АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року, -

за участю

представника особи, яка подала скаргу, - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року ОСОБА_6 повернуто його скаргу на бездіяльність старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_7 , яка полягає у неповернення тимчасово вилученого майна.

Слідчий суддя дійшов висновку про необхідність повернення скарги ОСОБА_6 у зв`язку із тим, що він пропустив установлений ч. 1 ст. 304 КПК України десятиденний строк на оскарження бездіяльності слідчого і при цьому не порушив питання про його поновлення.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , просить скасувати ухвалу слідчого судді, а матеріали провадження за скаргою повернути в суд першої інстанції для розгляду в порядку, передбаченому ст. 306 КПК України.

На обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає про помилковість висновків слідчого судді стосовно пропуску установленого ч. 1 ст. 304 КПК України строку на оскарження бездіяльності слідчого, оскільки останнім 7 квітня 2016 року була винесена постанова про відмову в задоволенні клопотання про повернення тимчасово вилученого майна, яку він, ОСОБА_5 , отримав лише 18 квітня 2016 року. Отже, виходячи з вимог ч. 1 ст. 304 КПК України, строк оскарження бездіяльності слідчого повинен обчислюватися з дня отримання копії постанови, тобто з 18 квітня 2016 року. Тому, скарга ОСОБА_6 від 21 квітня 2016 року подана в установлений законом десятиденний строк.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , в підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження № 1-кс/761/9649/2016 та доводи апеляційної скарги, колегія суддів пришла до висновку про те, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 21 квітня 2016 року ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просив скасувати постанову старшого слідчого слідчого відділу Головного управління національної поліції у місті Києві ОСОБА_7 від 7 квітня 2016, якою відмовлено в задоволенні клопотання його представника ОСОБА_5 про повернення тимчасово вилученого майна, та зобов`язати слідчого повернути вилучене згідно з протоколом обшуку від 21 вересня 2015 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 7 вересня 2016 року, належне йому майно.

При цьому ОСОБА_6 вважав, що вилучені під час обшуку документи і речі, про які не було зазначено в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на його проведення, мають статус тимчасово вилученого майна та підлягають поверненню. З цих підстав його представник ОСОБА_5 і подавав слідчому клопотання, в задоволенні якого, однак, було безпідставно відмовлено.

Фактично доводи скарги ОСОБА_6 зводяться до неправомірної бездіяльності слідчого ОСОБА_7 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

Перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування визначений ч. 1 ст. 303 КПК України та є вичерпним.

Зокрема, пунктом першим указаної норми процесуального закону передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України, що регламентує конкретні підстави для його повернення.

До таких підстав, відповідно до п. п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 169 КПК України, належать: постанова прокурора, якщо він визнає вилучення майна безпідставним; ухвала слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; скасування арешту майна.

Також, серед інших підстав, у п. 3 ч. 1 ст. 169, ч. 5 ст. 171 КПК України вказано, що майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено, в разі не подання слідчим, прокурором не пізніше наступного робочого дня після його вилучення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.

Таким чином, виходячи з наведених вимог кримінального процесуального закону, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, яка може бути оскаржена слідчому судді згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, настає за сплином указаного конкретного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Отже, враховуючи, що вилучення під час обшуку майна, яке ОСОБА_6 вважає тимчасовим, мало місце 21 вересня 2015 року, а бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні такого майна, він оскаржив лише 21 квітня 2016 року, то висновки слідчого судді про те, що скарга подана з пропуском установленого ч. 1 ст. 304 КПК України десятиденного строку є правильними.

Протилежні доводи представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про те, що скарга подана протягом десяти днів після отримання копії постанови слідчого ОСОБА_7 від 7 квітня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання про повернення тимчасово вилученого майна, а відтак з дотриманням передбаченого законом строку, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки бездіяльність слідчого має місце з моменту не вчинення конкретних дій, в даному випадку визначених ч. 5 ст. 171 КПК України, а не з часу постановлення рішення про відмову в задоволенні клопотання.

Більш того, ч. 1 ст. 303 КПК України не передбачає можливість оскарження слідчому судді під час досудового розслідування рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про повернення тимчасово вилученого майна, а лише бездіяльність, яка полягає у неповерненні особі такого майна.

Посилання слідчого ОСОБА_7 в постанові можливість її оскарження слідчому судді відповідно до ст. ст. 303, 304 КПК України є помилковими.

За таких підстав, слідчий суддя обґрунтовано повернув ОСОБА_6 його скаргу на бездіяльність слідчого згідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України, оскільки вона подана з пропуском установленого частиною першої цієї статті десятиденного строку на оскарження і він не порушив питання про поновлення цього строку.

Таке рішення слідчого судді не позбавляє ОСОБА_6 чи його представника ОСОБА_5 повторно звернутися до слідчого судді зі скаргою в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України, порушивши при цьому питання про поновлення строку на оскарження.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 304, 309, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року, якою ОСОБА_6 повернуто його скаргу на бездіяльність старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції України у місті Києві ОСОБА_7 щодо неповернення тимчасово вилученого майна, залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження: № 11-сс/796/1554/2016
Категорія КПК України: ч. 2 ст. 309
Слідчий суддя: ОСОБА_8
Суддя - доповідач: ОСОБА_1