Справа № 408/4159/15-к
Провадження № 11-кп/782/167/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 30 » серпня 2016 року Апеляційний суд Луганської області у складі:
головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 на вирок Біловодського районного суду Луганської області від 21 квітня 2016 року яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ясенівський, м. Ровеньки, Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,-
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки без конфіскації майна з відбуттям покарання в кримінально - виконавчій установі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.
Строк покарання ОСОБА_7 обчислювано з 24 липня 2015 року, зараховано йому у строк покарання строк тримання під вартою з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у тому, що на початку квітня 2014 року на території Луганської області, ОСОБА_8 , розслідування відносного якого проводиться в окремому кримінальному провадженні, було створене не передбачене законом збройне формування «Всевелике військо Донське», члени та структурні підрозділи якого були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою, мали тяжке військове озброєння та військову техніку; та за попередньою змовою зорганізувалися для спільної злочинної діяльності, з метою безпосереднього вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів.
Приблизно на початку травня 2014 року (більш точного часу встановити не надалося можливим), до складу структурного підрозділу непередбаченого законом збройного формування, діючого на території м. Ровеньки Луганської області, створеного ОСОБА_8 , розслідування відносного якого проводиться в окремому кримінальному провадженні, на добровільній основі, увійшов обвинувачений ОСОБА_7 , який мав умисел приймати активну участь в діяльності даного незаконного збройного формування, при цьому розуміючи, що діяльність зазначеного збройного формування спрямована на здійснення військових операцій силової підтримки незаконно створених структур, придушення організованого опору населення на окупованій території, депортація населення з регіону знаходження даного збройного формування, встановлення режиму військового стану, протистояння Збройним силам України, правоохоронним органам, органам державної влади України, знищення їх живої сили та матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень, з використанням вогнепальної зброї, вибухових речовин та іншої зброї.
Вступивши до незаконного збройного формування, ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, розуміючи незаконність діяльності формування, став приймати активну участь в збройному формуванні, а саме виконувати вказівки осіб, які були рангом вище нього, спрямовані на успішне функціонування зазначеного незаконного збройного формування.
Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, спрямований на участь у діяльності незаконного збройного формування, в період часу з травня по липень 2014 року, ОСОБА_7 , діючи в складі збройного формування, маючи при собі автоматичну зброю, перебуваючи на блок-посту, розташованому на автомобільній дорозі на виїзді з АДРЕСА_3 ) до м. Луганська, здійснював перевірку документів у водіїв та пасажирів, які проїжджали даний блок-пост, проводив особистий догляд громадян та огляд їх речей та транспортних засобів, які ними провозяться.
Далі, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій прямий злочинний умисел, спрямований на участь у діяльності незаконного збройного формування, діючого на території м. Ровеньки Луганської області, в період часу з липня 2014 року по червень 2015 року, продовжував виконувати накази осіб, які були рангом вище нього та підшукував боєприпаси, тобто виконував дії, спрямовані на успішне функціонування зазначеного незаконного збройного формування.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 ставить питання про скасування вироку суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції із-за однобічності, неповноти досудового і судового слідства, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону; просить змінити обраний запобіжний захід на більш м`який.

Обвинувачений вказує на незаконність, необгрунтованість та невмотивованість вироку; висновки суду, на його думку, не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, в тому числі і щодо наявності у нього мов би-то належного йому мобільного телефону та вилучення його; посилається на те, що під час досудового слідства на нього та членів його родини здійснювався тиск с метою залякати, в результаті чого він змушений був обмовити себе; вказує на те, що фотографії не є достовірними, а є фотомонтажем та фальсифікацією, на них сфотографовано людину, схожу на нього; свідки не мають відношення до його справи; обвинувачення базується на неправдивих показах свідків, оскільки він ні в яких збройних формуваннях не був, не мав зброї, нічого не охороняв; в ході розслідування не проводились ніякі експертизи; судом було відхилено його клопотання стосовно допиту свідків, покази яких він вважає неправдивими, в судовому засіданні; суд не взяв до уваги обставини, які пом`якшують його вину, а саме: наявність у нього матері похилого віку, у якої тяжке захворювання, яка потребує постійного догляду; вважає, що судом не прийнято до уваги положення Конституції України щодо рівності всіх учасників процесу перед законом і судом при здійсненні правосуддя.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду та призначити новий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 у суді першої інстанції.

Захисник посилається на те, що суд, в порушення вимог ст.357 КПК України, знехтував необхідністю дослідження речових доказів, не було прийнято до уваги заяву ОСОБА_10 щодо їх наявності та належності саме йому, телефонні розмови, які представлені стороною обвинувачення, не мають до нього жодного відношення; обґрунтовуючи доведеність вини ОСОБА_7 , суд посилався на речові докази, які в судовому засіданні оглянуті не були, тобто не є предметом безпосереднього дослідження суду, що, на іі думку, є порушенням вимог ст.23 КПК України; вказує на те, що, не дивлячись на сумніви, які висказав обвинувачений щодо належності йому голосу в телефонних розмовах, отриманих в результаті слідчих дій /розшукових дій/, суд посилається на протокол за результатами проведення негласних слідчих дій від 27.07.2015р; вважає, що докази, які взяв суд до уваги при винесенні рішення щодо винуватості ОСОБА_10 , є недостатніми та неналежними; посилається на те, що усі сумніви щодо доведеності вини особи, відповідно до ч.4ст.17 КПК України, тлумачаться на користь такої особи.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 , які підтримали доводи своїх апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечував проти доводів апеляційних скарг і вважав вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 , апеляційний суд вважає вирок суду таким, що підлягає залишенню без змін.

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_10 в скоєнні кримінальниого правопорушення при обставинах, встановлених судом, підтверджується зібраними доказами, перевіреними судом, відповідає фактичним обставинам справи.

