УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Категорія ст. 125 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2016 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 ,
виправданої ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Високе Черняхівського району Житомирської області, українку, громадянку України, не одружену, освіта вища, працюючу вчителем ліцею при Житомирському державному технологічному університеті, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму, -
виправдано у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 не обирався.
У вироку суду зазначено, що відповідно до обвинувального акту, 10 червня 2014 року близько 11 години в приміщенні ліцею при Житомирському державному технологічному університеті, що в м. Житомирі по проспекту Миру, 26 між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на ґрунті тривалих неприязних відносин виник словесний конфлікт. В ході даного конфлікту у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 стисла рукою шию та подряпала обличчя ОСОБА_6 .
В результаті вказаних дій ОСОБА_8 умисно заподіяла ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синців та садна шиї, обличчя та лівої руки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.
Органом досудового розслідування вказані в обвинувальному акті дії ОСОБА_8 були кваліфіковані за ч. 1 ст.125 КК України - умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень.
Потерпілій ОСОБА_6 судом було роз`яснено право підтримувати обвинувачення в суді у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення та потерпіла підтримала обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК України.
Місцевий суд прийшов до висновку, що обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 1 ст.125 КК України не знайшло свого підтвердження.
Заслухавши доповідача, пояснення потерпілої ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги, думку обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_9 в заперечення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Виправдовуючи обвинувачену ОСОБА_8 суд зазначив, що в судовому засіданні дослідженими доказами судом не було встановлено та потерпілою не надано доказів, які б підтверджували умисел ОСОБА_8 на спричинення умисних легких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , які були встановлені у висновку судово-медичного експерта №1364 від 12.06.2014 року.
Дані, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 20.08.2014 року за участі потерпілої ОСОБА_6 також не підтверджують наявність у ОСОБА_8 умислу на спричинення потерпілій легких тілесних ушкоджень.
Апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про відсутність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив докази та надав їм обґрунтовану оцінку.
Зокрема, судом зазначено, що доказами про те, що обвинувачена ОСОБА_8 умисно заподіла легкі тілесні ушкодження ОСОБА_6 сторона обвинувачення вважає показання потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та надані письмові докази, що були досліджені в судовому засіданні.
Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що 10.06.2014 року прийшла в учительську кімнату ліцею при ЖДТУ по проспекту Миру, 26 в м. Житомирі, щоб порозмовляти з ОСОБА_8 , так як остання зустрічалася з її чоловіком. Там на її запитання де ОСОБА_8 присутні вчителі вказали на останню, яка сиділа за столом. Підійшла до столу, де ОСОБА_8 перевіряла зошити, дістала фотоапарат та стала фотографувати останню. Після цього, ОСОБА_13 стала закривати обличчя зошитом, а вона відійшла назад в інший бік, щоб сфотографувати її ще. Тоді ОСОБА_13 вийшла зі столу, підійшла до неї та вдарила зошитом по обличчі, голові, після чого фотоапарат впав на підлогу. Коли нагнулася підняти фотоапарат, ОСОБА_13 схопила її за волосся, потім руками за шию, зірвала з шиї ланцюжок і стала душити, тому стала захищатися та відпихати від себе ОСОБА_13 , але остання подряпала їй рукою обличчя, била кулаками. Потім взяла пустого пластмасового бутля із-під води та кинула на неї. Вона ж ніяких тілесних ушкоджень ОСОБА_13 не наносила.
Разом з тим, показання потерпілої ОСОБА_6 спростовуються показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , допитаних в судовому засіданні, які були безпосередніми очевидцями конфлікту між обвинуваченою та потерпілою та показали, що обвинувачена ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_6 умисно тілесні ушкодження не наносила, а лише захищалася та оборонялася від дій останньої, яка умисно наносила їй тілесні ушкодження.
Апеляційний суд критично ставиться до доводів апелянта про те, що вина ОСОБА_8 підтверджується показами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 до яких суд поставився упереджено.
Суд першої інстанції зазначив, що не приймає до уваги показання свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_10 , оскільки такі не були безпосередніми очевидцями конфлікту між обвинуваченою та потерпілою та про такий їм стало відомо лише зі слів ОСОБА_6 , а тому апеляційний суд вважає, що доводи апелянта про упереджене ставлення суду до показів вказаних свідків є безпідставними.
Крім того, місцевим судом були досліджені письмові документи:
- протокол при прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 10.06.2014 року відповідно до якого слідчим СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_18 від ОСОБА_6 було прийнято заяву про нанесення їй ОСОБА_8 тілесних ушкоджень в приміщенні Житомирського міського ліцею при ЖДТУ по проспекту Миру, 26 в м. Житомирі (а.п. 98);
- висновок судово-медичного експерта №1364 від 12.06.2014 року згідно якого у ОСОБА_6 на підставі даних судово-медичного обстеження було виявлено синці та садна на шиї, обличчі, лівій руці, які утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею та відносяться до легкого тілесного ушкодження без короткочасного розладу здоров`я (а.п. 90);
- протокол проведення слідчого експерименту від 20.08.2014 року згідно якого ОСОБА_6 в присутності понятих розповіла та показала на статисту про обставини отримання нею тілесних ушкоджень 10.06.2014 року близько 11 години в учительській ліцею ЖДТУ, що розташований в м. Житомирі по проспекту Миру, 26 в ході словесного конфлікту з ОСОБА_8 (а.п. 91-93);
- вирок Богунського районного суду м. Житомира від 23.09.2014 року, згідно якого ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 120 годин громадських робіт, а саме за спричинення ОСОБА_6 10.06.2014 року близько 10 години умисних тілесних ушкоджень ОСОБА_8 в приміщенні учительської ліцею при ЖДТУ, що по проспекту Миру, 26, у м. Житомирі (а.п. 28-30);
- ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 27.11.2014 року, якою вирок Богунського районного суду м. Житомира від 23.09.2014 року щодо ОСОБА_6 залишений без зміни (а.п. 31-34).
Згідно п.2 ч.1 ст. 368 КПК України, за результатами розгляду кримінального провадження, підлягає вирішенню також питання щодо наявності в діянні, у якому обвинувачується особа, складу кримінального правопорушення та статтю Кримінального кодексу України, якою його передбачено.
Частина 1 статті 125 КК України передбачає умисне спричинення легких тілесних ушкоджень.
На підставі перевірки та оцінці вищевказаних доказів місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність умислу ОСОБА_8 на спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .
Посилання апелянта на висновок судово-медичного експерта №1364 від 12.06.2014 року є безпідставним, оскільки даним висновком не встановлюється наявність умислу в діях ОСОБА_8 на спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .
Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону і підстав для його зміни чи скасування не має.
На підставі викладеного, вирок суду щодо ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду м. Житомира від 06 квітня 2016 року, яким ОСОБА_8 виправдано у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: