АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/934/16-к Номер провадження 11-кп/786/575/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.3 ст.185 Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем: ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 на вирок Лубенського міськрайонного суду від 20 квітня 2016 року у кримінальному провадженні № 0000162 за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, не одруженого, учня ПТУ-53 с. Войниха Лубенського району, раніше не судимого,

- якого визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень та засуджено - за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75,104 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку 1 рік.

Відповідно до ст.76 КК України ОСОБА_8 зобов`язаний не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, навчання, роботи.

Вирішено питання речових доказів.

У поданій апеляції, з якою звернулася до апеляційного суду захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 , ставиться питання про скасування вироку місцевого суду за епізодом викрадення грошей і товарів із магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та визнати її підзахисного невинуватим у вчиненні цього злочину. По другому епізоду обвинувачення - перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч.2 на ч.1 ст.185 КК України та визначити покарання у виді громадських робіт.

На обґрунтування своєї позиції захисник вказує те, що на підтвердження обвинувачення суд покликався на неналежні докази, якими на думку захисника, є акт проведеної в магазині ревізії та накладна №13 від 29.01.2016 року. Як вказує захисник, розмір заподіяної шкоди з врахуванням положень п.6 ч.2 ст. 242 КПК України може визначатися лише за висновком експертизи, яка органами досудового слідства не проводилася та висновок якої суду не надавався.

Згідно з вироком місцевого суду, ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочинів за наступних обставин.

28 січня 2016 року, приблизно о 22 год. неповнолітній ОСОБА_8 з метою заволодіння чужим майном прибув до належного ОСОБА_9 приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » розташованого в АДРЕСА_1 в якому здійснює підприємницьку діяльність з продажу продовольчих товарів його мати - ОСОБА_10 .

Там він, розбивши скло у вікні, через отвір поник всередину приміщення, звідкіля викрав товарно-матеріальні цінності ОСОБА_10 , а саме: гроші в сумі 1800 гривень одну упаковку чіпсів «LAYS» та 16 упаковок кави Петровська свобода» загальною вартістю 1876 грн..

16 березня 2016 року близько 18 години неповнолітній ОСОБА_8 , перебуваючи на АДРЕСА_2 біля Кафе «Рандеву» належного ОСОБА_11 розбив шибку вікна, після чого з метою оглянути його з середини, шляхом вільного доступу через незачинені двері проник всередину приміщення кафе. Перебуваючи там, він скориставшись відсутністю сторонніх осіб, викрав музичний центр «LG FFH-2000 AH» вартістю 680 гривень, який належав потерпілій ОСОБА_11 ..

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти апеляції сторони захисту і пропонував залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду знаходить, що вона задоволенню не підлягає з наступних мотивів.

Як видно, винність ОСОБА_8 у таємному викраденні товарно-матеріальних цінностей із магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » увечері 28.01.2016 року на загальну суму 1876 гривень доведено доказами з матеріалів кримінального провадження, які були зібрані органами досудового слідства та перевірені у судовому засіданні.
Так, згідно з актом ревізії проведеної в магазині «Продукти» в с.Піски від 29.01.2016 року убачається, що після вчиненої ОСОБА_8 крадіжки там було виявлено нестачу товарно-матеріальних цінностей на суму 1876 грн. (а.с.36-46).
Згідно з долученою до кримінального провадження накладною №13 від 29.01.2016 року вартість 1 пачки кави становить 3 грн. 35 коп., а вартість чіпсів 22 грн. (а.с. 47).
Допитаний у судовому засіданні власник магазину ОСОБА_9 показав у суді про те, що з його магазину, де веде торгівлю товарами мати - ОСОБА_10 , 28.01.2016 року було викрадено грошей 1800 грн., одну упаковку чіпсів та більше 10 пакетиків кави.
Допитаний у судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_8 також підтвердив факт викрадення ним увечері 28 січня 2016 року з магазину «Продукти» 1800 гривень, однієї упаковки чіпсів та більше 10 упаковок кави.
Доводи захисника ОСОБА_7 про те, що в основу обвинувального вироку щодо її підзахисного покладено неналежні докази не обґрунтовані.
Так, відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Як видно із наведеної вище норми закону, в ній заздалегідь не встановлені докази, які можуть підтверджувати існування чи відсутність певних обставин. З огляду на це, доводи сторони захисту про те, що розмір викрадених грошей та товарів із магазину має визначатися лише шляхом проведення експертизи, є безпідставними.
За змістом ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» убачається, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду. Тобто, для проведення експертного дослідження необхідно встановити явища і процеси, що містять інформацію і потребують спеціальних знань. Між тим, у поданій апеляції захисник обвинуваченого не зазначив, які саме знання необхідні для дослідження розміру викрадених з магазину товарно-матеріальних цінностей. З цього приводу стороною захисту не заявлялося клопотання і у судовому засіданні.
Поряд із тим стороною обвинувачення був наданий акт ревізії, згідно з яким встановлено недостачу товарно-матеріальних цінностей після вчиненої обвинуваченим крадіжки на суму 1876 грн.. Розмір викраденого майна підтвердив у судовому засіданні і свідок ОСОБА_9 та визнав цю суму і сам обвинувачений ОСОБА_8 .. Вбачається, що останній надав органам досудового слідства мобільний телефон «S-TELL», який він придбав за 1322 гривень викрадених із магазину (а.с.59-63).
Таким чином, наведеними доказами повністю підтверджується факт викрадення ОСОБА_8 грошей і майна із магазину «Продукти» та розмір заподіяної шкоди. Отже, для визнання таких доказів неналежними підстав немає, а тому його дії правильно кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна шляхом проникнення у приміщення за ч.3 ст.185 КК України.
Як видно, сторонами у кримінальному провадженні не оспорюється і факт викрадення ОСОБА_8 музичного центру із кафе «Рандеву», що мав місце 16 березня 2016 року близько 18 години в с. Засулля, та апеляція з цього приводу не подавалася. Тому колегія суддів вважає даний факт доведеним доказами, які наведені у вироку.
Таким чином, з врахуванням наданих прокурором доказів, позиції неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 щодо його умислу на заволодіння майном після проникнення у приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », двері якого були відчинені, та його віку, дії обвинуваченого судом першої інстанції правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна вчинене повторно.

З наведених підстав не можуть бути перекваліфіковані дії обвинуваченого на ч.1 ст.185 КК України, як про це ставить питання захисник ОСОБА_7 , оскільки винуватість ОСОБА_8 у вчиненні крадіжки майна по першому епізоду доведено, тому за другим епізодом викрадення чужого майна його дії мають кваліфікуватися за кваліфікуючою ознакою повторність

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченого, суд першої інстанції врахував положення ст.65-67, 101 КК України та норми Міжнародного права, що стосуються неповнолітніх, дослідив надані сторонами докази, документи, що характеризують неповнолітнього та умови у яких він ріс і виховувався, тому обґрунтовано на підставі ст.ст. 75,104 КК України звільнив його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, які дають можливість органу, що виконує покарання здійснювати за його поведінкою дієвий контроль.

З огляду на наведене підстав для скасування чи зміни ухваленого судом першої інстанції вироку колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 404,405, 407, КПК України, колегія суддів Апеляційного суду, -

У х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Лубенського міськрайонного суду від 20 квітня 2016 року у кримінальному провадженні № 0000162 за обвинуваченням ОСОБА_8 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4