АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/1503/16 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участі:
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянська Запорізької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановила:
З апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції звернувся засуджений ОСОБА_7 /а.п. 19-21/, в якій просить ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11.08.2016 року /а.п. 13/ - скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання в.о. начальника Бердянського МРВ КВІ про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення його в місця позбавлення волі для відбування покарання за вироком суду. В обґрунтування своїх вимог апелянт вказує на те, що оскаржувана ухвала суду не відповідає вимогам ст. ст. 370, 372 КПК України, оскільки суд не дав належної оцінки всім долученим до матеріалів провадження доказам його належної поведінки та бажання виправитися, а також не взяв їх до уваги. Крім того, вказує на порушення судом його права на захист, оскільки йому не було роз`яснено право мати захисника у судовому засіданні. Також, на його думку, судом не перевірені його доводи щодо поважності причин пропуску днів для реєстрації в КВІ, їм не надано належної оцінки, та вони взагалі не взяті до уваги при ухваленні судового рішення.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, засудженого та його захисника, які підтримують доводи та вимоги апеляційної скарги та просять її задовольнити, прокурора на підтримання доводів та вимог апеляційної скарги, яку необхідно задовольнити, вивчивши та дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.
Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 серпня 2016 року задоволено подання виконуючого обов`язки начальника Бердянського МРВ КВІ та скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_7 з направленням його в місця позбавлення волі для відбування покарання, призначеного вироком Бердянського міськрайонного суд Запорізької області від 21.01.2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

Строк покарання ухвалено обчислювати з моменту його затримання після набрання ухвалою законної сили.

Мотивуючи своє рішення, суд зазначив, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 січня 2016 року за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі та звільнений на підставі ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 1 рік.

Проте, будучи ознайомленим 09.03.2016 року з умовами та порядком відбування покарання з випробуванням, обов`язками, покладеними на нього судом, попередженим про відповідальність та наслідки вчинення адміністративних правопорушень і скоєння нових злочинів, за час перебування на обліку в Бердянському МРВ КВІ засуджений ОСОБА_7 тричі, а саме, 04.05.2016 року, 04.07.2016 року та 18.07.2016 року, не з`явився на реєстрацію, пояснюючи це зайнятістю на роботі та тим, що він забув про необхідність з`явитися до інспекції, у зв`язку з чим, засудженому повторно роз`яснювалися умови та порядок відбування покарання з випробуванням, тричі він попереджався про наслідки порушення цього порядку, а також виносилися письмові попередження за неявки до інспекції без поважних причин. Крім того, ОСОБА_7 за час перебування на обліку в Бердянському МРВ КВІ зарекомендував себе незадовільно.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

На думку колегії суддів, оскаржувана ухвала, вказаним вимогам закону не відповідає.

З наданих суду матеріалів провадження вбачається, що за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 січня 2016 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі та на підставі ст. ст. 75, 76 КК України його звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

01 березня 2016 року начальником Бердянського МРВ КВІ вирок суду щодо ОСОБА_7 прийнятий до виконання.

09 березня 2016 року ОСОБА_7 роз`яснено покладені на нього судом обов`язки та наслідки за їх невиконання, про що останній поставив свій підпис /а.с.13 особової справи/. В той же день постановою ОСОБА_7 встановлені дні явки до КВІ для реєстрації.

За час перебування на обліку в Бердянському МРВ КВІ засуджений ОСОБА_7 тричі не з`явився на реєстрацію 04 травня 2016 року, 04 та 18 липня 2016 року /а.с.16 особової справи/. За неявку на реєстрацію до КВІ 04 травня 2016 року та 04 липня 2016 року ОСОБА_7 двічі отримав попередження /а.с. 39, 45/.

Згідно з довідкою з місця роботи, ОСОБА_7 з 30 червня по 21 липня 2016 року працював в ТОВ «Бердянські ковбаси» та 04 і 18 липня 2016 року виконував обов`язки машиніста мийної машини з 08.00 до 17.00 годин, без перерви.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що висновки суду про систематичність неявки ОСОБА_7 до КВІ для реєстрації та невиконання покладених на нього судом обов`язків, є помилковими.

Засудженим ОСОБА_7 долучено до апеляційної скарги підтвердження факту поважності причин пропуску двох днів на реєстрацію в КВІ 04 і 18 липня 2016 року, про що свідчить і подання в.о. начальника Бердянського МРВ КВІ, в якому зазначено, що 05 та 22 липня 2016 року ОСОБА_7 самостійно з`явився до КВІ та повідомив, що у зазначені дні він не міг з`явитися, у зв`язку з роботою.

Крім того, за час перебування на обліку в Бердянському МРВ КВІ ОСОБА_7 до адміністративної або кримінальної відповідальності не притягувався, офіційно працевлаштувався, за місцем проживання характеризується позитивно.

На думку колегії суддів, вказане свідчить про намагання ОСОБА_7 стати на шлях виправлення, а отже підстав для задоволення подання в.о. начальника Бердянського МРВ КВІ про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_7 та направлення його в місця позбавлення волі для відбування покарання за вироком суду, апеляційна інстанція не вбачає.

Виходячи з встановлених під час апеляційного розгляду обставин, колегія суддів доходить висновку про необхідність скасування ухвали суду з ухваленням нового рішення, яким необхідно відмовити в задоволенні подання в.о. начальника Бердянського МРВ КВІ від 22.07.2016 року.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 серпня 2016 року, якою задоволено подання виконуючого обов`язки начальника Бердянського МРВ КВІ та скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_7 з направленням його в місця позбавлення волі для відбування покарання, призначеного вироком Бердянського міськрайонного суд Запорізької області від 21.01.2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, скасувати.

Відмовити в задоволенні подання в.о. начальника Бердянського МРВ КВІ від 22.07.2016 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_7 та направлення його в місця позбавлення волі для відбування покарання за вироком суду.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї учасниками судового провадження може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4