Категорія: ч.1 ст.125 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 квітня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 лютого 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, росіянин, з вищою освітою, розлучений, працює електрозварником ТзОВ "Модерн Експо", не судимий,-

засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят)гривень.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, суд

В С Т А Н О В И В:
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що 21 грудня 2015 року, близько 21 год. 30 хв., перебуваючи поряд із кв. АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом та з метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, під час словесної суперечки з ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, наніс один удар кулаком правої руки в ділянку лівого ока, а також ще один удар кулаком лівої руки в ділянку правого ока ОСОБА_9 , від яких потерпілий впав спиною на підлогу, при цьому, продовжуючи свої злочинні дії, наніс йому один удар правою ногою по тулубу в ділянку грудної клітки, внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді синців навколо лівого ока та на передній черевній стінці зліва, садна на передній поверхні грудної клітки у верхній третині справа та в правій виличній ділянці, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1525 від 28 грудня 2015 року, за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Захисник в своїй апеляційній скарзі, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_7 , посилається на те, що судом при призначенні покарання не в повній мірі були враховані обставини, що пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого, в результаті чого покарання ОСОБА_7 , призначене судом, за своїм розміром є несправедливим внаслідок своєї суворості. Просить вирок змінити, визнати ОСОБА_7 . Винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі сорока неоподаткованих доходів громадян, що становить 680 гривень та на підставі ч.4 ст.74 КК України звільнити останнього від покарання, урахувавши його характеристики, бездоганну поведінку і сумлінне ставлення до праці.
Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку, пояснив ким і в якому обсязі він оскаржений, виклав доводи апеляційних скарг, обвинуваченого та захисника, які апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити, прокурора, який вважав апеляційну скаргу безпідставною, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_7 злочину при зазначених у вироку обставинах ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку і вірно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 125 КК України, що не оспорюється в апеляційній скарзі захисника.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані, а тому твердження обвинуваченого та захисника про суворість призначеного ОСОБА_7 покарання є безпідставними.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 покарання, суд врахував усі ті обставини, на які захисник вказує в поданій апеляційній скарзі.

Зокрема, враховано характер та ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії невеликої тяжкості, його особу, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, задовільно характеризується по місцю проживання, на момент вчинення злочину не працював, однак на даний час працевлаштований, а також думку потерпілого ОСОБА_9 , який наполягав на призначенні покарання у відповідності до вимог Закону.

Обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд не вбачав.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обставини, що характеризують особу обвинуваченого були встановлені та досліджені повно і об`єктивно. Крім того, достатніх підстав для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Посилання захисника про те що суд першої інстанції при призначенні покарання не в повній мірі врахував обставини, що пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого та не застосував щодо обвинуваченого положення ч.4 ст.74 КК України колегія суддів вважає безпідставними.

Так за наслідками апеляційного розгляду провадження було встановлено, що обвинувачений свою вину визнав, у вчиненому розкаявся, і хоча суд першої інстанції не відніс вказані обставини до таких, що пом`якшують покарання, проте при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання врахував їх в повній мірі, оскільки призначив найменш тяжкий вид покарання у виді штрафу в межах санкції частини статті ближче до мінімального.
Щодо незастосування до обвинуваченого положень ч.4 ст.74 КК України, то суд першої інстанції вірно зазначив, що оскільки ОСОБА_7 тільки з 21 січня 2016 року працевлаштувався з іспитовим строком, то вказана обставина не може свідчити про його сумлінне ставлення до праці та бездоганну поведінку внаслідок відсутності в обвинуваченого тривалого стажу роботи, щоб давало б підстави для отримання судом достовірної та обґрунтованої інформації, яка б характеризувала останнього за місцем роботи.
Врахувавши всі обставини в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно обрав покарання обвинуваченому в межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності, та дійшов до обґрунтованого висновку про неможливість застосування до обвинуваченого положень ч.4 ст.74 КК України.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу так як були предметом розгляду в суді першої інстанції і їм була дана вірна оцінка. Підстав для зміни вироку колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Дата набрання законної сили 13.04.2016р.

Суддя ОСОБА_2

помічник судді ОСОБА_10