В И Р О К

ІМ`ЯМ УКРАЇНИ
Справа № 1-кп/489/11/16 р.

08.09.2016 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

сторони провадження:

за участю прокурора прокуратури №2 - ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акту за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Снігурівка, Снігурівського району, Миколаївської області, громадянку України, з середньою спеціальною освітою, працюючою приватним підприємцем, перебуваючи у цивільному шлюбі, раніше судиму:
-05.06.2003 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнилась в 2010 р. по відбуттю строку покарання, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

22.06.2014 року, приблизно о 23:00 годині, ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , таємно, шляхом вільного доступу, викрала майно належне ОСОБА_5 , а саме:
- сумку дерматинову, вартістю 220 гривень;
- гаманець шкіряний, вартістю 100 гривень;
- зонт складний, вартістю 200 гривень;
- мобільний телефон «Нокіа», вартістю 350 гривень;
- грошові кошти в сумі 300 гривень;
- сім карту оператору «Лайф», яка матеріальної цінності не представляє;
- сім карту оператору «МТС», яка матеріальної цінності не представляє;
- карту пам`яті, яка матеріальної цінності не представляє;
- паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5
- паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6
- свідоцтво про народження на ім`я ОСОБА_7
- свідоцтво про народження на ім`я ОСОБА_8 .
Чим завдала останній матеріальну шкоду на загальну суму 1170 гривень. Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Так обвинувачена вину в інкримінованому їй злочині визнала у повному обсязі і дала свідчення по суті пред`явленого обвинувачення які відповідають вищевказаним фактичним обставинам справи і не суперечать їм, з яких вбачається, що потерпіла по справі є сестра колишнього співмешканця який проживаючи з нею викрав і продав її майно на значну суму. 22.06.2014р. вона зайшла до магазину потерпілої який під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » і перебувала там до 23:00. Вона посварилась з потерпілою за дії її брата щодо крадіжок її майна з яким вона вже разом не проживала. Потерпіла ОСОБА_5 не підтримала її думку що до негативної поведінки брата, що образило обвинувачену. Щоб докорити потерпілій за її брата вона викрала у неї з магазину її сумку. В якій були речі які перераховані в обвинувальному акті. Наступного дня вона передала сумку потерпілій через їхніх знайомих. Не відшкодовано 500,0 грн. які вона при першій змозі поверне. У вчиненому кається.

Суд визнає винною обвинувачену в таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Покази обвинуваченої узгоджуються з письмовими доказами з яких вбачається, що заяву про кримінальне правопорушення потерпілою було подано 25.06.2016 р. в якому вона попереджена про завідомо неправдиве повідомлення.

Доказом вчинення злочину ОСОБА_4 є відеозапис камери спостереження приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » який розташований по провулку Кобера №13. 04.07.2014 р. диск був оглянутий, що вбачається з протоколу огляду. Постановою від 04.07.2014 року диск з відеоінформацією визнаний речовим доказом та долучений до кримінального провадження.

Таким чином прокурором доведена вина ОСОБА_4 у висунутому обвинувачені.

Також суд вважає за можливе прийняти рішення по справі в відсутність потерпілої яка була належним чином повідомлена, але в судове засідання не з`явилась причини не явки суду не повідомила, письмових клопотань до суду не надавала, крім того позов не заявлявся а обвинувачена суму завданих збитків визнала у повному обсязі та частково їх відшкодувала.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої щире каяття, часткове відшкодування збитків, обставини що обтяжують покарання судом не встановлено.

Відповідно до п.п.1,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року з змінами і доповненнями від 06.11. 2009 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Таким чином обираючи покарання обвинуваченій, суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст. 185 ч. 2 КК України, ступінь тяжкості вказаного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані щодо особи обвинуваченої, який раніше судима, за місцем мешкання характеризується позитивно, працює приватним підприємцем, на обліку у лікаря-психіатра, нарколога не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої відповідно до ст. 65 КК України, суд визнає щире каяття, майже повне відшкодування заподіяної шкоди, вчинення злочину в наслідок збігу сімейних обставин.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої судом не встановлено.
З огляду на вказані обставини, враховуючи ступень тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, враховуючи об`єкт посягання який обвинувачена заздалегідь не визначала, характер діяння, обстановку, спосіб, місце час його вчинення, відсутність тяжких наслідків, вчинення одного кримінального правопорушення, а також обставини, що пом`якшують та відсутність обставин які обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів можливе без відбування покарання з застосуванням ч. 1 ст. 75 КК України яке, відповідно до ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім заходом впливу, що застосовується від імені держави згідно ст. 50 КК України.
Речовий доказ - диск СДР з відеозаписом зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст. ст.374, 375 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України та призначити покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити з випробуванням 1(один) рік.

На підставі п. 3,4 ст. 76 КК України зобов`язати засуджену: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Строк відбуття покарання обчислювати з дня ухвалення вироку.

Запобіжний захід не обирався.

Речовий доказ диск СДР з відеозаписом зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: