АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05липня 2016 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
та учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000363 щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кормань Сокирянського району Чернівецької області, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) вироком Сокирянського районного суду від 12.02.2004 року Чернівецької області за ч.3 ст. 185 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді 2-х років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з двохрічним іспитовим строком; 2) вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 24.06.2005 року за ч.1 ст. 162, ст. 71 КК України до покарання у виді 2-х років 6 місяців позбавлення волі; 3) вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 13.04.2006 року за ч.1 ст. 162 , ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді 3-х років позбавлення волі; 28.11.2007 року звільнений умовно-достроково на 4 місяці 23 дні; 4) вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області 25.11.2008 року за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт; 5) вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 04.12.2009 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3-х років позбавлення волі; постановою Старогородського суду м. Вінниця від 03.06.2011 року невідбута частина покарання у виді позбавлення волі у виді 1 року 4 місяців 20 днів замінена на обмеження волі; звільненого 04.11.2011 року на підставі постанови Крижопольського районного суду Вінницької області від 28.10.2011 року умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 6 днів; 6) вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 11.05.2013 року за ст. 395 КК України до покарання у виді 3-х місяців арешту, звільнений 20.08.2013 року по відбуттю строку покарання; 7) вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 13.03.2014 року за ст.185 ч.2 КК України до покарання у виді 3 місяців арешту, обвинуваченого в скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 28 ч.1, 122 ч.1, 185 ч.3 КК України,-

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

проовадження №11кп/794/218/16 р. головуючий у 1 інстанції ОСОБА_10

уродженця с.Губник, Гайсинського району Вінницької області, проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 10.09.2001 року Гайсинським районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання виді 3-х років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з двохрічним іспитовим строком; 2) 28.01.2004 року Гайсинським районним судом Вінницької області за ст.ст. 121ч.2, 122 ч.1, 185 ч.3, 186 ч.2, 296 ч.2, 71 КК України до покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 28.01.2010 року на підставі постанови Сокирянського районного суду Чернівецької області від 20.01.2010 року умовно-достроково на 1 рік 1 місяць 14 днів, обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ст.ст. 28 ч.1, 122 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 25 квітня 2016 року ОСОБА_11 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 122 ч.1, 185 ч.3 КК України і йому призначено покарання:
-за ст.122 ч.1 КК України 1 рік обмеження волі;
-за ст.185 ч.3 КК України 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань призначено ОСОБА_8 покарання у виді 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_11 до набрання вироку законної сили обрано у виді тримання під вартою, строк відбування покарання йому вирішено обчислювати з 25 квітня 2016 року.
ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України і йому призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_9 до набрання вироку законної сили продовжено у виді тримання під вартою, строк відбування покарання йому вирішено обчислювати з 22 січня 2016 року.
Задоволено позовні вимоги ОСОБА_12 та стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 у відшкодування матеріальної шкоди 4290 грн. 45 коп. та 5000 грн. моральної шкоди;
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_12 у відшкодування матеріальної шкоди 4290 грн. 45 коп. та 5000 грн. моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 791 грн. 64 коп. процесуальних витрат за проведення експертиз.
Вирішено долю речових доказів.
На цей вирок суду обвинувачений ОСОБА_8 та захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_6 подали апеляційні скарги.
Обвинувачений ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі не погоджується з вироком суду в частині засудження його за ст. 185 ч.3 КК України. Вказував, що на його думку, покази потерпілого сфабриковані, а покази свідків в судовому засіданні розглядались упереджено і з обвинувальним ухилом.
Адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просив скасувати вирок суду, а справу направити на новий судовий розгляд. При цьому апелянт посилався на те, що суд неповно, не об`єктивно встановив обставини, які мають значення для справи, неправильно оцінив наявні в справі докази. Вказував також, що ОСОБА_8 за весь період розгляду справи давав непослідовні покази та, перебуваючи на волі, мав можливість впливати на потерпілого та свідків. Також адвокат не погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_9 і стверджував про недоведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, а тому вважає вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню.
Заслухавши доповідь судді, обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисників, які просили задовольнити подані апеляційні скарги, посилаючись на обставини, що наведені в них, прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апелянтів, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційних скарг ОСОБА_13 та захисника ОСОБА_6 необхідно відмовити.
Судом першої інстанції встановлено, що 12.08.2015 р. приблизно о 13 год., ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в будинку ОСОБА_12 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , під час суперечки з останнім, діючи умисно, наносили кулаками удари в обличчя та по тулубу потерпілого, чим спричинили чисельні тілесні ушкодження у виді синців та саден, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, а також забійну рану правого надбрів`я в ділянці внутрішнього кінця брови, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.
Крім цього, ОСОБА_8 , діючи умисно, наніс потерпілому ОСОБА_12 один удар кулаком в обличчя, спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді відкритого поперечного перелому кісток носа без зміщення кісткових фрагментів та забійну рану спинки носа, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я.
Крім цього, ОСОБА_9 , діючи умисно, наніс потерпілому ОСОБА_12 один удар кулаком в щелепу, спричинивши потерпілому тілесне ушкодження у вигляді закритого подвійного перелому правої гілки нижньої щелепи з різним ступенем зміщення (в ділянці тіла та гілки нижньої щелепи), що відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я, а також наніс один удар по голові електричною металевою плиткою для приготування їжі, спричинивши йому тілесне ушкодження у вигляді закритого зигзагоподібного лінійного перелому склепіння черепу в правій тім`яно-скроневій ділянці, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою «небезпечне для життя в момент його спричинення».
Крім того, ОСОБА_8 23.02.2016 року, близько 15 год., шляхом зірвання металевої скоби, на якій утримувався навісний замок, відчинив вхідні двері та проник з будинок ОСОБА_14 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав алюмінієву 20-ти літрову каністру в якій було 20 літрів бензину марки А-95, чим спричинив ОСОБА_14 матеріальних збитків на загальну суму 619 грн.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Тому колегія суддів не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин і не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду, які не оспорено в апеляційній скарзі.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України повністю доведена зібраними по справі доказами, які належним чином досліджені судом і їм дана правильна юридична оцінка.
Так, потерпілий ОСОБА_14 у судовому засіданні дав показання, що 23.02.2016 року, повернувшись додому, побачив, що на вхідних дверях будинку була вирвана та знову забита скоба, на якій тримається навісний замок, а в одній з кімнат будинку виявив відсутність 20-ти літрової алюмінієвої каністри з бензином марки А-95. Ключі від вхідних дверей будинку зберігаються лише у нього. ОСОБА_8 того дня він не бачив і не давав дозволу останньому брати пальне.
Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні дав показання, що потерпілий ОСОБА_14 просив його відвезти до АЗС с. Романкіці, щоб купити пальне. Вони разом поїхали на АЗС, де ОСОБА_14 купив пальне, яке налив у 20-ти літрову алюмінієву каністру сіро-зеленого кольору.
Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні дав показання, що 23.02.2016 року він з ОСОБА_8 вирішили поїхати на мотоциклі в сусіднє село. Вони разом під`їхали до господарства ОСОБА_14 , де ОСОБА_8 виніс з будинку ОСОБА_14 20-ти літрову алюмінієву каністру, з якої вони залили бензин у бак мотоцикла.
Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні дала показання, що вона проживає по сусідству з ОСОБА_14 і 23.02.2016 року приблизно 15-16 год. вона бачила, як ОСОБА_8 разом з якимось чоловіком приїхали на мотоциклі до господарства ОСОБА_14 . Там ОСОБА_8 зайшов у будинок, але яким саме чином, вона не бачила.
Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні дала показання, що ОСОБА_8 є її колишнім співмешканцем. 23.02.2016 року ОСОБА_8 дома не було, а прийшов він ввечері наступного дня і приніс додому металеву каністру, яку через годину забрав.
Свідок ОСОБА_19 показав, що ОСОБА_8 23.02.2016 року приніс до нього додому порожню 20-ти літрову каністру та сказав, що на наступний день прийде і забере її. Звідки він взяв каністру, йому не пояснював, а наступного дня до нього прийшов дільничний, якому він добровільно видав зазначену каністру.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у викраденні чужого майна, поєднаного з проникненням в житло, вчиненого повторно, та правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ст.185 ч.3 КК України.
А тому твердження обвинуваченого про те, що докази сфабриковані, а свідки давали упереджені покази щодо нього, є надуманим і, на думку суду, є способом захисту обвинуваченого.
В частині засудження його за ст.122 ч.1 КК України ОСОБА_8 не оспорював.
Винність обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, що наведені у вироку, підтверджується дослідженими в суді доказами та матеріалами справи, яким дана правильна юридична оцінка.
Так, обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні дав показання, що 12.08.2015 року разом з ОСОБА_9 вживали алкогольні напої та вирішили піти до ОСОБА_12 . Наміру бити ОСОБА_12 , до того, як він зайшов у його будинок, у нього не було. Перший удар ОСОБА_12 наніс ОСОБА_9 в обличчя. Перебуваючи в будинку, він ударив ОСОБА_12 один раз кулаком в ніс, коли потерпілий хотів вийти з кімнати, а потім ще три рази вдарив кулаком в груди. Будь-яких ударів в ділянку голови ОСОБА_12 він не наносив. ОСОБА_9 наносив потерпілому удари по тулубу та в голову, а також наніс один удар електричною металевою плиткою по голові. Під час нанесення ударів ОСОБА_12 стояв, а коли він падав, вони його піднімали та продовжували наносити удари. Ногами потерпілого він не бив. Дана подія тривала приблизно 10-15 хвилин. Вони чекали, коли прийде ОСОБА_20 , однак у будинок зайшла дружина ОСОБА_9 ОСОБА_21 , яка забрала їх з будинку.
Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні свою вину визнав частково та дав показання, що 12.08.2015 року він разом з ОСОБА_8 вживали горілку, і тоді ОСОБА_8 сказав, що іде до ОСОБА_12 , щоб з ним розібратися. Він пішов разом з ОСОБА_8 , щоб його підтримати, а у разі, якщо хтось буде битися, то щоб розборонити. Зайшовши в будинок, він підійшов до потерпілого та запитав, чого той підіймає до ОСОБА_8 руки, і відразу наніс ОСОБА_12 один удар лівою рукою в обличчя. Потім наніс ще один удар лівою рукою по тулубу. ОСОБА_8 наніс декілька ударів по тулубу та в голову потерпілого, а також один удар в ніс. При цьому, 3-4 удари були нанесені ОСОБА_8 ногами. Коли він сказав ОСОБА_8 , що достатньо, останній підбіг до потерпілого та наніс йому ще 3-4 удари по тулубу та в обличчя. Після цього ОСОБА_8 раптово наніс ОСОБА_12 удар металевою електричною плиткою по голові. ОСОБА_8 хотів ще раз вдарити потерпілого, але у кімнату зайшла ОСОБА_21 , яка бачила в руках ОСОБА_8 плитку. Він не наносив ударів ногами, взутими в тверде взуття, оскільки в той день він прийшов до ОСОБА_12 босим. Вважає себе винуватим в умисному заподіяння потерпілому ОСОБА_12 тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, у спричиненні яких визнає вину та розкаюється.
Свідок ОСОБА_22 у судовому засіданні дала показання, що потерпілий ОСОБА_12 проживає поруч з її господарством. У який саме день вона не пам`ятає, в обід до неї додому прийшов ОСОБА_12 , який був дуже побитий та в крові. Щось їй говорив, але вона не зрозуміла що. Вона запропонувала йому викликати швидку, але ОСОБА_12 відмовився та пішов додому.
Свідок ОСОБА_23 у судовому засіданні дав показання, що в один із днів приблизно між 15-16 год. до нього прийшов ОСОБА_12 разом зі своєю співмешканкою на ім`я ОСОБА_24 , які просили його дати гроші на ліки. Тоді ОСОБА_12 був дуже побитий: ніс та щелепа були набік і він не міг розмовляти.
Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні дала показання, що на той час вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з потерпілим ОСОБА_12 . Влітку 2015 року, точної дати вона не пам`ятає, приблизно о 13 год. вона вийшла з будинку, а ОСОБА_12 залишився дома один і на ньому не було ніяких тілесних ушкоджень. Коли вона приблизно через 40 хв. повернулася додому, то побачила, що ОСОБА_12 побили. Він був в крові, у нього був переламаний ніс, вибита щелепа, на інших частинах тіла було багато гематом. Також вона побачила, що електрична плитка, на якій вони готували їжу, поламана. Їй ОСОБА_12 сказав, що приходили її «кавалери», які його побили через неї. Наступного дня до них приходив ОСОБА_8 та наказав їй не випускати ОСОБА_12 на вулицю, щоб його не бачили люди.
Потерпілий ОСОБА_12 у судовому засіданні дав показання, що з ОСОБА_8 їх познайомила його співмешканка ОСОБА_20 за декілька днів до побиття, повідомивши, що це її двоюрідний брат, який приходить їй допомагати по господарству, коли його немає дома. Наступного дня ОСОБА_8 знову прийшов до них у стані алкогольного сп`яніння, поводив себе як господар та повідомив йому, що зробить так, що той тут проживати не буде, а сам він буде проживати з ОСОБА_20
12.08.2015 року приблизно о 13 год. до нього в кімнату зайшов ОСОБА_8 . Він зрозумів, що йому краще вийти з будинку, взяв зі столу тарілку з супом і розвернувся, щоб вийти з кімнати. Біля дверей він побачив раніше йому незнайомого ОСОБА_9 , який запитав чи не йому він несе тарілку з супом. Після цього ОСОБА_9 відразу вдарив його рукою в щелепу, від чого він впав на підлогу. Потім ОСОБА_8 підняв його з підлоги та наніс кулаком один удар в ніс. Від першого удару в нього хрустнула щелепа, а від другого удару він відчув, як хруснув ніс. Далі він відчував, що йому з двох сторін наносяться удари, але ким саме та скільки, він не бачив і кільність ударів не рахував. Не пам`ятає чи наносилися йому удари ногами. Більше ударів в щелепу та ніс обвинувачені йому не наносили. Він був весь у крові, підійшов до ліжка, сів на нього, а обвинувачені почали ображати його нецензурними словами. ОСОБА_9 стояв перед ним, а позаду нього був стілець, на якому стояла металева електрична плитка для приготування їжі. ОСОБА_9 взяв ту плитку і наніс йому один удар по голові справа. Потім обвинувачені знову вдвох почали наносити йому кулаками удари. ОСОБА_8 хотів вдарити його ногою, але ОСОБА_9 сказав, що не треба. В той час в будинок зайшла дружина ОСОБА_9 - ОСОБА_21 та вивела обвинувачених з будинку.
З висновків судово-медичних експертиз № 132 та № 194 вбачається, що у ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості, які по часу свого виникнення відповідають 12.08.2015 року: закритий зигзагоподібний перелом склепіння черепу у правій тім`яно-скороневій ділянці, яке виникло від дії тупих твердих предметів, з врахуванням даних слідчого експерименту, вірогідніше всього внаслідок травматичної дії електричної металевої плитки для приготування їжі, від однократної дії та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці «небезпечні для життя в момент їх спричинення»; відкритий поперечний перелом кісток носу без зміщення кісткових фрагментів та забійну рану спинки носа, а також закритий подвійний перелом правої гілки нижньої щелепи з різним ступенем зміщення (в ділянці тіла та гілки нижньої щелепи), які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступня тяжкості, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я; забійна рана, синці верхніх та нижніх повік правого та лівого ока, проекції 1-го ребра, поверхні середньої третини лівого плеча та лопатки, садна чола справа, тім`яної ділянки волосистої частини голови справа, середньої третини лівого плеча та лопатки, правого надпліччя, задньої поверхні правої третини правого передпліччя, нижньої третини нижнього передпліччя, які виникли вірогідніше всього внаслідок травматичних дій кулаків рук або ніг взутих в тверде взуття з можливим падінням з висоти власного зросту з послідуючим співударянням об виступаючі тупі тверді предмети та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Враховуючи характер та кількісний склад всіх виявлених тілесних ушкоджень, ОСОБА_12 було спричинено не менше ніж 13 травматичних дій.(т. 1 а.с. 22-23, 68-69)
Механізм утворення тяжкого тілесного ушкодження у ОСОБА_12 у виді закритого зигзагоподібного перелому склепіння черепу у правій тім`яно-скороневій ділянці, на думку колегії суддів, повністю відповідає показанням потерпілого та обвинуваченого ОСОБА_8 в частині обставин його заподіяння, а також підтверджується висновками судово-медичних експертиз.
Сукупність цих та інших, досліджених судом першої інстанції доказів, дає підстави стверджувати про правильність висновку про винуватість ОСОБА_9 в скоєнні злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України, тобто в умисному заподіянні ОСОБА_12 тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент його заподіяння.
Посилання апелянта на те, що обвинувачений ОСОБА_8 мав можливість впливати на свідків та потерпілого є безпідставним та голослівним. Крім того, ОСОБА_9 в судовому засідання також підтвердив нанесення ним ударів потерпілому.
Що стосується вимог адвоката про скасування вироку суду та направлення справи на новий судовий розгляд, то ці вимоги є безпідставними та необґрунтованими.
Відповідно до ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо:
1) встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу;
2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою;
3) судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.
Вказані випадки, коли суд апеляційної інстанції вправі скасувати вирок суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, є вичерпними.
Наведені апелянтом доводи не є підставою для скасування вироку і призначення нового судового розгляду. Інших аргументів, які б давали суду підстави прийняти таке рішення, а також в чому саме полягає неправильна оцінка доказів, адвокатом не наведено.
Міра покарання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 призначена у відповідності до вимог ст.65 КК України.
Підстав для скасування або зміни вироку колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області,-
У Х В А Л И Л А :
В задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_6 відмовити, а вирок Сокирянського районного суду Чернівецької області від 25 квітня 2016року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в порядку касаційного провадження до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в той же строк з моменту вручення їм копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_25

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Копія вірна: суддя