Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/1788/16-к
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2016 року м. Сторожинець
Слідчий суддя Сторожинецького районного суду,

Чернівецької області ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

розглянуши в закритиому судовому засіданні, скаргу ОСОБА_5 на постанову про закриття кримінального провадження

встановив:
01 липня 2016 року до Сторожинецького районного суду від ОСОБА_5 надійшла скарга на постанову заступника начальника слідчого відділення Сторожинецького відділення ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 від 30.03.2016 року про закриття кримінального провадження зареєстрованого 25.11.2013 року у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000839, згідно якої скаржник просила скасувати зазначену постанову та направити матеріали кримінального провадження для продовження досудового розслідування.

При цьому скаржник посилається на те, 25.11.2013 року за її заявою були внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про вчинення кримінального правопорушення за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.155 КК України, щодо того, що 24.11.2013 року біля 20,30 години ОСОБА_7 згвалтував її неповнолітню доньку ОСОБА_8 .

13.12.2013 року була винесена постанова про закриття кримінального провадження в зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_7 ознак кримінальних правопорушень передбачених статтями 152 та 155 КК України так як факту зґвалтування не було, а ОСОБА_8 є особою, яка досягла статевої зрілості. Вказана постанова ухвалою слідчого судді Сторожинецького районного суду від 13.02.2014 року скасовано як незаконну, а матеріали кримінального провадження направлені для продовження досудового розслідування.

30 травня 2014 року повторно була винесена постанова про закриття кримінального провадження з огляду на відсутність в діях ОСОБА_7 ознак кримінальних правопорушень передбачених розділом 4 Особливої частини КК України, яка ухвалою слідчого судді Сторожинецького районного суду від 07.11 2014 року була скасована як незаконна, а матеріали кримінального провадження направлено для продовження досудового розслідування.

13 лютого 2015 року знову була винесена постанова про закриття кримінального провадження в зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_7 ознак кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.152, ч.1 ст.155, ч.1 ст.156 КК України, яка ухвалою слідчого судді Сторожинецького районного суду була скасована як незаконна, а матеріали направлені для продовження досудового розслідування.

30 березня 2016 року заступник начальника слідчого відділу Сторожинецького відділення поліції ОСОБА_6 повторно виніс постанову про закриття кримінального провадження внаслідок відсутності в діях ОСОБА_7 складу кримінальних правопорушень передбаченого ч.3 ст.152, ч.1 ст.155 та ч.1 ст.156 КК України.

Скаржник вважає вказану постанову незаконною оскільки частина перша ст.156 КК України передбачає кримінальну відповідальність за вчинення розпусних дій щодо особи яка не досягла 16 років, а ОСОБА_8 за станом на 24.11.2013 року не досягла вказаного віку і факт статевих зносин ОСОБА_7 і ОСОБА_8 слідством був беззаперечно встановлений. Крім цього розпусні дії щодо неповнолітньої ОСОБА_8 носили сексуальний характер у вигляді вступу з нею в статеві зносини та дій що їм передували, а саме оголення статевих органів як ОСОБА_8 так і ОСОБА_7 , який знав що ОСОБА_8 не досягла 16 років.

Пізнання ОСОБА_7 віку ОСОБА_8 мало відбутись виходячи як із ознак суб`єктивної сторони вказаного злочину так і з обставин їх знайомства, яке відбулось через інтернет-сайти де розміщені персональні дані користувачів, що не було перевірено органом досудового слідства шляхом витребування інформації про зміст спілкування в мережі та шляхом проведення комп`ютерно-технічної експертизи, тощо.

Згідно положень ст.304 КПК України, скарги на рішення слідчого чи прокурора в т.ч. щодо рішення слідчого про закриття кримінального провадження, можуть бути подані особою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення (постанови).

Під час відкриття провадженню по скарзі, слідчим суддею було констатовано, що підстави які б підтверджували пропуск строку звернення до суду, не встановлені, оскільки докази отримання потерпілою копії постанови слідчого, суду не представлені. Під час судового розгляду скарги, вказана обставина знайшла своє підтвердження і слідчим суддею було встановлено, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази направлення потерпілій чи її законному представнику копії постанови про закриття провадження.

В судовому засіданні представник скаржника, адвокат ОСОБА_4 , скаргу підтримав посилаючись на викладені обставини, а слідчий будучи повідомленим про час і місце розгляду скарги, до суду не з`явився, що не перешкоджає розгляду скарги.

Прокурор в судовому засіданні скаргу не підтримав і просив відмовити в її задоволенні, посилаючись на те, що кримінальне провадження закрито слідчим правильно і законно. В діях ОСОБА_7 досудовим слідством не було встановлено складів кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.152, ч.1 ст.155 КК України, а відсутність складу злочину передбаченого ч.1 ст.156 КК України, підтверджується тим, що при статевих зносинах з особою яка не досягла 16 років, виключається вчинення розпусних дій щодо цієї особи. Просив відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_5 внаслідок її безпідставності.

