Справа № 303/2652/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

05.10.2016
м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів :
ОСОБА_1 ( головуючої)
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадежння № 11 кп/777/442/16 за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 та прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 , засудженого за ч. 1 ст. 115 КК України .
Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з вищою освітою, неодружений ( розлучений ), непрацюючий, несудимий,
визнаний винним за ч.1 ст. 115 КК України з призначенням покарання на строк 9 ( дев`ять) років 6 ( шість ) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишений тримання під вартою.
Строк відбуття покарання постановлено обчислювати з 19 лютого 2016 року. Зараховано у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення за період з 19.02.2016 по 24.05.2016 з розрахунку 1 день ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.
Стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати за проведення експертизи у сумі 351 грн. 84 коп.
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 17.02.2016 близько 16 год., будучи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , на грунті неприязних відносин та сварки з потерпілою ОСОБА_9 , з метою вбивства останньої, наніс їй множинні удари руками затиснутими у кулак та ногами в область голови і тулуба, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді поєднаної тупої травми голови, грудної клітки, хребта, лівого стегна, закритої черепно-мозкової травми, субарахноїдального крововиливу, з крововиливом у шлуночки мозку, множинних переломів ребер зліва та другого ребра справа, подвійний перелом тіла грудини, двобічний гемоторакс, вдавлений перелом тіла дев`ятого грудного хребця, закритий перелом лівої стегнової кістки у нижній третині, з розвитком травматичного набряку-набухання головного мозку та травматичного шоку, від чого наступила смерть потерпілої.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок скасувати з підстав невідповідності його вимогам КПК України, а провадження в справі закрити за відсутністю складу злочину. Обгрунтовує тим, що суд у вироку не розкрив юридичної кваліфікації злочину, не вказав у чому саме вважає вину ОСОБА_10 доведеною, а при призначенні покарання не дотримав вимог ст.ст.65-67 КПК України, призначивши суворе покарання. На думку апелянта вина ОСОБА_10 у вчиненому є недоведеною, що суд побудував вирок на непрямих доказах , при цьому не врахував неприязні відносини між потерпілим та обвинуваченим, який зацікавлений в обмовленні свого батька, що суд не роз`яснив свідку ОСОБА_11 , яка є його матір`ю, прав, передбачених ст. 63 Конституції України, що суд проігнорував показання свідків з приводу того, що потерпіла ОСОБА_9 не зачиняла вхідні двері, а тому у квартиру могла зайти будь-яка особа і спричинити їй тілесні ушкодження. Вважає вирок побудованим на показаннях свідків, які фактично свідками вчинення злочину не були та у своїх показаннях на причетність ОСОБА_10 до його вчинення не вказували. Тому вважає, що суд неправильно оцінив докази в справі, в тому числі з точки зору достатності для засудження особи.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та постановити новий вирок. Вважає, що суд призначив покарання невідповідюче тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого, оскільки суд не врахував , що ОСОБА_7 раніше неодноразово затівав сварки з рідними, наносив їм тілесні ушкодження, ігноруючи принципами суспільної моралі, вчинив особливо тяжкий злочин, в судовому засіданні вину не визнав, вводив суд в оману, даючи неправдиві показання. Пом`якшуючих обставин у нього немає. У зв`язку з цим просить призначити покарання у виді 11 років позбавлення волі.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника ОСОБА_6 в підтримання апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_7 про підтримання апеляційної скарги захисника та прохання про скасування вироку і направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд, виступ прокурора про підтримання апеляційної скарги державного обвинувача та заперечення проти апеляційної скарги сторони захисту, дослідивши та перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.
Суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження з дотриманням вимог кримінального процесуального кодексу України, даючи оцінку ретельно перевіреним доказам, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_10 за ч.1 ст. 115 КК України, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.
Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта ОСОБА_6 та доводи ОСОБА_7 в поясненнях апеляційному суду про те, що у квартиру міг зайти будь-хто і заподіяти ОСОБА_9 смерть. Слідством встановлено, як показаннями самого ОСОБА_7 , так і свідків - сусідів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також його близьких родичів - сина ОСОБА_14 , який визнаний потерпілим у справі, його матері ОСОБА_11 , що обвинувачений проживав з ОСОБА_9 , 1920 року народження, яка була його бабусею, удвох.
Жодними доказами у суді не встановлено, що окрім, ОСОБА_7 у його квартиру в день вчиенння злочину хто-небудь заходив. З протоколу огляду місця події та фототаблиць до нього, не вбачається, що обстановка в квартирі порушена, не виявлено і слідів, які б вказували на проникнення до квартири сторонніх осіб. Разом з тим, під час огляду було вилучено джинси та світер обвинуваченого, які знаходилися у кімнаті обвинуваченого на комоді. На вказаних речах були виявлені свіжі сліди крові, за висновком експерта, виявлена на цих речах кров , походить від потерпілої.
Свідок ОСОБА_15 , підтвердив, що разом з ОСОБА_7 зайшов у під`їзд будинку, очікуючи коли ОСОБА_10 вийде зі своєї квартири, у якій проживав з бабусею, а коли той вийшов через 10 хвилин, то повідомив йому, що бабуся померла.
Отже, не викликає жодних сумнівів, що у квартиру ОСОБА_7 , з яким проживала покійна ОСОБА_9 , у день події хто-небудь зі сторонніх осіб заходив. Отже твердження ОСОБА_7 про таке є голослівним і надуманим.
Більш того, ОСОБА_7 ствердив апеляційному суду, що коли зайшов до бабусі, принісши їй харчі, то на столі побачив пляшку горілки, розсердився, що вона знову з його матір`ю вживали спиртне, насварив на неї, штовхнув, а вона, коли падала , схопила його за одяг, потягнувши, тому він упав на неї, придавивши її груди коліном, від чого могли поламатись ребра. Після цього, підняв її і поклав на диван, а сам пішов на роботу.
Однак такі його пояснення не узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи відносно потерпілої ОСОБА_9 , з якої вбачається, що у крові потерпілої слідів алкоголю немає, а шлунок потерпілої містив неперетравлені харчові маси. Отже потерпіла спиртне в день смерті не вживала, а в час приходу додому ОСОБА_10 була ситою. Крім того, з протоколу огляду місця події, пляшки на столі потерпілої не виявлено, харчів, які нібито приніс їй ОСОБА_10 , також, як і стільця, на якому зі слів обвинуваченого, сиділа бабуся. Крім того, згідно фототаблиць - у квартирі немає жодних стільців. Його пояснення щодо кількості спричинених ним тілесних ушкоджень потерпілій та які він вважає, що заподіяв необережно, тобто внаслідок штовханини та при падінні, спростовуються висновком судово-медичного експерта про кількість, характер , механізм та локалізацію їх нанесення, оскільки встановлено, що потерпілій нанесено не менше 25 ударів в різні частини тіла. Вказані тілесні ушкодження були нанесені в один час і на тілі потерпілої не має тілесних ушкоджень , які б були отримані нею до події чи після.
Апеляційний суд вважає, що оскільки ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння, а стан сп`яніння стверджено показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , та кількість ударів, які він наніс потерпілій у життєво-важливі органи людини, вказують на умисність дій обвинуваченого та умисел на заподіяння смерті потерпілій, яка була людиною похилого віку ( 96 років).
Доводи захисника про те, що суд побудував вирок на свідченнях осіб, які не були очевидцями події, а тому немає доказів вини ОСОБА_10 , апеляційний суд відхиляє. Хоча вказані свідки не були очевидцями події, проте, останні підтвердили, що крім ОСОБА_10 , у квартиру в час, у який було спричинено потерпілій тілесні ушкодження, інші особи, крім нього, не заходили. Більш того, цими ж свідками дії обвинуваченого сумніву не піддавались.
