10.08.2016 Єдиний унікальний № 379/1948/13-к
Провадження №389/1948/13-к

У Х В А Л А
Іменем України
10 серпня 2016 року Миронівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, вдови, освіта вища, пенсіонерки, раніше не судимої, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України,
У провадження Миронівського районного суду Київської області 04.04.2016 року від Апеляційного суду Київської області надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.
У підготовчому судовому засіданні захисником обвинуваченої було заявлено клопотання про повернення прокурору обвинувального акту у зв`язку із невиконанням вимог ст. ст. 290, 293 КПК України.
Вказане клопотання захисника було відхилено як передчасне з огляду на положення ч. 3 ст. 291 КПК України, згідно якої надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.
Таким чином на стадії підготовчого судового розгляду суд був позбавлений процесуальної можливості витребувати у сторін будь-які додаткові матеріали (протокол надання доступу до матеріалів досудового розслідування).
У судовому засіданні 14.06.2016 згідно вимог ст. 349 КПК України було визначено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження. Згідно вказаного порядку було постановлено: допитати потерпілих, дослідити письмові докази, які будуть надані сторонами, допитати свідків, допитати обвинувачену.
До початку допиту потерпілих захисником обвинуваченої було повторно заявлено клопотання про витребування у прокурора доказів виконання ним вимог ч. 9 ст. 290 та ст. 293 КПК України.
У судовому засіданні 30.06.2016 було зобов`язано прокурора надати письмове підтвердження виконання вимог ч. 9 ст. 290 та вимог ст. 293 КПК України, у зв`язку із чим оголошено перерву до 10.08.2016.
Водночас захисник обвинуваченої ОСОБА_7 заперечив факт відкриття стороні захисту матеріалів кримінального провадження, звернув увагу суду, що стороною обвинувачення їм не було відкрито докази, на яких ґрунтується обвинувачення, факт наявності протоколу про ознайомлення з томами справи не свідчить про відкриття стороною обвинувачення доказів, на яких ґрунтується обвинувачення.
Таким чином наданий протокол від 29.10.2015 не підтверджує виконання стороною обвинувачення вимог ч. 9 ст. 290 КПК України.
Пояснення прокурора, надані в судовому засіданні щодо ознайомлення ОСОБА_6 з матеріалами кримінальної справи у 2014 році, під час минулого судового розгляду Рокитнянським районним судом Київської області доказами не підтверджено, та судом до уваги не приймається, оскільки як вбачається із реєстру матеріалів досудового розслідування (т. 1 а.с. 16) досудове слідство у кримінальному провадженні розпочато 15.10.2015 та закінчено 29.10.2015.
Крім того, така заява прокурора є свідченням невиконання вимоги ст. 290 КПК України, а отже порушенням права сторони захисту.
Відповідно до ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
У матеріалах кримінального провадження (т. 1 а.с. 25) наявна розписка підозрюваної про отримання копії обвинувального акта та підпис її захисника, проте що обвинувальний акт вручено у його присутності.
Доказів на підтвердження вручення захиснику копії обвинувального акту разом із реєстром матеріалів досудового розслідування прокурором не надано.
Згідно із ч. 9 ст. 290 КПК України сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.
Відповідно до ч. 12 ст. 290 КПК України якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Підтвердження, що захиснику обвинуваченої та їй особисто було надано доступ до матеріалів кримінального провадження із зазначенням найменування таких матеріалів, прокурором не надано.
Тобто в силу вимог ч. 12 ст. 290 КПК України суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Суд також зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф 34 рішення у справі Тейксейра де Кастро проти Португалії від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі Шабельника проти України від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Відповідно до частини 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи… незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Дії сторони обвинувачення щодо невиконання вимог закону в частині відкриття стороні захисту матеріалів кримінального провадження порушують принципи рівності та змагальності сторін кримінального провадження, ставить сторону захисту у заздалегідь негативне становище та змушують суд визнати усі докази сторони обвинувачення недопустимими.
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Таким чином, за наведених обставин суд позбавлений можливості оцінити докази сторони обвинувачення, що викликає необхідність повернути справу прокурору для належного виконання зазначених вимог закону.
Водночас, чинним КПК України прямо не передбачено можливості повернення справи прокурору зі стадії судового розгляду.
Однак, враховуючи виключні обставини даної справи, цілком протиправні дії сторони обвинувачення в частині невиконання вимог ч. 9 ст. 290, ст. 293 КПК України та вимоги ч. 12 ст. 290 КПК України, які носять для суду імперативний характер, суд вважає за необхідне застосувати у даній ситуації аналогію закону.
Зокрема положення п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України згідно якого у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення - повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Наведені істотні порушення вимог КПК України не дають суду можливості для повноцінного судового розгляду на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, за належною процедурою передбаченою КПК України.
Отже зазначені порушення допущені стороною обвинувачення унеможливлюють виконання судом завдань кримінального провадження передбачених ст. 2 КПК України.
Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ст. 369 КПК України судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку. Судове рішення, у якому суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали.
Враховуючи вище викладене та керуючись ст.ст. 2, 94, 290, 293, 314, 369, 370 КПК України, ст. 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» суд-
Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд Київської області протягом семи днів з моменту її отримання.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: підпис ОСОБА_1
Судді: підпис ОСОБА_2

підпис ОСОБА_3
Згідно з оригіналом
Головуючий суддя: ОСОБА_1