НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/3613/16-к
Провадження № 1-кп/0182/456/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.08.2016 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі кримінальне провадження №0002238 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, не одруженого, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, учня 11А класу КЗ Нікопольської СЗШ І-ІІІ ступенів № 13, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_3

захисника обвинуваченого: ОСОБА_5

законного представника неповнолітнього обвинуваченого: ОСОБА_6

представника служби у справах дітей Нікопольської міськради:

ОСОБА_7

представника СЮП Нікопольського ВП: ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , 14.06.2016 приблизно о 17 год. 10 хв., знаходячись поблизу будинку № 223-А по вул. Шевченко в м. Нікополі Дніпропетровської області, побачив неповнолітню ОСОБА_9 2002 року народження, у якої в задньому кармані штанів знаходився мобільний телефон, та в цей час у нього виник умисел, направлений на відкрите викрадення її майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 підійшов до неповнолітньої ОСОБА_9 та шляхом ривку, з карману штанів, відкрито, умисно, із корисливих мотивів, заволодів мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy J2» вартістю 3499 грн., який належить ОСОБА_10 , чим заподіяв матеріальну шкоду потерпілій на вказану суму.

З місця кримінального правопорушення втік, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав повністю, підтвердив факт скоєння злочину і суду показав, що дійсно 14 червня 2016 року близько 17 години, біля магазину «Варус», він побачив дівчину у якої в задньому кармані штанів знаходився телефон. Шляхом ривку він заволодів мобільним телефоном марки «Самсунг». В скоєному щиро кається.

Допитана в судовому засіданні законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 суду показала, що вона виховує трьох дітей. Вона має добрий контакт з ОСОБА_11 , та для неї було шоком те, що він вчинив злочин.

Згідно до протоколу пред`явлення фотознімків для впізнання, свідок ОСОБА_12 впізнав обвинуваченого ОСОБА_13 як особу, яка продала йому мобільний телефон.

Аналізуючи всі зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини.

Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, за яким він обвинувачується.

Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.1 ст.186 КК України за ознакою відкритого викрадення чужого майна (грабіж).

При обранні міри покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги ч.2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.. 12 КК України відносяться до середньої тяжкості, обставини справи, особу винного, який не перебував на обліку служби у справах дітей.

Представник служби у справах дітей Нікопольської міської ради ОСОБА_7 пояснила, що сім`я де виховується неповнолітній не перебувала у них на обліку. На адресу служби на поведінку обвинуваченого не надходили зауваження зі школи.

Представник СЮП Нікопольського ВП ОСОБА_8 пояснила, що неповнолітній після вчинення ним злочину перебуває у них на обліку. Претензій та зауважень до його поведінки вона не має.

Також суд враховує, що ОСОБА_3 навчається у школі, виховується у не повній родині разом з матір`ю, але має добрі стосунки і з батьком, має належні умови для проживання, навчання, за місцем навчання характеризується добре, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, може повністю усвідомлювати значення свої дій і керувати ними.

До обставин, що пом`якшують покарання суд відносить визнання вини, вчинення правопорушення в неповнолітньому віці.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 17.1 Мінімальних стандартних правил Організації Об`єднаних Націй, що стосуються відправлення правосуддя у відношенні неповнолітніх (Пекінських правил), прийнятих резолюцією 40/33 Генеральної Асамблеї від 29.11.1985 р., неповнолітнього правопорушника не слід позбавляти особистої свободи, якщо тільки він не визнаний винним у відношенні до тяжкого діяння з застосуванням насильства проти іншої особи або у неодноразовому вчиненні інших тяжких правопорушень, а також при відсутності іншої відповідної міри впливу, ст.. 19 Правил, що поміщення неповнолітніх в будь-яку виправну установу завжди повинно буди крайньою мірою.

Тому, суд вважає за необхідне звільнити обвинуваченого від покарання застосувавши щодо нього положення ст.ст. 75, 104 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілими не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ :
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ст. 75, 76, 104 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням терміном на один рік, якщо він не вчинить нового злочину, та не виїжджатиме за межі України на постійне проживання без дозволу.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання залишити до набрання вироком чинності, після чого скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 діб з дня його проголошення, через Нікопольський міськрайонний суд.

Головуючий суддя: