 та ОСОБА_13 залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_18 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в солідарному порядку на користь ОСОБА_18 відшкодування завданої злочином моральної шкоди в розмірі 3000 грн.

Речові докази:
-шкіряну куртку жіночу «Камелот», піджак жіночий класичний, дитячу шкіряну куртку «Harley Devidson», чоловічі кросівки червоного кольору марки «ADIDAS», чоловічі туфлі марки «ESCODA», чоловічі туфлі марки «ALBERTO CICCIOLI», куртку дитячу, сумку чорного кольору марки «Blum», два золотих хрестика, золотий виріб «Ладанка» - залишити потерпілій ОСОБА_19 як їй належні (т.3 а.с.101);
-пластикову картку ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 3384 та перепустку до ВАТ «Полтавський ГЗК» № 47 - залишити потерпілій ОСОБА_18 як їй належні (т.3 а.с.111);
-жіночу куртку «ADAMO», куртку шкіряну «Сенатор», два золоті ланцюжки, золоту підвіску круглу з знаком зодіаку «ваги»; золотий кулон круглої форми із зображенням «Божої Матері», золотий кулон у вигляді підкови, золоті сережки із зображенням квітки, золоті сережки із зображення листочків, золоте кільце жіноче у вигляді «вісімки», золотий перстень чоловічий; дві золоті обручки; золоте кільце без каміння, золоте кільце жіноче з камінням, золоте кільце жіноче з камінням прозорого кольору; золоте кільце жіноче з краплинами залишити потерпілій ОСОБА_16 (т.3 а.с.156,157)
-золоту обручку, золоту обручку з написом «Александр», золотий кулон з каменем блакитного кольору залишити потерпілій ОСОБА_17 як їй належні (т.3 а.с.162);

Транспортні засоби: марки «Ауді А6», державний номер НОМЕР_3 (т.4 а.с.232), марки «Тойота Прадо», державний номер НОМЕР_1 (т.4а.с.234) та марки «Деу Ланос», державний номер НОМЕР_2 (т.4 а.с.231), які зберігаються на автомобільному майданчику Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області повернути їх власникам або особам, які на законних підставах ними користуються. Зазначений особам також повернути свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів на вказані автомобілі.

Грошові кошти в сумі 213 доларів США, 5 Євро, 3184 грн., вилучені у ОСОБА_14 під час обшуку 17.09.2015 року та передані для зберігання на депозитний рахунок Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області на підставі постанови слідчого від 06.11.2015 року повернути виправданому ОСОБА_14 (т.5а.с.233).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області. Апеляційна скарга подається через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Учасники судового розгляду справи мають право отримати копію вироку після його проголошення у секретаря судового засідання.

Суддя підпис ОСОБА_1

З оригіналом вірно.
Суддя ОСОБА_1