Так, свідок ОСОБА_11 , допитаний з використанням технічних засобів в режимі відео конференції з іншого приміщення, а саме: з кімнати свідка Біловодського районного суду Луганської області, до якого були застосовані засоби безпеки (змінено анкетні дані та голос, закрите обличчя) підтвердив суду, що раніше він мешкав в м. Ровеньки Луганської області та працював з районному відділку міліції. Тому він знає обвинуваченого ОСОБА_7 особисто, бо той неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Приблизно наприкінці весни - початку літа 2014 року на автомобілі він часто їздив з м. Ровеньки до м. Луганська і назад, та на блок-посту, на автомобільній дорозі, на виїзді з м. Ровеньки Луганської області /район мікрорайону Київський м. Ровеньки/ до м. Луганська неодноразово бачив ОСОБА_7 , який ніс службу на даному блок-посту. При цьому, ОСОБА_7 був одягнений в камуфльовану форму та мав при собі вогнепальну зброю - карабін СКС. ОСОБА_7 здійснював перевірку документів у водіїв та пасажирів, які проїжджали даний блок-пост, проводив особистий догляд громадян та огляд їх речей і транспортних засобів, які ними провозяться.
Свідок ОСОБА_12 , допитаний з використанням технічних засобів в режимі відео конференції з іншого приміщення, а саме: з кімнати свідка Біловодського районного суду Луганської області - ОСОБА_13 , до якого були застосовані засоби безпеки (змінено анкетні дані та голос, закрите обличчя/, зазначив, що раніше він також мешкав в м. Ровеньки Луганської області та приблизно в травні -червні 2014 року він неодноразово проїжджав через блокпост, який розташований на виїзді з м. Ровеньки Луганської області (район мікрорайону Київський м. Ровеньки) до м. Луганська, де кожного разу бачив там обвинуваченого ОСОБА_7 , одягнутого в камуфльований військовий одяг, при цьому в його руках кожного разу був карабін СКС. ОСОБА_7 перевіряв документи у громадян, що проїжджали через блок-пост, а також оглядав транспорті засоби. Обвинуваченого ОСОБА_7 він знає особисто як місцевого жителя м. Ровеньки, який мешкав на кв. Гагаріна. Крім того, на цьому блок-посту, завжди, окрім ОСОБА_7 , знаходилися ще озброєні вогнепальною зброєю люди - близько 7-10 чоловік. В руках вони тримали автомати.
Із протоколу огляду речей та документів від 22.07.2015 року вбачається, що на сайті «Миротворець» містяться фотознімки обвинуваченого ОСОБА_7 у камуфльованому одязі із вогнепальною зброєю в руках разом з іншими озброєними особами /а.с.11-14/;
Із протоколу огляду речей та документів від 22.07.2015 року вбачається, що на сайті «Теггог іп на» містяться фотознімки обвинуваченого ОСОБА_7 у камуфльованому одязі із вогнепальною зброєю у руках разом з іншими озброєними особами /а.с. 15-18/;
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.07.2015 року свідок ОСОБА_13 впізнав на фотознімку №1 ОСОБА_7 , як особу, яку він неодноразово бачив у камуфльованому одязі з карабіном на блок-посту в м.Ровеньки /а.с.46-48/;
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.07.2015 року вбачається, що свідок ОСОБА_14 впізнав на фотознімку №4 ОСОБА_7 , як особу, яку він неодноразово бачив у камуфльованому одязі з карабіном на блок-посту в м.Ровеньки /а.с.49-50/;
Відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 24.07.2015 року, у обвинуваченого ОСОБА_7 було виявлено та вилучено: мобільний телефон «ТЕХЕТ» imei: НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 з сим-картками НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , мобільний телефон «Samsung GT- S5302» imei: НОМЕР_5 , imei: НОМЕР_6 з сим-карткою НОМЕР_7 , ноутбук « Асеr ЇСI50» /а.с.55-58/;
Із протоколу огляду предметів від 03 серпня 2015 року, вбачається, що у вилучених у обвинуваченого ОСОБА_7 для огляду мобільних телефонах «ТЕХЕТ» imei НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 та «Samsung GT-S5302» imei: НОМЕР_5 , imei: НОМЕР_6 містяться фотографії озброєних осіб в камуфльованому одязі, серед яких також обвинувачений ОСОБА_7 в камуфльованому одязі зі зброєю /а.с.84-109/;
Відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 04 вересня 2015 року, встановлено інформацію про абонентські номери, що перебували в телефоні «ТЕХЕТ», який було вилучено у обвинуваченого
ОСОБА_7 за ідентифікаційною ознакою іmеі: НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 /а.с. 125-126/;
Згідно протоколу огляду предметів та роздруківкою до нього від 08 вересня 2015 року, встановлено, що в imei: НОМЕР_8 , тобто в телефоні «ТЕХЕТ», який було вилучено у обвинуваченого ОСОБА_7 та який був у нього в користуванні з квітня 2015 р. по червень 2015 р. перебувала сим- картка з номером НОМЕР_9 , яка знаходилась по базових станціях на територіях тимчасово непідконтрольних Українській владі, а потім вже з 18.06.2015 р. по 01.07.2015 р. в цьому телефоні знаходилася сім-картка з номером НОМЕР_3 , яка і була вилучена у обвинуваченого, згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 24.07.2015 року /а.с. 151-184/.
Суд першої інстанції, ґрунтовно дослідивши та проаналізувавши докази, дав їм належну оцінку, яка не викликає сумніву у апеляційного суду, в тому числі і показанням обвинуваченого ОСОБА_7 , який не визнав своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.260 КК України.

Апеляційний суд вважає, що суд обгрунтовано визнав винним в скоєнні кримінального правопорушення, правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.2ст.260 КК України, як участь у діяльності не передбаченого законом збройного формування.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на те, що не підтверджуються доказами висновки суду щодо наявності у нього належного йому мобільного телефону та вилучення його в подальшому, а також щодо недостовірності фотографій та фотомонтаж, так як сфотографовано людину, схожу на нього, апеляційний суд знаходить безпідставними, оскільки вказані твердження обвинуваченого були предметом розгляду в судовому засіданні і суд дав їм критичну оцінку, яка є обґрунтованою, пославшись на те, що протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 24.07.2015 року підтверджується, що саме у обвинуваченого ОСОБА_7 було вилучено два мобільних телефони з відповідними фотографіями озброєних осіб в камуфльованому одязі, серед яких також зображений і сам обвинувачений ОСОБА_7 в камуфльованому одязі зі зброєю.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про неправдивість показань свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , допитаних в судовому засіданні, апеляційний суд вважає необгрунтованими, так як дані про те, що свідки, допитані судом, обмовили ОСОБА_7 , відсутні. Судом першої інстанції було розглянуто версію обвинуваченого та захисника щодо неправдивості свідчень ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , які нібито обмовили обвинуваченого на підставі раніше виниклих неприязних стосунків, яка обґрунтовано визнана судом неспроможною, оскільки вона не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду.

Суд дав критичну оцінку показанням свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 в частині алібі обвинуваченого, щодо постійного його знаходження за місцем проживання, за винятком знаходження на роботі в шахті, оскільки вони спростовуються наведеними вище показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , які були очевидцями подій, вказавши на те, що показання свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 в цій частині спрямовані на сприяння обвинуваченому уникнути відповідальності за скоєне.
Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що ОСОБА_7 не пред`являлася підозра у незаконному поводженні зі зброєю за ст. 263 КК України, а тому не вилучення в нього автоматичної зброї і не проведення щодо неї відповідної експертизи не впливає на кваліфікацію його дій за ст. 260 КК України. Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на не проведення експертизи, апеляційний суд вважає позбавленими обґрунтування.
Апеляційний суд вважає неспроможними доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо застосування фізичного та морального тиску під час досудового розслідування, та його твердження під час апеляційного розгляду про застосування співробітниками кримінального розшуку Сєвєродонецького міського відділу УМВС України в Луганській області фізичного насильства 21.07.2015 року та 24.07.2015 року, які вимагали від нього зізнання в скоєнні злочину.
Апеляційний суд Луганської області ухвалою від 13.07.2016 року доручив прокурору Луганської області, в порядку ст.333 КПК України, здійснити перевірку заяви обвинуваченого ОСОБА_7 про застосування до нього недозволених методів під час досудового розслідування та прийняти відповідне процесуальне рішення.
Старшим слідчим в особливо важливих справах першого слідчого відділу прокуратури Луганської області юритом 1 класу ОСОБА_19 здійснено досудове розслідування та постановою від 29.08.2016 року кримінальне провадження № 0000160 від 20.08.2016 року закрито, у зв`язку з відсутністю в діях співробітників карного розшуку Сєвєродонецького МВ ГУМВС України в області та співробітників УКР ГУМВС України в Луганській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.365 КК України.

Посилання захисника ОСОБА_9 в апеляційній скарзі на порушення судом кримінального процесуального закону, а саме: ОСОБА_7 було зроблено заяву про його сумніви щодо речових доказів, які зберігаються в камері схову СУ ГУМВСУ у Луганській області, які не були оглянуті в судовому засіданні, а також посилання на те, що судом не прийнято до уваги сумніви, які висловив ОСОБА_7 щодо належності йому голосу в телефонних розмовах, отриманих в результаті проведення негласних слідчих дій, апеляційний суд вважає позбавленими обґрунтування.

Твердження захисника про невідповідність нормам ст.ст. 86, 263 КПК України - протоколу від 27.07.2015 року за результатами проведення негласної слідчої /розшукової/ дії, були розглянуті судом першої інстанції, і, на думку апеляційного суду, доказ обґрунтовано визнано допустимим.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції у вироку навів переконливі мотиви, з яких він дійшов висновку стосовно доведеності вини ОСОБА_10 в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.260ч.2 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_20 , суд, відповідно до ст.65 КК України, враховував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься, відповідно до ст.12 КК України, до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо.
Обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , відсутні.
Призначене судом покарання відповідає тяжкості скоєного ОСОБА_7 та даним про його особу.

Підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому апеляційний суд не вбачає.

Апеляційний суд вважає вирок суду законним, обґрунтованим і вмотивованим, підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-
УХВАЛИВ:

Вирок Біловодського районного суду Луганської області від 21 квітня 2016 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали, засудженим ОСОБА_21 в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

-------------------------- ---------------------------- ----------------------------