1Справа № 335/7364/15-к 1-кп/335/53/2016
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

процесуального прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002985 від 3 липня 2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей та батьків похилого віку, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

11 лютого 2014 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України до штрафу у розмірі 850 гривень,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення за таких обставин.

3 липня 2015 р. приблизно о 07:55 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , відкрито викрав шляхом зривання з шиї потерпілої ОСОБА_5 належний останній золотий ланцюжок з плетінням «Мона Ліза» довжиною 35 см, вагою 10 г, 585 проби, вартістю 10 000 гривень, на якому висів золотий кулон у вигляді ока вагою 2 г, 585 проби, вартістю 2 000 гривень, після чого з викраденим втік та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 12 000 гривень.

Крім того, 9 липня 2015 р. приблизно о 9:30 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , відкрито викрав шляхом зривання з шиї потерпілої ОСОБА_6 належний останній золотий ланцюжок з плетінням «Ромб» довжиною 45 см, вагою 5,72 г, 585 проби, вартістю 2 000 гривень, на якому висів золотий кулон з зображенням квітів (у вигляді прямокутної ікони) вагою 3 г, 585 проби, вартістю 5 000 гривень, після чого з викраденим втік та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 7 000 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у інкримінованому кримінальному правопорушенні та пояснив, що 3 липня 2015 р. приблизно о 07:55 год біля будинку АДРЕСА_2 , відкрито викрав шляхом зривання з шиї потерпілої ОСОБА_5 належний останній золотий ланцюжок з плетінням « ОСОБА_7 », на якому висів золотий кулон у вигляді ока, після чого з викраденим втік та в подальшому здав в ломбард. 9 липня 2015 р. приблизно о 9:30 год. біля будинку АДРЕСА_3 , відкрито викрав шляхом зривання з шиї потерпілої ОСОБА_6 належний останній золотий ланцюжок з плетінням «Ромб», на якому висів золотий кулон з зображенням квітів (у вигляді прямокутної ікони), з викраденим втік, та в подальшому здав в ломбард. Зазначив, що на вчинення злочину його штовхнули важкі сімейні обставини, зокрема, необхідність утримання двох малолітніх дітей, хвороба матері, та відсутність роботи. Зазначив, що від суду не переховувався, а поїхав на заробітки до міста Києва. У скоєному щиро покаявся, попросив вибачення у потерпілих, цивільні позови визнав, вказавши, що має намір відшкодувати завдану шкоду.

Потерпіла ОСОБА_5 , яка водночас є цивільним позивачем, у судовому засіданні 11 травня 2016 р. пояснювала, що 3 липня 2015 р. вона вранці вела дитину до дитячого садка. Проходячи біля будинку АДРЕСА_2 побачила, що назустріч їй йде обвинувачений. Коли обвинувачений порівнявся із нею, він зірвав з її шиї золотий ланцюг, на якому висів кулон у вигляді ока, та із викраденим втік. Матеріальну шкоду він їй не відшкодував, проте висловив бажання віддати гроші частинами, на що вона не погодилась. В подальшому у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, покарання просила обрати на розсуд суду, цивільний позов задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_6 , яка водночас є цивільним позивачем, у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду кримінального провадження повідомлялась належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила задовольнити цивільний позов, покарання обрати на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку, провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої ОСОБА_5 , яка прибула у судове засідання, та дослідженням даних про особу обвинуваченого.

За таких обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому діянь та кваліфікує дії останнього за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Відповідно до ст. 65 КК України та п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, у відповідності до ст. 12 КК України, віднесено до тяжкого злочину, спричинених наслідків злочинами завдано матеріальну шкоду потерпілим, яка на даний час не відшкодована.

Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше засуджений за вчинення корисливого злочину до покарання у вигляді штрафу, штраф сплатив, про що в матеріалах кримінального провадження наявна копія відповідної квитанції, офіційно не працевлаштований, проте, до затримання працював неофіційно, має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку в КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» та в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» не перебуває.

За сімейним станом ОСОБА_4 одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, 2007 та 2011 р. народження. Крім того, на утриманні обвинуваченого перебувають батьки похилого віку, які за станом здоров`я потребують лікування, що підтверджено відповідними медичними довідками.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи вищезазначені обставини, а також те, що ОСОБА_4 хоча і є особою, яка раніше засуджена, однак, покарання відбув повністю (штраф сплатив), з урахуванням даних про особу обвинуваченого, зокрема, і того, що на його утриманні перебувають малолітні діти та хворі батьки похилого віку, тяжкості і обставин вчинення кримінальних правопорушень, враховуючи позицію потерпілих, в яких обвинувачений щиро попросив вибачення, суд доходить висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без його ізоляції від суспільства, з огляду на що вважає необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів призначити покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства, а саме призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ст.ст. 75, 76 Кримінального кодексу України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_8 на суму 12 000 гривень та ОСОБА_6 на суму 7 000 гривень обвинувачений визнав у повному обсязі.
Відповідно до вимог частини першої статті 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Частиною п`ятою статті 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною четвертою статті 174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання обвинуваченим, який водночас є цивільним відповідачем, цивільних позовів, не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Цивільні позови ґрунтуються на вимогах закону, зокрема, ст.ст. 22, 1666 Цивільного кодексу України.

З цих підстав, та враховуючи повне визнання відповідачем цивільних позовів, суд доходить висновку, що дані цивільні позови слід задовольнити в повному обсязі.

Речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Оскільки суд дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком, суд вважає за доцільне змінити ОСОБА_4 запобіжний захід до набрання вироком законної сили з тримання під вартою на особисте зобов`язання, поклавши на останнього обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

На підставі ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України в строк відбуття покарання зарахувати період знаходження ОСОБА_4 в місцях попереднього ув`язнення з 12 квітня 2016 р. по 23 травня 2016 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_4 за ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2016 р., до набрання вироком законної сили змінити на особисте зобов`язання, звільнивши ОСОБА_4 з-під варти в залі суду.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- прибувати до суду за кожною вимогою;
- не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання, місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду, завдану злочином, у розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду, завдану злочином, у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1