АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 596/2037/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/118/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 2 ст. 125 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:секретаря ОСОБА_5 ; прокурора ОСОБА_6 ;

обвинуваченого - ОСОБА_7 ;

захисника ОСОБА_8 ;

представника потерпілої - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 на вирок Гусятинського районного суду Тернопільської області від 30 грудня 2015 року,-

Цим вироком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Яблунів та жителя

АДРЕСА_1 , українця, громадянина України,
з середньою освітою, одруженого,
не працюючого, раніше не судимого,-
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень штрафу, що становить 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Постановлено цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_10 2163,78 грн. (дві тисячі сто шістдесят три) грн. матеріальної шкоди та 1000 (тисячу) гривень моральної шкоди.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин при слідуючих обставинах: 07.09.2015 року близько 08 год 00 хв по вул. Наливайка, що у с. Сухостав Гусятинського району між місцевими жителями обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на грунті особистих неприязних відносин виникла словесна суперечка. Реалізуючи свої злочинні дії, направленні на умисне спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 умисно наніс ОСОБА_10 декілька ударів рукою в область голови та грудей та декілька ударів ногами по ногах останньої, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, що проявилася у струсі головного мозку, синця на лівій молочній залозі та садна на лівій нозі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вказує на те, що не він спричиняв тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_10 ,а саме вона та її чоловік ОСОБА_11 07.09.2015 року близько 08 год. у с.Сухостав Гусятинського району завдали йому тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Хоча суд правильно дослідив докази в судовому засіданні, однак не дав їм належної оцінки, зокрема, показам потерпілої ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_11 , що є сімейною парою і разом звели на нього наклеп щодо побиття ним потерпілої з єдиною метою -це уникнення ними відповідальності за вчинення злочину проти нього. Через неправильну оцінку доказів, суд прийшов до невірного висновку щодо його винуватості та засудження за ч. 2 ст. 125 КК України, а тому, він просить вирок Гусятинського районного суду від 30 грудня 2015 року про визнання його винуватим і засудженим за ч. 2 ст. 125 КК України скасувати, а кримінальне провадження № 0000252 від 07.09.2015 за ч. 2 ст. 125 КК України направити на новий судовий розгляд.

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 вказує, що він як захисник, у даному кримінальному провадженні на попередніх стадіях участі не брав, а призначений для надання безоплатної вторинної правової допомоги обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до доручення регіонального центру з надання БВПД №447 від 08 квітня 2016 року у суді апеляційної інстанції, тому просить поновити йому строк на апеляційне оскарження. Крім того, він не погоджується з висновками суду щодо винуватості ОСОБА_7 в інкримінованому йому правопорушенні, тому просить скасувати вирок Гусятинського районного суду Тернопільської області від 30 грудня 2015 року стосовно ОСОБА_7 , оскільки не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та вичерпані можливості їх отримати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - виправдати, з наступних підстав.

Покази потерпілої ОСОБА_10 викликають сумнів щодо їх правдивості, адже ОСОБА_10 , згідно вироку Гусятинського районного суду Тернопільської області у справі №596/2038/15-к визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Судом встановлено, що 07.09.2015 року близько 08.00 годин по вул. Наливайка, що у с. Сухостав Гусятинського району Тернопільської області між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 на грунті неприязних відносин виникла словесна суперечка, під час якої, реалізуючи свої злочинні дії, направлені на умисне спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 умисно нанесла ОСОБА_7 удар рукою в область лівого вуха та губи, чим спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді садна на лівій вушній раковині, крововилив на слизовій оболонці верхньої губи, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, потерпіла ОСОБА_10 з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене діяння, надала суду неправдиві покази та звинуватила ОСОБА_7 у діях, яких він не вчиняв.

Покази свідка ОСОБА_11 також направлені на уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки під час досудового розслідування кримінального провадження за №0000251 від 07 вересня 2015 року ОСОБА_11 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Таким чином, покази потерпілої та її чоловіка, свідка ОСОБА_11 об`єднані спільним умислом на уникнення від кримінальної відповідальності за вчиненні діяння та безпідставне обвинувачення ОСОБА_7 у діях, яких він не вчиняв.

Аналізуючи висновок судово-медичного експерта, потерпіла ОСОБА_10 перебуваючи на стаціонарному лікуванні та при огляді різних медичних спеціалістів, надавала суперечливі та протилежні за змістом пояснення, щодо факту втрати свідомості. Також враховуючи той факт, що потерпіла ОСОБА_10 є також працівником медичної сфери, є підстави вважати, що таким чином вона могла впливати на висновки лікарів.

Також не були винесені на розгляд експерта питання, щодо можливості утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 , при одноразовому падінні з висоти власного росту. Про те, при дачі доказів у судовому засіданні, судово-медичний експерт вказав, що такий варіант не виключається, при цьому необхідно враховувати, на що впала особа. Про те, ні досудовим розслідуванням, ні судовим слідством не встановлено, на що саме впала потерпіла.

Аналізуючи вищевикладене, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 , вважає, що при таких обставинах вина ОСОБА_7 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не доведена, а докази отримані в судовому засіданні, а саме: покази потерпілої та свідка ОСОБА_11 не відповідають фактичним обставинам справи та спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності, висновок судово-медичного експерта та надані ним покази в судовому засіданні не підтверджують факт, що саме ОСОБА_7 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_10 , а навпаки не виключають можливість отримання потерпілою тілесних ушкоджень при одноразовому падінні з висоти власного росту, якщо врахувати, на що впаде особа.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника його інтересів-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подані ними апеляційні скарги з підстав викладених у них і просять: вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 ККУ - виправдати, прокурора, який вважає вирок суду законним та обгрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника такими, що не підлягають до задоволення, представника потерпілої ОСОБА_10 -адвоката ОСОБА_9 , який просить вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника - без задоволення, обговоривши доводи апелянтів та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 до задоволення не підлягає, а апеляційна скарга захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_8 підлягає до задоволення в частині поновлення строку на апеляційне оскарження, та не підлягає до задоволення по суті, з таких підстав.

Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст.ст. 368, 370 КПК України є обгрунтованим і вмотивованим з огляду на те, що суд першої інстанції в повному обсязі перевірив докази зібрані як стороною обвинувачення, так і стороною захисту, зокрема, суд допитав потерпілу ОСОБА_10 про обставини кримінального правопорушення, яка детально показала як розвивалися події 07.09.2015 року щодо вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 злочину, за яких він спричинив їй тілесні ушкодження, обвинуваченого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , яким дав належну оцінку.

Покази потерпілої повністю підтверджуються свідком ОСОБА_11 , який в суді показав, що між 8 і 9 годинами 07.09.2015 року в с. Сухостав Гусятинського району ОСОБА_7 наніс тілесні ушкодження його дружині ОСОБА_10 у зв`язку з чим вона перебувала на стаціонарному лікуванні протягом 20 днів.

Наявність тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_10 07.09. 2015 року підтверджено висновком судово-медичної експертизи № 289 від 08.10.2015 року, згідно з якою, у потерпілої виявлено закриту черепно-мозкову травму, що проявилася у струсі головного мозку і належить до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Садно та синець належать до категорії легких. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, можливо в час та при обставинах викладених у постанові органу досудового розслідування.

Вказаний висновок судово-медичної експертизи у судовому засіданні підтвердив судово-медичний експерт ОСОБА_13 .

Що стосується твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що покази потерпілої ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_11 , які є сімейною парою і разом звели на нього. наклеп щодо побиття ним потерпілої, спростовуються показами як самої потерпілої, так і свідка ОСОБА_11 , які є послідовними і логічними та підтверджуються висновком судово-медичної експертизи, а тому суд першої інстанції обгрунтовано не взяв його до уваги.

Щодо твердження захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_8 про те, що потерпіла ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_11 надали суду неправдиві покази та звинуватили ОСОБА_7 у діях, які він не вчиняв, з метою уникнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_10 , за спричинені нею ОСОБА_7 тілесні ушкодження під час конфлікту 07.09.2015 року, спростовуються вищенаведеними доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Твердження адвоката ОСОБА_8 про те, що висновок судово-медичного експерта №289 щодо механізму отримання тілесних ушкоджень потерпілою ОСОБА_10 є сумнівним, а також те, що вона як працівник медичної сфери могла впливати на висновки лікарів є лише припущеннями та абсолютно не обгрунтованими, оскільки, згідно п. 3 вказаного висновку експерта тілесні ушкодження ОСОБА_10 , враховуючи їх вид та властивості, утворилися від дії тупих предметів, можливо в час та при обставинах викладених у постанові.

Даний висновок експерта зроблений висококваліфікованим спеціалістом, науково обгрунтований та випливає із фабули обвинувачення ОСОБА_7 та матеріалів кримінального провадження, який підтверджений експертом в судовому засіданні

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні на підставі доказів зібраних в ході досудового розслідування та перевірених у судовому засіданні, які кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я , незважаючи на те, що ОСОБА_7 свою вину не визнав.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 до задоволення не підлягають не зважаючи на те, що ОСОБА_7 вказав, що суд правильно дослідив докази в судовому засіданні, але не дав їм належної оцінки, зокрема, показам потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 , оскільки суд першої інстанції прийшов до переконання про винуватість ОСОБА_7 не тільки на їх показаннях, а на підставі сукупності всіх доказів у кримінальному провадженні, яким дав вірну оцінку.

Посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 -адвоката ОСОБА_8 на те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 притягнуті до кримінальної відповідальності за участь у конфлікті з ОСОБА_7 07.09.2015 року не є підставою для визнання ОСОБА_7 невинуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Крім цього, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно вирішив цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 до відповідача ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, оскільки розмір матеріальної шкоди підтверджено належними документальними доказами, а моральна шкода грунтується на фізичних та моральних стражданнях внаслідок перенесених тілесних ушкоджень завданих обвинуваченим.

Таким чином, колегією суддів не знайдено порушень вимог кримінального процесуального та кримінального законів, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення, а відтак підстав для скасування вироку суду першої інстанції на які посилаються апелянти немає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Поновити строк захиснику обвинуваченого ОСОБА_7 -адвокату ОСОБА_8 на апеляційне оскарження вироку Гусятинського районного суду від 30 грудня 2015 року

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 на вирок Гусятинського районного суду від 30 грудня 2015 року залишити без задоволення, а вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 125 КК України- без змін.

Ухвала Апеляційного суду Тернопільської області може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2