Справа № 128/2843/16-к
ВИРОК
Іменем України
17 жовтня 2016 року Вінницький районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, освіта неповна середня, одруженої, непрацюючої, раніше несудимої;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, непрацюючого, раніше несудимого
за ч. 2 ст. 185 КК України, -
ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , достовірно знаючи те, що на території домогосподарства, яке належить ОСОБА_6 та розташоване по АДРЕСА_2 , знаходяться вироби з алюмінію, обговорили попередньо те, що вона залишиться біля паркану, а ОСОБА_5 проникне на територію вищевказаного домоволодіння з метою викрадення даних виробів. З метою реалізації своїх злочинних дій, ОСОБА_4 , спільно з ОСОБА_5 , 18.06.2016 року близько 00 год. 30 хв., знаходячись в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області, підійшли до домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_2 , де ОСОБА_4 залишилася на вулиці дивитися, щоб ніхто їх не помітив, а ОСОБА_5 , шляхом відкриття металевої хвіртки, зайшов на територію вищевказаного домоволодіння, з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, викрав алюмінієву ємкість на 60 літрів, вагою 15, 1 кг, вартість якої, згідно довідки ТОВ «Стенк», становить 362 грн. 40 коп. Після чого, разом із ОСОБА_4 дану ємкість здали на пункт прийому металобрухту, що в АДРЕСА_1 , в результаті чого спричинили потерпілій матеріальну шкоду на вищевказану суму.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому правопорушенні визнала повністю, пояснивши суду, що в червні 2016 року її разом з чоловіком, ОСОБА_6 запросила допомогти обробити город, пообіцявши за це розрахуватися грішми. Вона разом з чоловіком три дні працювали на городі, пололи бур`ян та сапали, однак, ОСОБА_6 не розрахувалася з ними, хоча на той час пенсію вже отримала. У них в селі людям, які працюють на городах та по господарству, на той час платили по 100 грн. в день. Будучи ображеною на те, що з ними не розрахувалися, вони разом з чоловіком вирішили викрасти з двору ОСОБА_6 поламаний алюмінієвий котел, який бачили там. 18.06.2016 року, вночі, вона, прийшовши зі своїм чоловіком до господарства ОСОБА_6 , стояла біля хвіртки, спостерігаючи, щоб їх ніхто не бачив, а чоловік викрав даний котел, який вони в рядні занесли на пункт прийому металобрухту та здали за 180 грн. Пізніше до них приїхали працівники поліції, яким вони все розповіли, а ті вилучили даний котел та передали його потерплій ОСОБА_6 . Про скоєне вона дуже жалкує та просить суд її суворо не карати, запевняючи у неповторенні подібного.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину визнав повністю, давши пояснення, аналогічні поясненням обвинуваченої ОСОБА_4 , просив також його суворо не карати, не позбавляти волі.
Враховуючи клопотання учасників судового провадження про недоцільність дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за необхідне обмежитися допитом обвинувачених та дослідженням доказів, характеризуючих їх особи і при цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 правильно розуміють зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На думку суду дії обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якого є крадіжка, вчинена за попередньою змовою групою осіб та дана кваліфікація знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченим суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України воно відноситься до категорії середньої тяжкості, особи винних, те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 раніше несудимі; на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебувають; обоє посередньо характеризуються за місцем проживання, запевнення обвинувачених у неповторенні подібного, відсутність тяжких наслідків від злочину та відсутність матеріальних претензій потерпілої до обвинувачених.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обох обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд встановив: визнання вини та активне сприяння розкриттю правопорушення.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обох обвинувачених - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Сукупність даних про обставини вчинення правопорушення та особу винних дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , можливе без ізоляції від суспільства і їм необхідно призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у вигляді позбавлення волі, з застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України.
При цьому також суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів.
Долю речових доказів слід вирішити згідно ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України та призначити їй покарання у вигляді 2-х (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до п. п. 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :
не виїжджати на постійне проживання за межі України без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції;
повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання чи роботи;
періодично з`являтись для реєстрації до органів кримінально виконавчої інспекції.
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2-х (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до п. п. 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 :
не виїжджати на постійне проживання за межі України без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції;
повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання чи роботи;
періодично з`являтись для реєстрації до органів кримінально виконавчої інспекції.
алюмінієву ємкість, вагою 15,1 кг, передану під розписку потерпілій ОСОБА_6 залишити у власності останньої.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя: