11-кп/775/137/2016(м)
263/1168/15-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_6

та його захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання матеріали кримінального провадження № 0000758, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 на вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Приазовського Першотравневого району Донецької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утримання неповнолітню дитину, працюючого старшим слідчим слідчого відділу Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області, майора поліції, військовозобов`язаного, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за:

- ч.1 ст.364 КК України до 1 року обмеження волі з позбавлення права обіймати посади, пов`язані з правоохоронною діяльністю строком на 1 рік і 6 місяців зі штрафом 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 4250 грн.;

- ч. 1 ст.366 КК України до штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 3400 грн. з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з правоохоронною діяльністю строком на 1 рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначено ОСОБА_6 покарання у виді 1 року обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з правоохоронною діяльністю строком на 1 рік і 6 місяців зі штрафом 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 4250 грн.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання у виді 1 року обмеження волі з випробуванням на 1 рік і відповідно до ст.76 КК України покладено наступні обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення експертизи в розмірі 1378,02 грн.,

в с т а н о в и л а:

вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за те, що в червні 2013 року, більш точної дати та часу слідством не встановлено, він, будучи службовою особою, постійно здійснюючи функції представника влади, займаючи посаду старшого слідчого відділення розслідування загально-кримінальних злочинів СВ Жовтневого РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області, зловживаючи службовим становищем, діючи умисно, в інтересах третьої особи ОСОБА_8 , всупереч інтересам служби вніс в офіційний документ вимогу про судимість ОСОБА_8 недостовірні дані щодо відсутності судимостей останнього, що завдало істотної шкоди державним інтересам підриву авторитету правоохоронних органів.

Крім того, в червні 2013 року, більш точної дати та часу слідством не встановлено, ОСОБА_6 , будучи службовою особою, займаючи посаду старшого слідчого відділення розслідування загально-кримінальних злочинів СВ Жовтневого РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області, знаходячись у невстановленому під час слідства місці, діючи умисно, вніс в офіційний документ вимогу про судимість ОСОБА_8 недостовірних даних щодо відсутності судимостей в останнього.

Не погодившись з судовим рішенням, обвинувачений, захисник та прокурор оскаржили його в апеляційному порядку.

В апеляційних скаргах обвинувачений та його захисник, вирок суду, як незаконним просять скасувати, провадження у справі закрити на підставі відсутності в діях обвинуваченого складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, або призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційних скарг посилаються на те, що вина обвинуваченого не доведена, а вирок ґрунтується на припущеннях. Вказують, що суд не досліджував питання про те, чому саме ОСОБА_6 , а не інша особа внесла хибні дані про відсутність судимостей. Припущення про те, що ОСОБА_6 мав доступ до спецперевірки не може бути підставою для його обвинувачення, оскільки доступ мали й інші особи. Крім того, судом не досліджувалось питання про те, чи є штамп про відсутність судимості підробленим, чи можна його виготовити на звичайному комп`ютері, або такі штампи маються тільки в секторі інформаційних технологій. Також зазначають, що у справі відсутні будь-які дані про те, що ОСОБА_6 знав про судимості ОСОБА_8 , а також те, що штамп у спецперевірці наносив саме обвинувачений.

В апеляційній скарзі прокурора, не оспорюючи кваліфікацію кримінальних правопорушень, посилаючись на неправильність застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просить скасувати вирок й ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.1 ст.364 КК України у виді 1 року обмеження волі з позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки зі штрафом 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 4250 грн.; ч. 1 ст.366 КК України у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 3400 грн. з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з правоохоронною діяльністю строком на 1 рік; на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 1 року обмеження волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки зі штрафом 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 4250 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що злочин ОСОБА_6 вчинено зухвало, свою провину останній не визнав, а така поведінка обвинуваченого, на його думку, свідчить про його байдужість до вчиненого правопорушення, його впевненість у безкарність. Крім того, вказує, що у вироку не наведено жодної підстави, яка б свідчила про можливість застосування до обвинуваченого вимог, передбачених статтями 75, 76 КК України.