З вироку не вбачається, що суд мотивував свій вирок показаннями потерпілого ОСОБА_14 , які б вказували на пряму причетність обвинуваченого до злочину. Апелянт же не навів доводів, які саме показання потерпілого є неправдивими та з яких можна дійти висновку, що він обмовив свого батька. Також апелянта жодними доводами не мотивував своє твердження про те, що суд не роз`яснив матері обвинувачего ОСОБА_11 ст. 63 Конституції України і як ця обставина могла вплинути на доведеність вини обвинуваченого. Тому апеляційний суд вважає, що в цій частині доводи апелянта не грунтуються на фактичних обставинах справи.
Апеляційний суд бере до уваги те, що ОСОБА_7 , частково визнаючи вину у тому, що спричинив потерпілій тілесні ушкодження, але не такої кількості і не такої тяжкості, потерпілій допомогу не надав, в тому числі не викликав медичних працівників, а також ночувати у свою квартиру не повернувся. Отже поведінка обвинуваченого після вказаної події свідчила про те, що він знав, що внаслідок його дій, наступила смерть потерпілої.
Суд першої інстанції оцінив докази відповідно до ст. 94 КПК України, апеляційний суд не знаходить підстав для визнання доказів неналежними, недопустимими, недостовірними, а також недостатніми для ухвалення вироку, як про це вказав в апеляційній скарзі захисник. Здобуті у судовому засіданні докази, які суд поклав в основу вироку, є переконливими і вказують на доведеність вини ОСОБА_7 в обвинуваченні його за ч.1 ст. 115 КК України та були достатніми для ухвалення обвинувального вироку. При цьому, суд першої інстанції правильно не взяв до уваги показання матері обвинуваченого ОСОБА_11 , оскільки вони не узгоджувалися з показаннями інших свідків та фактично встановлених обставин.
Суд у вироку правильно вказав юридичну кваліфікацію злочину та призначив особі покарання, відповідаюче вимогам ст. 65, ст. 66, ст. 67 КК України. Апеляційний суд не вважає, що призначене покарання є суворим.
З наведених підстав, апеляційна скарга захисника є необґрунтованою, вирок таким, що постановлений з урахуванням ст. 368 КПК України та відповідає вимогам ст. 370 КПК України .
Щодо апеляційних вимог прокурора про призначення більш суворого покарання, то така вимога задоволенню не підлягає. Суд першої інстанції призначив особі покарання в межах того строку позбавлення волі, про який просив державний обвинувач. Крім того, апеляційний суд враховує позицію потерпілого, котрий є сином обвинуваченого та правнуком загиблої ОСОБА_9 , також позицію їх близьких родичів, останні не висунули до обвинуваченого претензій, з вироком суду погодились. Також апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_10 раніше до відповідальності не притягувався, причетність до вчиненого не заперечив, тому важає, що призначене судом першої інстанції покарання є справедливим і достатнім для його виправлення, підстав для зміни такого в сторону погіршення, не вбачає.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування вироку з призначенням нового судового розгляду, про що просив під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 , апеляційний суд не знаходить.
Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України обвинуваченому слід зарахувати увесь строк попереднього ув`язнення з часу його затримання до часу набрання вироком законної сили з розрахунку 1 день ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Згідно матеріалів судового провадження ОСОБА_10 затриманий 18.02.2016 ( а.с. 148 - ухвала слідчого судді від 19.02.2016). Вирок суду першої інстанції на підставі ч. 2, ч. 4 ст. 532 КПК України набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції в день постановлення ухвали апеляційним судом за наслідками його перегляду.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 та апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 , засудженого за ч. 1 ст. 115 КК України - залишити без зміни.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення за період з моменту його затримання до постановлення ухвали, тобто з 18.02.2016 до 05.10.2016 включно із розрахунку один день ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в цей же строк з дня вручення їй копії ухвали.
Судді: