АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

власника майна ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 23.06.2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_5 про арешт майна, подане в кримінальному провадженні №0003946 внесене до ЄРДР 11.04.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України та накладено арешт на майно, перелік якого викладеного в ухвалі слідчого судді.

Згідно ухвали суду, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора, з огляду на те, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а також з метою попередження незаконного відчуження майна, або пошкодження, або настання інших наслідків та з метою збереження речових доказів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 23.06.2016 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

В своїй апеляційній скарзі вказує на те, що у відкритому кримінальному провадженні №0003946, в межах якого було накладено арешт на майно, належне ОСОБА_7 , відсутня обґрунтована підозра і на час розгляду клопотання про накладення арешту на майно її не було оголошено ні ОСОБА_7 , ні будь-якій іншій особі. При постановленні оскаржуваної ухвали слідчий суддя не навів жодного належного доказу, який би підтвердив твердження сторони обвинувачення, що вилучена у ОСОБА_7 продукція переміщена через митний кордон України з порушенням прав інтелектуальної власності. Окрім цього, в порушення ч. 5 ст. 173 КПК України в оскаржуваній ухвалі слідчим суддею не встановлено порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб. В порушення ч. 7 ст. 173 КПК України копію оскаржуваної ухвали не було направлено заінтересованій особі, вказана копія отримана адвокатом лише 29.06.2016 року, у зв`язку з чим і був пропущений строк на апеляційне оскарження.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника та власника майна, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили їх задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами частини 2 статті 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що ухвалу від 23.06.2016 р. було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.
Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів справи, СВ Святошинським УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0003946 за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України.

23.06.2016 р. прокурор Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_5 , звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0003946, внесеному до ЄРДР 11.04.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

23.06.2016 р. ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва вказане клопотання прокурора задоволено.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно ОСОБА_7 , перелік якого зазначено в ухвалі слідчого судді, з тих підстав, що воно відповідає критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України та з метою попередження незаконного відчуження майна, або пошкодження, або настання інших наслідків, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність права власності ОСОБА_7 з потребами кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вилучене майно може бути пошкоджене або відчужене, арешт на це майно слідчим суддею накладено обґрунтовано, за наявності для цього правових підстав.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Поновити адвокату ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали від 23.06.2016 року.

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 23 червня 2016 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_5 про арешт майна, подане в кримінальному провадженні №0003946 внесене до ЄРДР 11.04.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України та накладено арешт на майно, перелік якого викладеного в ухвалі слідчого судді залишити без зміни, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/2314/2016 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_8

Доповідач: ОСОБА_1