печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2944/16-к
У Х В А Л А
Іменем України
19 квітня 2016 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0000073, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.11.2012, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Біла Церква, Київської області, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , -

- у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , будучи особою працездатною, але не маючи роботи, вирішив зайнятися протиправною діяльністю з метою бути наділеним правами Радника Президента України згідно п. 6 Положення Про Радника Президента України, затвердженого Указом Президента України від 01.12.2009 №988/2009.

З цією метою ОСОБА_4 на початку січня 2012 року, перебуваючи у себе вдома за адресою АДРЕСА_1 з метою підроблення посвідчення Радника Президента України на власне ім`я надав невстановленій слідством особі на ім`я ОСОБА_5 копії сторінок свого паспорту громадянина України, ідентифікаційного номеру, декілька своїх фотокарток розміром 3 см. на 4 см., та заповнену анкету з своїми персональними даними.

Після цього невстановлена особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 , підробила посвідчення Радника Президента України з питань внутрішньої безпеки №А-324 від 15.06.2011 на ім`я ОСОБА_4 , яке є документом, що виготовляється, реєструється та видається в Адміністрації Президента України, вклеївши до нього фотокартку ОСОБА_4 .

В подальшому в травні 2012 року на перехресті вулиць Інститутська та Липська в м. Києві у невстановлений час ОСОБА_4 отримав від особи на ім`я ОСОБА_5 посвідчення Радника Президента України з питань внутрішньої безпеки №А-324 від 15.06.2011 на ім`я ОСОБА_4 з вклеєною в нього власною фотокарткою, з метою подальшого його використання.

Далі, 28.08.2012 приблизно о 13-00 год. ОСОБА_4 , прибувши до приміщення 6 під`їзду адміністративної будівлі Кабінету Міністрів України яка розташована за адресою м. Київ, вул. М. Грушевського, 12/2, з метою вільного проходу через режимно-пропускний пункт пред`явив співробітникам охорони служби комендатури Департаменту охорони об`єктів Управління державної охорони України посвідчення Радника Президента України з питань внутрішньої безпеки №А-324 від 15.06.2011 на ім`я ОСОБА_4 , яке в подальшому було вилучено.

Згідно листа Адміністрації Прзидента України від 07.11.2012 №41-01/1356, посвідчення Радника Президента України з питань внутрішньої безпеки №А-324 від 15.06.2011 на ім`я ОСОБА_4 не видавалось.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю та пояснив, що вчинив його за викладених в обвинувальному акті обставинах. Так, показав, що хотів влаштувати на роботу, але це йому не вдавалось, та його знайомий на ім`я ОСОБА_5 запропонував оформити посвідчення Радника Президента України з питань внутрішньої безпеки, яке він в подальшому використав, пред`явивши 28.08.2012 співробітникам охорони служби комендатури Департаменту охорони об`єктів Управління державної охорони України для вільного проходу до будівлі Кабінету міністрів України. Зазначив, що у скоєному щиро кається, усвідомлював, що процедура оформлення посвідчення Радника Президента України відбувається іншим чином, та він не займає означеної посади, проте думав, що таке посвідчення допоможе йому знайти роботу.

Факт використання ОСОБА_4 завідомо підробленого документа підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які зазначили, що працювали в охороні комендатури ДООБ УДО України, та підтвердили факт надання їм особою, що намагалась пройти до Кабінету Міністрів України, посвідчення, яке не відповідало встановленому зразку та викликало сумніви, що потягло за собою подальшу перевірку.

В судовому засіданні обвинуваченому роз`яснено, що строк притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 358 КК України, сплив, та роз`яснено право звернутися до суду із клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження в цій частині.

Судом роз`яснені обвинуваченому правові наслідки закриття кримінального провадженні із нереабілітуючих підстав, при цьому ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 358 КК України на підставі ст. 49 КК України та наполягав на його задоволенні.

Прокурор вважав наявними всі підстави для задоволення клопотання, оскільки із дня вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, що інкримінується підозрюваному, який є злочином невеликої тяжкості, пройшло понад 3 роки.

Вивчивши подане клопотання, вислухавши прокурора та обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально - правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Таким чином, передумовою звільнення від кримінальної відповідальності за спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності є встановлення судом обставин вчинення особою злочину невеликої або середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України України, що мав місце 28 серпня 2012 року, тобто на час розгляду вказаного клопотання минуло понад три роки з дня вчинення злочину.

Згідно зі ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 285 КПК України, відповідно до якої особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за яке передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі;

3) п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості;

4) десять років у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Санкція ч. 4 ст. 358 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

В матеріалах провадження відсутні будь-які дані, які б вказували на те, що обвинувачений ухилявся від слідства або суду, даних про вчинення ним нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину в період з 28 серпня 2012 року по 19.04.2016 немає.

Враховуючи викладене та ті обставини, що з дня вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , минуло понад три роки (тобто минув передбачений законом про кримінальну відповідальність трьорічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності), відсутні дані про вчинення обвинуваченим нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину чи даних про те, що він ухилявся від слідства чи суду, суд на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України вважає необхідним звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Як визначено п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 44, 49, 358 КК України ст.ст. 285, 286, 288 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі ст. 49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України закрити.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом семи діб з дня її оголошення через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя ОСОБА_1