Справа№ 524/5526/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.07.2016 року слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цихисдзири Кобулецкий район Грузія, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого, оголошеного у міжнародний розшук,
В С Т А Н О В И В:
На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що в серпні 2008 року, (точної дати та часу встановити не представилося можливим), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючи водієм на вантажному сідловому тягачі автомобілі марки «Рено 385 ТІ», д.н.з НОМЕР_1 , 1994 року випуску, білого кольору, який був ввірений останньому та перебував у володінні та розпорядженні ОСОБА_6 в той же час ( серпень 2008 року) ОСОБА_6 , за власним бажанням, припинила трудові відносини з гр. ОСОБА_5 , вилучивши в нього ключі, від вищевказаного транспортного засобу та свідоцтво про реєстрацію як сідлового тягача так і напівпричепу.
Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння чужим транспортом усвідомлюючи злочинність своїх дій та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 , не повернув потерпілій ОСОБА_6 , вантажний сідловий тягач автомобіль марки «Рено 385 ТІ», д.н.з НОМЕР_1 , з напівпричепом Boalloy SPT 24 державний номерний знак НОМЕР_2 , а залишив його на зберігання знайомому гр. ОСОБА_7 , при цьому він не мав ані дійсного, ані уявного права на ці транспортні засоби, чим спричинив потерпілій гр. ОСОБА_6 , матеріальних збитків на суму 161 600 гривень.
21 липня 2016 року прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури юристом 1 класу ОСОБА_3 , погоджено повідомлення про підозру ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, а саме, незаконного заволодіння транспортним засобом, якщо такими діями завдано великої матеріальної шкоди.
ОСОБА_5 - обґрунтовано підозрюється у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, що підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження: показами потерпілої ОСОБА_6 , яка показала, що в серпні 2008 року ОСОБА_5 , на ввіреному йому автомобілі, виїхав з м. Кременчука та відправився до Одеської області; показами свідка ОСОБА_8 , який показав що, згідно договору № 66 СД, украденим між СПД ОСОБА_6 , та ПП Темп останній був ввірений автомобіль вантажний сідловий тягач автомобіль марки «Рено 385 ТІ», д.н.з НОМЕР_1 , з напівпричепом Boalloy SPT 24 державний номерний знак НОМЕР_2 ; показами свідка ОСОБА_9 , який показав, що в кінці серпня 2008 році, у нього за місцем мешкання Одеська область м. Татарбунари, його малознайомий, який представився як ОСОБА_10 залишив на зберіганні автомобіль вантажний сідловий тягач автомобіль марки «Рено 385 ТІ», д.н.з НОМЕР_1 , з напівпричепом Boalloy SPT 24 державний номерний знак НОМЕР_2 та через деякий час його забрав.
Заслухавши прокурора, яка підтримала внесене клопотання, дослідивши матеріали клопотання та доданих до нього документів, приходжу до наступних висновків.
Підозрюваний ОСОБА_5 , вчинив особливо тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ч.6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук, що підтверджується витягом з бази даних Укрбюро Інтерполу ГУНП в Полтавській області.
За ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
ОСОБА_5 , як встановлено в ході досудового розслідування, не має постійного законного джерела доходів, переховується від органів досудового розслідування, тобто є ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення.
Зазначені вище докази доводять наявність обґрунтованої підозри щодо скоєння ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 289 Кримінального кодексу України, а наявність ризиків в сукупності з обґрунтованою підозрою, в силу частини 2 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України є підставою для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу.
Враховуючи зазначені вище ризики і наявність обґрунтованої підозри, застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним в даному випадку, а більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчим у клопотанні та доданих документах, та прокурором у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Під час розгляду клопотання прокурором доведено наявність підстав вважати, що існують ризики передбачені п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, згідно з вимогами ст.178 КПК України слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, раніше не судимий, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні кримінальних правопорушень, не працює та не має жодних офіційних заробітків, його сімейний стан, вік та стан здоров`я, оголошення підозрюваного у міжнародний розшук, а також те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а для запобігання вказаних ризиків, з урахуванням наведених обставин, вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Так, пункт 79 рішення ЄСПЛ «Харченко проти України» передбачає, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Пункт 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції» передбачає, що суспільний інтерес з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.
За таких обставин клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває у міжнародному розшуку підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цихисдзири Кобулецкий район Грузія, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого, який перебуває у міжнародному розшуку, запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Строк запобіжного заходу рахувати з моменту фактичного затримання підозрюваного ОСОБА_5 на території України.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Полтавської області.
Слідчий суддя ОСОБА_1