АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/404/16 Справа № 200/4707/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст.170 КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

При секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

третьої особи, щодо майна

якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7

представника третьої особи, щодо майна

якої вирішується питання про арешт адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2016 року про арешт майна, -

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі з урахуванням її доповнення третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_7 , - порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.03.2016 р. про арешт майна та постановлення нової ухвали, якою у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовити.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді від 21.03.2016 р. клопотання слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 було задоволене, накладений арешт на грошові кошти у розмірі 1.400.000, 00 грн., належні ОСОБА_7 , що були тимчасово вилучені 16.03.2016 р. в ході огляду автомобіля «Mercedes Benz Vito», д/н НОМЕР_1 .

Обгрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що зазначені кошти відповідають критеріям, визначеним ст. ст. 98, 167, ч. 2 ст. 170 КПК України, а також існує потреба у проведенні їх експертизи на предмет відповідності національним грошовим знакам, та вірогідність знищення їх як речових доказів, а отже накладення арешту на ці кошти є виправданим.

Обгрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, апелянт зазначає, що арешт був накладений слідчим суддею з порушенням вимог процесуального закону. Так, клопотання слідчого було розглянуте слідчим суддею після збігу строку, встановленого ч. 6 ст. 173 КПК України, пропущення якого відповідно до закону тягне повернення тимчасово вилученого майна відповідній особі.

Крім того, на думку апелянта, відсутня обгрунтована підозра у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення.

Також апелянт зазначає, що слідчим суддею суду першої інстанції було необґрунтовано відмовлено у дослідженні доказів дійсності та легальності вилучених коштів бирок НБУ з їх упаковок та виписок з банківських рахунків.

Заслухавши суддю-доповідача; апелянта та його представника, що апеляційну скаргу підтримали; думку прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як вбачається з наданих матеріалів, близько 15:55 годин 16.03.2016 р. на блокпосту «Підгороднє» на 223 км траси Знам`янка-Луганськ-Ізварине було проведено огляд автомобіля Mercedes Benz Vito, д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_10 , під час якого було виявлено та вилучено грошові кошти в купюрах номіналом 50 грн., 100 грн., 200 грн., 500 грн. на загальну суму 1.400.000, 00 грн., щодо походження яких водій та пасажир зазначеного автомобіля ОСОБА_7 не змогли надати пояснення.

Зважаючи на те, що відносно зазначених грошових коштів виникла підозра у можливій підробленості, останні були тимчасово вилучені в порядку ст. 168 КПК України.

У той самий день до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000168 було внесено відомості про вищенаведені обставини та зазначена їх кваліфікація за ч. 1 ст. 199 КК України.

З наведеного випливає, що відносно зазначених готівкових грошових коштів є підстави вважати, що вони є предметом розслідуваного злочину, а отже відповідають ознакам, визначеним ст. 98 КПК України. Таким чином, накладення на них арешту як на речовий доказ у відповідному кримінальному провадженні з метою їх збереження є виправданим.

Посилання апелянта на недостатню обґрунтованість підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 199 КПК України, не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про застосування забезпечувального заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення.

Посилання апелянта на те, що питання про арешт зазначених грошових коштів було розглянуте та вирішене слідчим суддею за межами 72-годинного строку, заслуговують на увагу, оскільки дійсно відповідне клопотання слідчого було подане до суду 17.03.2016 р. та розглянуте лише 21.03.2016 р. У той же час, згідно наданим матеріалам, після збігу згаданого строку вилучені грошові кошти не були повернуті ОСОБА_7 органом слідства, а отже у слідчого судді були відсутні підстави для не розгляду клопотання слідчого по суті.

Оцінюючи встановлені обставини у сукупності, колегія суддів вважає, що, оскільки підставою для проведення розслідування у кримінальному провадженні № 0000168 є підозра, що грошові кошти, вилучені у межах огляду Mercedes Benz Vito, д/н НОМЕР_1 , є підробленими, то до належної та компетентної перевірки їх дійсності вирішення питання про повернення цих коштів ОСОБА_7 є передчасним. Разом з тим у випадку, якщо дійсність цих коштів буде підтверджена, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для їх перевірки на предмет підробленості, заявник не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного на них арешту.

З урахуванням наведеного підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_11 не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2016 року про арешт майна залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3