Справа № 360/2808/15-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року Бородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в смт.Бородянка Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000552 від 20 липня 2015 року, про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Кодра Макарівського району Київської області, громадянина України, з базовою вищою освітою, який проживає в АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,
встановив:
19 липня 2015 року, приблизно о 22-й годині 20 хвилин, в смт.Пісківка Бородянського району Київської області, поблизу будівлі Пісківської селищної ради, розташованої по вул.Дачній, 66, обвинувачений ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс один удар кулаком в обличчя ОСОБА_6 , в результаті чого останній впав на землю.
Продовжуючи свої протиправні дії, обвинувачений ОСОБА_5 наніс ОСОБА_6 два удари головою по обличчю, а також удари ногами по тілу, в результаті чого потерпілому ОСОБА_6 були заподіянні середньої тяжкості тілесні ушкодження, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я (понад 21 добу), у вигляді переломів вертикальної гілки нижньої щелепи справа, а також переломи кісток носу, численні садна і підшкірні гематоми обличчя, голови, тулуба та нижніх кінцівок.
Злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розгляд здоров`я.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе не визнав. Суду, зокрема, пояснив, що 19 липня 2015 року, після 21-ї години, в смт.Пісківка Бородянського району він, повертаючись від матері до свого місця проживання, йшов по вул.Дачній. Неподалік від приміщення селищної ради він зустрів своїх друзів ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , з якими привітався, і пішов далі. Пройшовши, приблизно, 20 метрів від приміщення селищної ради, яка розташована справа від тротуару по ходу його руху, в районі трансформаторної підстанції, він зустрів потерпілого. Ніяких ушкоджень у ОСОБА_6 він не бачив. ОСОБА_6 став висловлюватися на його адресу образливою лайкою і між ними почалася сварка. На його думку, потерпілий був у нетверезому стані. Він ( ОСОБА_5 ) зробив потерпілому зауваження і вони розійшлися в протилежних напрямках. Коли він пройшов, приблизно, 100 метрів, то позаду себе почув якісь крики і, обернувшись, побачив у сутінках силуети двох осіб, один з яких, вірогідно, був ОСОБА_6 , але він ( ОСОБА_5 ) не зупинявся і пішов далі додому. Наступного дня від дільничного інспектора він дізнався, що потерпілий потрапив у лікарню в зв`язку з травмою. Стверджував, що ніяких ударів потерпілому ОСОБА_6 він не наносив. Також ОСОБА_5 зазначив, що протягом останніх трьох років він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з колишньою дружиною потерпілого. З ними ж проживає малолітній син ОСОБА_6 . За цей час в нього виникало декілька конфліктних ситуацій з потерпілим, який першим провокував сварку, і одного разу він ( ОСОБА_5 ) застосував до потерпілого фізичну силу дав ляпаса.
Разом з тим винуватість ОСОБА_5 підтверджується такими доказами.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні засвідчив, що протягом останніх трьох років його колишня дружина ОСОБА_10 проживає разом з ОСОБА_5 і він (потерпілий) до них періодично приходив щоби брати на побачення свого малолітнього сина. ОСОБА_5 неодноразово створював конфліктні ситуації і застосовував до нього (потерпілого) фізичну силу. 19 липня 2015 року, приблизно о 22-й годині, він після чергового побачення з сином завів його додому до колишньої дружини і повертався до себе додому по вул.Дачній в смт.Пісківка. Дорогою він розмовляв по мобільному телефону з матір`ю, якій, зокрема, повідомив, що відвів сина і повертається додому. В цей час, не доходячи, приблизно, 15 метрів до приміщення селищної ради, в районі трансформаторної підстанції, він розминувся з обвинуваченим ОСОБА_5 , який йшов по цьому ж тротуару у зустрічному напрямку. Ніякої розмови між ними не було, але, пройшовши, приблизно 5 метрів, він обернувся і побачив, що ОСОБА_5 біжить до нього. Обвинувачений відразу вдарив його кулаком по обличчю, від чого він впав, а обвинувачений впав на нього зверху. Потім ОСОБА_5 двічі вдарив його головою по обличчю, після чого піднявся і став бити його ногами. Коли він (потерпілий) прийшов до тями, то ОСОБА_5 вже не було, а поруч знаходилася ОСОБА_11 , яка допомогла йому підвестися і дійти до станції швидкої допомоги. Того дня він був тверезий, зустрівши ОСОБА_5 , він його не ображав і узагалі з ним не розмовляв, оскільки в той час вів телефонну розмову з матір`ю, якій встиг сказати, що до нього біжить ОСОБА_5 .
Допитана як свідок ОСОБА_12 засвідчила суду, що 19 липня 2015 року, приблизно о 21-й годині, її син потерпілий ОСОБА_6 повів свого малолітнього сина, який на вихідних знаходився у них, додому до своєї колишньої дружини, а приблизно о 21-й годині 50 хвилин, потерпілий їй зателефонував, що завів дитину і повертається додому, зазначивши, що проходить біля приміщення селищної ради. Вони закінчували розмову і в цей час потерпілий сказав, що до нього біжить ОСОБА_5 , після чого з телефону став доноситися якийсь шум і, як їй здалось, вона чула звук ударів. Після цього вона зателефонувала своїй знайомій поштарці ОСОБА_11 , яка проживає неподалік від селищної ради, і попросила її підійти до того місця, звідки телефонував потерпілий. Через декілька хвилин ОСОБА_11 їй зателефонувала і повідомила, що потерпілий лежить побитий і пообіцяла доставити його в лікарню. Приїхавши в лікарню, вона побачила потерпілого, у якого вся голова була розбита. Потерпілий розповів, що ОСОБА_5 повалив його на землю і став бити. Протягом останніх років, коли ОСОБА_5 став проживати з колишньою дружиною ОСОБА_6 , обвинувачений декілька разів бив потерпілого.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні засвідчила, що 19 липня 2015 року, приблизно о 22-й годині, їй зателефонувала її знайома ОСОБА_13 , яка попросила подивитися чи є біля приміщення селищної ради її син, якого міг побити ОСОБА_5 . Вона (свідок) відразу вийшла на вулицю вона проживає навпроти селищної ради і біля тротуару, приблизно в 10 метрах зліва від приміщення селищної ради, в районі трансформаторної підстанції, на траві, побачила лежачого потерпілого ОСОБА_6 . Обличчя в нього було розбите, у крові. На одязі також була кров. Потерпілий сказав, що коли він, розмовляючи по телефону з матір`ю, розминувся з ОСОБА_5 , то останній його наздогнав і став бити. Вона зателефонувала матері потерпілого, після чого допомогла ОСОБА_6 дійти до станції швидкої допомоги, яка розташована, приблизно, за 300 метрів від того місця.
Відповідно до висновків судово-медичних експертиз № 219 і № 19-219, у потерпілого ОСОБА_6 були виявлені такі тілесні ушкодження: переломи вертикальної гілки нижньої щелепи справа та кісток носу, численні садна і підшкірні гематоми обличчя, голови, тулуба і нижніх кінцівок, які виникли від дії тупих предметів. Перелом нижньої щелепи відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такий, що викликає тривалий (понад 21 добу) розлад здоров`я, перелом кісток носу відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликають короткочасний розлад здоров`я, а інші ушкодження до категорії легких тілесних ушкоджень. Зазначені ушкодження могли утворитися за вказаних потерпілим обставин. (т.2, а.21-22)
Відповідно до заяви потерпілого ОСОБА_6 від 20 липня 2015 року, 19 липня 2015 року, приблизно о 22-й годині 20 хвилин, ОСОБА_5 заподіяв йому тілесні ушкодження. (т.2, а.14)
При проведенні слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_6 підтвердив обставини, за яких ОСОБА_5 заподіяв йому тілесні ушкодження, що підтверджується відповідним протоколом слідчої дії від 23 листопада 2015 року. (т.2, а.15-18)
Крім того судом були досліджені такі докази.