Заслухавши суддю доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали доводи своїх апеляційних скарг, та просили їх задовольнити в повному обсягу, вирок суду, як незаконний, скасувати, провадження у справі закрити на підставі відсутності в діях обвинуваченого складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, або призначити новий розгляд у суді першої інстанції, прокурора, який, не оспорюючи кваліфікацію кримінальних правопорушень, посилаючись на неправильність застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просив скасувати вирок суду першої інстанції й ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.1 ст.364 КК України у виді 1 року обмеження волі з позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки зі штрафом 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 4250 грн.; ч. 1 ст.366 КК України у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 3400 грн. з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з правоохоронною діяльністю строком на 1 рік; а на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 1 року обмеження волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки зі штрафом 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 4250 грн., перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Доводи апеляції обвинуваченого ОСОБА_6 , та його захисника ОСОБА_9 , що вирок суду постановлений з порушенням норм матеріального та процесуального закону, а висновки суду викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи, у справі відсутні докази, що саме обвинувачений ОСОБА_6 , використовуючи своє службове становище слідчого, вніс недостовірні дані про судимість ОСОБА_8 до кримінальної справи по якій він проводив досудове слідство, не ґрунтуються на матеріалах справи.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винності обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст.364, ч. 1 ст. 366 КК України , за обставин, встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні й детально викладеними у вироку доказами.

Обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчинені інкримінованих йому злочинів передбачених ч. 1 ст.364.ч. 1 ст. 366 КК України не визнав, та пояснив що його стаж роботи на посаді слідчого складає 10 років. У 2013 році він розслідував кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , який приходив до нього із захисником ОСОБА_10 . Він набирав на комп`ютері дві вимоги про судимість ОСОБА_8 , потім передав її секретарю. Ніяких цифр на вимоги про судимість ОСОБА_8 він не писав, вимогу не підробляв. З висновками почеркознавчої експертизи він не згоден. Він печатає запити по шаблону, тому міг залишити в комп`ютері шаблон.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про його непричетність до скоєння злочину передбаченого ч. 1 ст. ст.364.ч. 1 ст. 366 КК України, не відповідають фактичним обставинам справи і доказам, які були детально досліджені у судовому засіданні.

Так, вина обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що вона працює на посаді начальника СІТ Жовтневого РВ. У червні 2013 року вона займалася видачею вимог про наявність або відсутність судимостей. Вимоги про судимість забирає відділ з секретаріату під підпис. На вимогу про судимість ОСОБА_8 на ІЦ ГУ МВС України в Донецькій області вони не відповідали, оскільки ДІТ МВС України м. Києва надала повню відповідь. Усі дані про судимість ОСОБА_8 , а саме 2 вимоги, одна - з відповіддю ДІТ МВС України в м. Києві (на 2 арк.), а друга - без відповіді на ІЦ ГУМВС України були забрані секретарем ОСОБА_12 , номер 1935/463, вказаний на вимозі ІЦ ГУМВС України в Донецькій області, проставлений не її рукою та не рукою працівників СІТ, хоча цей номер повинен ставитися рукою працівника СІТ Жовтневого РВ. Будь-яких змін до вимоги про судимість ОСОБА_8 ні вона, ні її працівники не вносили.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що вона працює діловодом в канцелярії Жовтневого РВ ММУ ГУ МВС України в Донецькій області та виконує обов`язки секретаря слідчого відділу Жовтневого РВ. Під вх. № 7289 нею 31 травня 2013 року зареєстровано у журналі дві вимоги про судимість ОСОБА_8 до ДІТ МВС м. Києва та ІЦ ГУ МВС України в Донецькій області, які їй надав слідчий ОСОБА_6 .

Після чого, на кожній вимозі про судимість її рукою проставлений номер реєстрації та дата, а також кутовий штамп та гербова печатка Жовтневого РВ. Зазначені вимоги після реєстрації могли бути повернуті слідчому ОСОБА_6 тільки нею особисто.

Ці свідчення свідка ОСОБА_12 підтверджуються даними, які містяться в журналі реєстрації СІТ Жовтневого РВ та секретаріату (а.с.135, 140, т.1).

Відповідно до висновку почеркознавчої експертизи № 23 від 15.01.2015 року цифрові записи у вимозі про судимість на ім`я ОСОБА_8 «1935/463» виконані ОСОБА_6 .

Підпис у довідці - характеристиці від 11.06.2013 року на ім`я ОСОБА_8 навпроти підпису «Ст. УИМ СУИМ Орджонікідзевського РО МГУ капітан міліції ОСОБА_13 » виконаний не ОСОБА_14 , а іншою особою.

Встановити ким - ОСОБА_6 , або іншою особою виконано підпис від імені ОСОБА_14 в характеристиці від 11.06.2013 року на ім`я ОСОБА_8 навпроти надпису «Ст. УИМ СУИМ Орджонікідзевського РО МГУ капітан міліції ОСОБА_13 » не є можливим.

Це обумовлено тим, що під час дослідження суттєвих збіжних ознак або розбіжностей, що індивідуалізують підпис, не встановлено. Це обумовлено наступними причинами :

- підпис стислий, складений із штрихів, які виконані конструктивно простими рухами;

- в них відсутні характерні ознаки, які зустрічаються рідко, ідентифікаційна значимість ознак мала.

Як вбачається із висновків технічної експертизи документів № 72 від 21.01.2015 року (т.1, а.с.85-87) надпис на зворотній стороні вимоги про судимість ОСОБА_8 № 4/7289 від 31.05.2013 року «справка № 463- 31052013/14017 орган инициатор проверки ….ул. Киевская д.84 кв. 45, штамп з надписью «ОСК МВД Украины сведениями не располагает ОСОБА_15 03.06.2013, 11:54» виконано електрофотографічним способом на розмножувальній техніці (це може бути і лазерний принтер і копіювально-розмножувальний апарат).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження і, що встановлено судом під час судового слідства, саме слідчий ОСОБА_6 , проводив досудове слідство у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , і тільки він один мав доступ до всіх матеріалів справи, в тому числі і до проведення дій пов`язаних з витребуванням характеристики та вимоги про судимість ОСОБА_8 , в комп`ютері ОСОБА_6 знайдено файл із запитом на характеристику ОСОБА_8 на ім`я начальника Орджонікідзевського РВ де вказано, що ОСОБА_8 раніше судима особа, відповідно до висновків технічної експертизи виконано електрофотографічним способом на розмножувальній техніці (це може бути і лазерний принтер і копіювально-розмножувальний апарат (а.с.85-87).

Доводи апеляції обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_9 про те, що під час досудового та судового слідства не було здобуто доказів причетності, саме обвинуваченого ОСОБА_6 , до вчинення інкримінованих йому злочинів, обвинуваченням не надано суду доказів про те, що саме ОСОБА_6 , а не інша особа підробила вимогу щодо судимості ОСОБА_8 , також у справі відсутні будь-які дані про те, що ОСОБА_6 було відомо про те, що ОСОБА_8 раніше судимий. Припущення про те, що ОСОБА_6 мав доступ до спецперевірки не може бути підставою для його обвинувачення, оскільки доступ мали й інші особи. Вказані доводи колегією суддів до уваги не приймаються.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст.364, ч. 1 ст. 366 КК України , за обставин, встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні й детально викладеними у вироку.

Тому апеляційні доводи обвинуваченого та його захисника з достатньою повнотою перевірені судом першої інстанції, є безпідставними.

Доводи апеляції прокурора про скасування вироку суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 у зв`язку з м`якості призначеного покарання колегією суддів до уваги не приймаються.

Згідно зі статтями 50, 60 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Колегія суддів вважає, що покарання призначене ОСОБА_6 за наслідками розгляду кримінального провадження судом першої інстанції цим вимогам закону відповідає.

Відповідно до вимог ст. 65 УК України, суд при призначенні покарання ОСОБА_6 , врахував тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, вироком суду ОСОБА_6 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.364,ч. 1 ч. 366 КК України, які згідно ст.12 КК України, відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості.

Сам ОСОБА_6 , раніше судимості не мав, за місцем роботи характеризується позитивно, є учасником антитерористичної операції, одружений має на утримання неповнолітню дитину.

Тому, на думку колегії суддів, призначене покарання є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.

Підстав вважати таке покарання явно несправедливим через його м`якість колегія суддів не вбачає.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, не встановлено.

Будь-які дані, які б свідчили про необ`єктивність, упередженість органів досудового слідства або суду, істотні порушення норм кримінального процесуального закону, які б перешкоджали або могли б перешкоджати повно і всебічно розглянути справу, у тому числі і ті, про які йде мова в апеляційних скаргах, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28 грудня 2015 року відносно ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала Апеляційного суду Донецької області набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

_______________ ________________ ______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3