Справа № 163/1209/16-к
Провадження № 1-кп/163/50/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Любомль кримінальне провадження № 0000060, що надійшло з Ковельської місцевої прокуратури про обвинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,

-у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , щодо якого Володимир-Волинським міським судом винесено ухвалу про тимчасове залишення ОСОБА_8 в СІЗО м. Луцьк, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого:

1.30.12.2014 Володимир-Волинським міським судом за ч. 3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

2.05.02.2016 Володимир-Волинським міським судом за ч.2 ст. 185 КК України на підставі ч.1 ст. 71 КК України до 3-х років 6-ти місяців позбавлення волі;

-у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_8 , вчинивши умисний корисливий злочин під час відбуття іспитового строку за попереднім вироком, будучи засудженим до реальної міри покарання у вигляді позбавленні волі, на шлях виправлення не став, та за попередньою змовою у групі з ОСОБА_7 08.02.2016 року близько 11 години 30 хвилин, керуючись корисливим мотивом та реалізовуючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу проникли на територію господарства ОСОБА_4 , що в АДРЕСА_3 , де шляхом відкриття дверей, проникли до гаражного приміщення, звідки викрали декілька деталей з кольорового металу алюмініюю. Після чого, за допомогою металевого лома, який виявили в гаражі, шляхом злому навісного замка, проникли до житлового будинку, звідки таємно викрали шість подушок, дві перини та одне одіяло, виготовлених із пір`я, два алюмінієвих бідони, ємністю по сорок літрів та алюмінієвий чайник, окрім цього, продовжуючи реалізовувати умисел, направлений на заволодіння чужим майном, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_7 , перебуваючи за вказаною адресою, таким самим шляхом, проникли до приміщення літньої кухні, звідки таємно викрали дві алюмінієві каструлі. Даними діями потерпілій ОСОБА_4 завдано майнової шкоди на загальну суму 5080 гривень.

Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину за інкримінованим обвинуваченням визнали повністю і дали аналогічні показання про те, що здійснюючи заготівлю брухту чорних та кольорових металів в селі Гуща Любомлського району Волинської області, обходячи домоволодіння з метою виявлення потенційних продавців необхідного їм товару, в одному з таких домоволодінь, яке як пізніше встановлено слідством належить потерпілій, виявили відсутність власників. В зв`язку з чим, за взаємною згодою, спочатку проникли в гараж, який не був зачинений, та викрали звідти декілька деталей з кольорового металу, в подальшому, за допомогою металевого лому, який виявили в гаражі, зламали навісний замок житлового будинку та літньої кухні, звідки викрали шість подушок, дві перини, одне одіяло, та дві алюмінієві каструлі. В подальшому викрадене збули в пунктах скупки в місті Володимир-Волинський. У вчиненому, кожен зокрема, щиро розкаялися та просили суворо їх не карати.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні показала, що 08.02.2016 року їй зателефонував сусід, який в селі Гуща Любомльського району здійснює тимчасовий нагляд за її будинком, та повідомив, що будинок і літня кухня відчиненні, після чого вона виїхала на місце та паралельно повідомила поліцію. По приїзді виявила, що на дверях будинку і літньої кухні пошкоджені замки, з гаража було викрадено деякі деталі з кольорового металу, з будинку було викрадено шість подушок, дві перини, одне одіяло, алюмінієві бідони та чайник, а з літньої кухні викрали дві алюмінієві каструлі, про що вона повідомила працівників міліції. Зазначає, що завдані їй збитки обвинуваченими повністю відшкодовані, в рівній частині, а тому враховуючи їх молодий вік просить суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини самими обвинуваченими, їх винність підтверджується зібраними під час досудового слідства доказами, фактичні обставини яких ніким не оспорюються, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, не проводиться їх дослідження.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , кожен зокрема, своїми умисними протиправними діями, які виразилися у таємному викрадені чужого майна поєднаному з проникненням у житло, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.

Обираючи обвинуваченим вид та міру покарання, суд, згідно з вимогами ст.ст.50, 65 КК України, враховує те, що вчинений ними злочин відноситься до категорії тяжких, всі обставини кримінального провадження, те, що вони визнали свою вину, відсутність претензій матеріального та морального характеру зі сторони потерпілої, а також позицію останньої при призначенні обвинуваченим кримінального покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинувачених, кожного зокрема, суд відносить щире каяття, відшкодування завданих збитків, а щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , окрім того, - активне сприяння розкриттю злочину.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд відносить рецидив злочину, щодо обвинуваченого ОСОБА_7 такі йому не інкримінувались і по справі вони не встановлені.
При цьому, підстав для застосування ст. 69 КК України, суд також не вбачає.

Обвинувачений ОСОБА_7 є людиною молодого віку, при цьому ніде не працює та суспільно-корисною працею не займається, за місцем реєстрації та постійного проживання скарг на його поведінку не надходило, що суд розцінює як посередню характеристику, перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра, у лікаря-нарколога не перебуває, збитки потерпілій відшкодував в повному обсязі, остання жодних претензій до нього не має, на суворому покаранні не наполягає, до кримінальної відповідальності притягується вперше, тому з врахуванням обставин справи і особи обвинуваченого, суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ст. 185 ч.3 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, ближче до мінімальної межі та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_8 є людиною молодого віку, при цьому ніде не працює та суспільно-корисною працею не займається, за місцем реєстрації та постійного проживання скарг на його поведінку не надходило, що суд розцінює як посередню характеристику, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, збитки потерпілій відшкодував в повному обсязі, остання жодних претензій до нього не має, на суворому покаранні не наполягає, однак він раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, вчинив новий злочин під час відбуття іспитового строку за попереднім вироком, будучи засудженим до реальної міри покарання у вигляді позбавленні волі, що свідчить про те, що він не став на шлях виправлення та є суспільно-небезпечною особою, тому суд призначає покарання в межах санкції ст. 185 ч.3 КК України, у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 71 КК України.
На думку суду, обрана міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні - відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинувачених судом не обирались.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання;

- періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбутого покарання за вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 05.02.2016 року - 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі, остаточно визначити до відбуття ОСОБА_8 - 3 (три) роки вісім (8) місяців позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання засудженому ОСОБА_8 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Речові докази по справі:

- автомобіль марки «Фіат» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у власника ОСОБА_9 , залишити останньому, як законному володільцеві;

- навісні замки та металевий лом, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Любомльського ВП ГУНП , повернути ОСОБА_4 , як законному володільцеві.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинувачених судом не обирались.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1