Допитаний як свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні засвідчив, що 19 липня 2015 року, приблизно о 21-й годині, він разом з ОСОБА_8 , прогулюючись селищем Пісківка, на перехресті з вул.Дачною, неподалік від приміщення селищної ради, зустрів свого знайомого ОСОБА_5 . Привітавшись і поспілкувавшись декілька хвилин, вони пішли кожен своєю дорогою: ОСОБА_5 - по вул.Дачній, а він з ОСОБА_8 по перпендикулярній доріжці повз будівлю селищної ради. Пройшовши, приблизно, 20 метрів, він почув позаду себе галас і, повернувшись, побачив потерпілого і обвинуваченого, які сварилися між собою, але через 1-2 хвилини вони розійшлися в протилежні сторони. Пройшовши іще, приблизно, 10 метрів, він знову почув якийсь галас з тієї сторони, куди направився потерпілий, проте в той момент він вже не бачив ні ОСОБА_5 , ні ОСОБА_6 , і пішов далі.
Допитаний як свідок ОСОБА_8 дав суду, в основному, аналогічні показання.
Свідок ОСОБА_10 засвідчила суду, що останніх три роки, після розлучення з потерпілим ОСОБА_6 , вона спільно проживає з ОСОБА_5 . З ними також проживає її спільний з потерпілим син. По вихідним дням ОСОБА_6 бере сина до себе. 19 липня 2015 року, приблизно о 21-й годині, ОСОБА_6 привів сина до неї додому і відразу пішов. Приблизно, через 15-20 хвилин додому повернувся ОСОБА_5 . Помивши руки, він сів вечеряти. Виглядав він звичайно, ні про яку подію не розповідав.
Відповідно до довідки головного лікаря КЗ БРР "Бородянська центральна районна лікарня", копії медичної карти стаціонарного хворого, копії листка лікарських призначень, копій талонів до супровідного листка і копії журналу реєстрації медичних оглядів для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння, потерпілий ОСОБА_6 був доставлений з вулиці до приймального відділення Пісківської дільничної лікарні 19 липня 2015 року о 22-й годині 45 хвилин, за результатами огляду, проведеного 20 липня 2015 року в 00 годин 50 хвилин, він був тверезий. (т.2, а.104-114)
Як убачається з копії виписки з історії хвороби № 7764 /103822/696/743, потерпілий ОСОБА_6 з 21 липня 2015 року перебував на лікуванні в КЗ КОР "Київська обласна клінічна лікарня" з діагнозом: перелом кісток носа зі зміщенням уламків; післятравматична деформація зовнішнього носа; викривлення переділки носа; перелом нижньої щелепи в ділянці правого суглобового відростка; контузія очного яблука легкого ступеню, гематома повік, субкон`юктивальний крововилив обох очей; забій м`яких тканин голови та обличчя. (т.1, а.28)
Також судом оглянуті надані потерпілим фотознімки, зроблені в лікарні після події, на яких зображений ОСОБА_6 з тілесними ушкодженнями, локалізація яких узгоджується з висновками судово-медичних експертиз. (т.2, а.68-71)
Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому діяння знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.
Суд критично оцінює заперечення обвинуваченого ОСОБА_5 в тій частині, що він не бив потерпілого і, відповідно, не заподіював йому тілесні ушкодження, оскільки такі доводи обвинуваченого повністю спростовуються фактичними даними, які містяться, зокрема, в докладних і послідовних показаннях потерпілого ОСОБА_6 , в показаннях свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , у висновках судово-медичних експертиз.
Свідки ОСОБА_9 і ОСОБА_8 підтвердили, що між обвинуваченим і потерпілим неподалік від приміщення Пісківської селищної ради виникла конфліктна ситуації, а той факт, що ці свідки, враховуючи віддаленість від місця події та пору доби, не бачили події злочину, не спростовує висновків суду.
Аналізуючи показання потерпілого ОСОБА_6 і свідка ОСОБА_11 в частині вказаного ними місця, де виникла конфліктна ситуація між обвинуваченим і потерпілим, та місця, де ОСОБА_11 виявила лежачого потерпілого, суд звертає увагу, що їхні показання в цій частині повністю відповідають показанням обвинуваченого ОСОБА_5 і свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про місце, де виникла конфліктна ситуація між потерпілим і обвинуваченим. Водночас ці узгоджені між собою докази повністю спростовують доводи ОСОБА_5 в тій частині, що в подальшому між потерпілим і невідомою особою виникла конфліктна ситуація, на відстані більше 100 метрів від місця його зустрічі з потерпілим.
Враховуючи викладене, суд вважає, що вказані доводи і заперечення обвинуваченого ОСОБА_5 є явно надуманими, висунутими ним лише з метою уникнути відповідальності за скоєний злочин, а тому до уваги судом вони не приймаються.
Водночас, надані потерпілим копії медичної документації щодо тілесних ушкоджень, заподіяних йому в жовтні 2013 року (т.2, а.58-67), судом визнаються як неналежні докази і до уваги не приймаються.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який до кримінальної відповідальності притягується вперше, характеризується позитивно, на даний час постійної роботи не має.
Пом`якшуючих і обтяжуючих покарання обставин суд не вбачає.
На підставі викладеного суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі.
Потерпілий ОСОБА_6 пред`явив до обвинуваченого ОСОБА_5 цивільний позов про відшкодування майнової шкоди, яка полягає у витратах на лікування, в сумі 3631 грн. 82 коп., та моральної шкоди в розмірі 10 тис. гривень.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 і його представник адвокат ОСОБА_7 цивільний позов підтримали.

Обвинувачений ОСОБА_5 цивільний позов не визнав.

Оцінивши досліджені докази, суд вважає, що цивільний позов потерпілого підлягає задоволенню.

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 в умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України, фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Згідно з наданими потерпілим фіскальними і товарними чеками та квитанціями, потерпілим ОСОБА_6 було витрачено на лікування, зокрема на придбання медикаментів та медпрепаратів, 3631 грн. 82 коп. (т.1, а.31-36) і ця сума на підставі ст.22, 1166 та 1195 ЦК України підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого.
При розгляді позовних вимог ОСОБА_6 в частині відшкодування моральної шкоди суд погоджується з доводами потерпілого, що в результаті неправомірних дій обвинуваченого йому була завдана істотна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я та подальшим тривалим лікуванням, і в душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправними діями обвинуваченого, та на даний час зазнає у зв`язку з тими негативними наслідками, які для нього настали і призвели до зміни звичайного способу його життя.
Також судом враховується і подальша поведінка обвинуваченого ОСОБА_5 , який не розкаявся у вчиненому злочині, не вибачився перед потерпілим і не надав йому допомоги на лікування, а навпаки категорично заперечує свою причетність до травмування потерпілого, що лише поглиблює душевні страждання потерпілого.
З огляду на характер і обставини злочину, вчиненого ОСОБА_5 , глибину фізичних і душевних страждань потерпілого, характер негативних наслідків, що настали для потерпілого, суд вважає, що запропонований потерпілим розмір відшкодування є обґрунтованим, відповідає вимогам розумності і справедливості, а тому суд вважає за необхідне, на підставі ст.23, 1167 і 1168 ЦК України, повністю задовольняючи позовні вимоги в цій частині, стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого на відшкодування моральної шкоди 10 тис. гривень.
Крім того з обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно стягнути на користь потерпілого ОСОБА_6 487 грн. 20 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Керуючись статтями 370, 371, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд
засудив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня прибуття і постановки його на облік у виправному центрі.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 на відшкодування майнової шкоди 3631 (три тисячі шістсот тридцять одну) грн. 82 коп., на відшкодування моральної шкоди 10000 (десять тисяч) грн. і на відшкодування витрат по сплаті судового збору 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 копійок.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області через Бородянський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копії вироку суду.
Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий-суддяОСОБА_14