Заслухавши учасників провадження, а також дослідивши матеріали скарги і кримінального провадження, слідчим суддею встановлено, що 25.11.2013 року до єдиного реєстру досудових рослідувань (в подальшому ЄРДР), було внесено відомості про надходження заяви від ОСОБА_5 про те, що 24.11.2013 року ОСОБА_7 , знаючи про неповнолітність ОСОБА_8 , яка не досягла статевої зрілості, вступив з останньою в статеві зносини. Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення була визначена за ч.1 ст.155 КК України

Із оскаржуваної постанови від 30 березня 2016 року (а.с.16), винесеної заступником начальника слідчого відділення Сторожинецького ВП ГУНП (надалі слідчий) вбачається, що слідчий провівши розслідування не здобув доказів вчинення ОСОБА_7 злочинів передбачених ст.ст.152 ч.3, 155 ч.1 та 156 КК України, а тому кримінальне провадження № 0000839 закрив на підставі ст.284 ч.1 п.2 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу вказаних кримінальних правопорушень.

На думку слідчого судді, вказана постанова не є повністю законною, а тому скарга підлягає до часткового задоволення.

Виходячи із змісту скарги вбачається, що скаржник не погоджується із постановою про закриття кримінального провадження внаслідок невідповідності висновків слідчого щодо відсутності в діях ОСОБА_7 ознак кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.156 КК України, що є незаконним оскільки, як статеві зносини із особою яка не досягла шістнадцяти років так і дії які передували цьому статевому акту, вже самі по собі є розпусними.

Таким чином скаржником оскаржується закриття кримінального провадження в частині яка стосується вчинення розпусних дій, які передбачені ч.1 ст.156 КК України і в цій частині слідчий суддя вважає вказану скаргу правомірною а постанову слідчого незаконною.

На думку слідчого судді, слідчий не мав права закривати провадження, яке по суті і не відкривалось, тобто до ЄРДР не заносилась будь-які відомості, щодо вчинення відносно неповнолітньої ОСОБА_8 розпусних дій, правова кваліфікація яких передбачена частиною першою ст.156 КК України.

Заява щодо вчинення вказаного злочину до реєстраторів ЄРДР не поступала, а безпосередньо реєстратори, якими є прокурори та слідчі, ознак такого злочину не бачили.

Частиною третьою ст.214 КПК України визначено, що здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається.

Виходячи з цього очевидним є те, що слідчий вийшов за межі внесених до ЄРДР відомостей за правовою кваліфікацією ч.1 ст.155 КК України та в порушення вимог ст.214 КПК України здійснював досудове розслідування обставин вчинення злочинів передбачених ч.3 ст.152 і ч.1 ст.156 КК України, відомості про які до ЄРДР не були внесені, а в подальшому прийняв оскаржувану постанову, якою закрив кримінальне провадження внесене до ЄРДР так і кримінальні правопорушення відомості про які не були внесені до ЄРДР, що не відповідає до того ж вимогам п.2 та п.7 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом Генерального прокурора України 17.08.2012 року № 69.

Заявниця не оскаржує постанову слідчого в частині закриття кримінального провадження внаслідок відсутності складу злочинів передбачених ч.3 ст.152 та ч.1 ст.155 КК України, а тому в цій частині слідчий суддя вважає неможливим здійснення будь-якого аналізу змісту постанови та прийняття рішення щодо її правомірності чи не правомірності.

Однак внаслідок очевидної неправомірності оскаржуваної постанови слідчого від 30.03.2016 року, в частині закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000839, яке не стосується обставин вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.156 КК України, слідчий суддя знаходить цю постанову незаконною та в цій частині скасовує її.

При цьому слідчий суддя не аналізує і не дає оцінку наведеним заявницею і її представником доводам на підтвердження обставин вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.156 КК України, проти неповнолітньої ОСОБА_8 , оскільки такі доводи мають бути оцінені слідчим в сукупності із інформацією отриманою ним в ході досудового розслідування, яке має бути здійснене після внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Згідно ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Із оскаржуваної постанови вбачається, що слідчий самостійно не виявив і не бачить ознак злочину передбаченого ч.1 ст.156 КК України, вчиненого щодо неповнолітньої ОСОБА_8 , а скаржниця їх бачить, а тому саме скаржниця мала би бути заявником і ініціатором внесення відповідних відомостей до ЄРДР, про вчинене кримінальне правопорушення передбачене цією статтею. Однак факту подачі такої заяви скаржницею, слідчим суддею не встановлено, а тому підстав для зобов`язання слідчого до вчинення дій пов`язаних із початком та проведенням досудового розслідування, не має.

При цьому, посилання скаржниці на багаторазове скасування слідчими суддями постанов слідчих про закриття кримінального провадження та зобов`язання здійснювати перевірки наявності ознак вчинення злочинів передбачених ч.3 ст.152, ч.1 ст.155 та ч.1 ст.156 КК України ї невиконання в подальшому слідчим вказівок зазначених в ухвалах слідчих суддів, не є підставою для скасування постанови слідчого, оскільки оскаржувана постанова від 30.03.2016 року є самостійним процесуальним документом, а вказівки слідчих суддів не стосувалися внесення відомостей до ЄРДР, а тільки перевірки певних обставин, що слідчий виконував та знову не виявляв ознак кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 110, 214, 242, 303-308 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову заступника начальника слідчого відділення Сторожинецького відділення ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 , в частині закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000839 від 25.11.2013 року, щодо кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.156 КК України, скасувати.

Ухвала, в частині скасування постанови, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя