Справа №705/3573/16-к
1-кс/705/642/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2016 року м. Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі :
слідчого судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань клопотання слідчого Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань, Черкаської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
12 травня 2016 року слідчий Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .
Вказане клопотання погоджене прокурором Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задоволити.
ОСОБА_5 перебуваючи на свободі, в судове засідання не з`явився. Підтвердження про те, що останньому відомо про розгляд даного клопотання не має.
Перевіривши матеріали клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно ст. 276 КПК України , повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 КПК, у випадках: затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених цим КПК запобіжних заходів; наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. У випадках, передбачених ч. 1 ст. 276 КПК, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені ст. 42 КПК.
ОСОБА_5 в порушення вимог ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру здійснено не було і відповідно права, передбачені ст. 42 КПК роз`яснені не були. Тобто процесуальний статус гр. ОСОБА_5 , що передбачений КПК, на момент подачі клопотання до суду та його розгляду, слідчим не визначений, а тому ставити питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останнього є порушенням норм КПК України. Крім того, однією з обставин звернення слідчого до суду з клопотанням є неявка ОСОБА_5 до слідчого за викликом. Однак, при цьому до клопотання не додано жодного документу, який би свідчив про те, що ОСОБА_5 взагалі викликався до слідчого і яким чином це було зроблено. Стає очевидним, що слідчим не було вжито жодних можливих заходів щодо встановлення місця проживання чи перебування (з урахуванням вимоги) на сьогодні гр. ОСОБА_5 , а отже не встановлено його особу.
Копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу у відповідності до ч. 2 ст. 184 КПК України ОСОБА_5 вручено взагалі не було.
Відповідно до ст. 176 КПК України , запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, та під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
В ст. 178 КПК України вказано, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ст. 193 КПК, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 цього Кодексу.
В клопотанні, щодо наявності ризиків, на які посилається слідчий, не зазначено жодної обставини із посиланням на докази того, що підозрюваний може продовжувати вчиняти нові умисні кримінальні правопорушення, та буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Згідно ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.
Таким чином, беручи до уваги викладене слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , не підлягає до задоволення .
Керуючись ст.ст. 177,178, 183,186,194, 196,309 КПК України, слідчий суддя, -
У задоволенні клопотання слідчого Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , що погоджене прокурором Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області протягом 5-ти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1