АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 184/182/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/198/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 травня 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2016 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, українця,

громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодружений,

на утриманні якого неповнолітні діти не перебувають, раніше судимий:

1)16.07.2014 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області

за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців,

на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання

з випробуванням строком на 3 роки;

2)08.10.2014 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки,

до затримання проживав за адресою:

АДРЕСА_1 ,

призначеного за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2014 року, яким його було засуджено за вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, до позбавлення волі строком на 5 років, зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 роки, та було направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7

засуджений ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2016 року було задоволено подання начальника Орджонікідзевського МВ КВІ УДПтСУ України в Дніпропетровській області та скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_6 , призначеного за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2014 року, яким його було засуджено за вчинення кримінального правопорушення злочину, передбаченого за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, до позбавлення волі строком на 5 років, зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 роки, та було направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що засуджений ОСОБА_6 , перебуваючи на обліку у кримінально-виконавчій інспекції, не виконав умови звільнення його від відбування покарання з випробуванням, зокрема, 16.12.2014 року, 15.09.2015 року, 20.10.2015 року, 01.12.2015 року, 19.01.2016 року та 02.02.2016 року без поважних причин не з`являвся на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції, про що йому неодноразово виносились застереження у виді письмових попереджень та роз`яснювались наслідки таких порушень. Жодних документально підтверджених доказів поважності причин неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції до суду не надано, що свідчить про ухилення засудженого від контролю в період звільнення від відбування покарання з випробуванням.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджений ОСОБА_6 посилається на ті обставини, що судовий розгляд було проведено з порушенням процесуальних норм, а саме, він був позбавлений можливості захищати себе, скористатись послугами захисника та ознайомитися зі своїми правами.

Апелянт зазначає, що в ті дні, коли йому необхідно було з`явитися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції, він знаходився на роботі, що можуть підтвердити свідки (роботодавці, колеги, рідні), оскільки був вимушений працювати у зв`язку з тяжким сімейним становищем, однак повідомляв інспектора про неможливість явки.

Як стверджує засуджений, він не мав наміру ухилятися від відбування покарання, а провадження було сфабриковано працівниками кримінально-виконавчої інспекції.

В запереченні на апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 начальник Орджонікідзевського МВ КВІ УДПтСУ у Дніпропетровській області ОСОБА_8 просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, як законну і обґрунтовану, оскільки судом першої інстанції, на його думку, під час судового розгляду подання кримінально-виконавчої інспекції повно та об`єктивно були досліджені всі обставини та враховані всі докази у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор заперечував проти апеляційної скарги та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін як законну і обґрунтовану; засуджений підтримав апеляційну скаргу та наполягав на скасуванні ухвали суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання у разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що контролює відбування покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

На думку колегії суддів, розглядаючи подання начальника Орджонікідзевського МВ КВІ УДПтСУ України в Дніпропетровській області, суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону та зробив обґрунтовані висновки про небажання ОСОБА_6 ставати на шлях виправлення.

Так, вирок відносно ОСОБА_6 був ухвалений 08 жовтня 2014 року, згідно з яким засудженого було звільнено від відбування покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з випробуванням строком на 3 роки та відповідно до ст. 76 КК України покладено обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію (а.к.п. 3-4).

Після отримання копії зазначеного вироку суду, інспектором кримінально-виконавчої інспекції 27 листопада 2014 року засудженого було ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання, відповідальністю за ухилення від покладених на нього судом обов`язків, систематичного порушення громадського порядку, встановлено дні явки на реєстрацію (а.к.п. 14).

Як вбачається з особової справи ОСОБА_6 , засуджений з моменту постановки його на облік до КВІ та до направлення подання для вирішення питання про скасування звільнення від покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі покладені на нього вироком суду обов`язки систематично не виконував, порушував порядок відбування покарання.

Так, ОСОБА_6 систематично не з`являвся для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції, що мало місце 16.12.2014 року, 15.09.2015 року, 20.10.2015 року, 01.12.2015 року, 19.01.2016 року та 02.02.2016 (а.к.п. 15), не дивлячись на неодноразові його виклики. По кожному факту неявки на реєстрацію від засудженого було відібрано письмові пояснення, в яких ОСОБА_6 поважних причин неявки на реєстрацію не навів та документально їх не підтвердив (а.к.п. 21, 53, 63, 65, 87).

Після кожного порушення ОСОБА_6 обов`язків, покладених на нього судом відповідно до ст. 76 КК України, інспектор кримінально-виконавчої інспекції, на підставі ч. 1 ст. 166 КВК України, виносив ОСОБА_6 застереження у вигляді письмового попередження про те, що у разі подальшого невиконання покладених на нього обов`язків або систематичного вчинення правопорушень, кримінально-виконавча інспекція буде змушена направити до суду матеріали про скасування звільнення від відбування покарання, з якими засуджений ознайомлювався під підпис (а.к.п. 20, 54, 62, 66, 86).

Всупереч доводам апеляційної скарги засудженого, повідомлень або інших звернень (усних чи письмових) від близьких родичів, роботодавців або інших осіб щодо неможливості явки ОСОБА_6 на реєстрацію у встановлені дні до Орджонікідзевського МВ КВІ УДПтСУ у Дніпропетровській області матеріали кримінального провадження та особової справи не містять.

Посилання засудженого ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі на порушення його права на захист, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки засудженого було завчасно повідомлено та викликано до суду на 05 лютого 2016 року для розгляду подання кримінально-виконавчої інспекції, й він мав можливість скористатись послугами захисника. Крім того, в судовому засіданні від ОСОБА_6 не надходило жодного клопотання про призначення йому безоплатного захисника для здійснення захисту в судовому засіданні під час розгляду провадження, і цей факт підтверджується технічним записом судового засідання.

Участь адвоката при розгляді подання щодо скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням не є обов`язковою згідно норм ст. 52 КПК України, у зв`язку з чим порушення права на захист ОСОБА_6 під час розгляду подання колегією суддів не встановлено.

Твердження засудженого ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі про те, що він став на шлях виправлення та повністю визнав свою провину за вироком суду першої інстанції та 12.12.2015 року, при цьому, звертався до військового комісаріату із заявою про проходження військової служби у лавах Збройних Сил України є безпідставними та спростовуються повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно якого засуджений станом на 14.04.2016 року із заявою про проходження служби у лавах Збройних Сил України до ІНФОРМАЦІЯ_3 не звертався (а.к.п. 127).

А копією витягу з кримінального провадження № 0001321 від 04.12.2015 року та копією повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, в період іспитового строку (а.к.п. 123, 124-125) підтверджується той факт, що засуджений в період іспитового строку не став на шлях виправлення та порушив обов`язки, покладені на нього судом відповідно до вироку від 08 жовтня 2014 року.

Приймаючи до уваги вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_6 у період іспитового строку систематично не виконував покладені на нього обов`язки, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення, а тому суд, відповідно до ст. 78 КК України та ст. 166 КВК України, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про направлення його для відбування покарання призначеного вироком суду.

З урахуванням зазначеного, жодних передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 та скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2016 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_6 , призначеного за вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2014 року, яким його було засуджено за вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, до позбавлення волі строком на 5 років, зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 роки, та було направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

На судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4