Справа № 152/2190/13-к
УХВАЛА
іменем України
26 липня 2016 року Шаргородський районний суд Вінницької області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
керівника Жмеринської
місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду кримінальне провадження за клопотанням ОСОБА_4 про звільнення від покарання за хворобою,
22.07.2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про звільнення від покарання за хворобою.
В клопотанні ОСОБА_4 просить звільнити від відбування покарання за хворобою, так як його хвороби підпадають під вимоги п.1 ст.5 Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого Наказом МЮ і МОЗ України від 15.08.2014 року №1348/5/572 «Про затвердження порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі» (Додаток 12, п.1 розділу VІ).
В обґрунтування клопотання ОСОБА_4 зазначив, що вироком Шаргородського районного суду від 23.01.2014 року засуджений за ч.5 ст.27, ч.2 ст.15, ч.4 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років з конфіскацією майна.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 17.05.2016 року вирок Шаргородського районного суду щодо нього змінено, зокрема, перекваліфіковано дії на ч.1 ст.14, ч.3 ст.27, ч.3 ст.187 КК України та призначено покарання із застосуванням ст.68 КК України у виді шести років позбавлення волі; відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк відбування покарання за цим вироком строк його попереднього ув`язнення з 26.08.2013 року по 03.09.2013 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В решті вирок Шаргородського районного суду залишено без змін.
За час досудового та судового слідства він став інвалідом та має ряд важких хронічних захворювань.
Відповідно до консультативного висновку спеціаліста в галузі судової медицини Асоціації судових медиків України Дочірнього підприємства «ГРП АСМУ» в Вінницькій області, спеціаліст дійшов висновку, що захворювання на цукровий діабет у нього має важкий перебіг з наявністю вираженої макроангіопатії, ретинопатії, полінейропатії та потребує введення інсуліну в кількості шістдесят три одиниці на добу, тому це захворювання підпадає під вимоги ст.5 п.1 Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом МЮ і МОЗ України від 15.08.2014 року №1348/5/572 «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі».
Характер і клінічний перебіг ішемічної хвороби серця, гіпертонічної хвороби та хвороб нервової системи і системи органів травлення дають підстави вважати, що він потребує постійного, систематичного лікування, що включає створення охоронного медичного режиму, включно з цілодобовим забезпеченням можливості надання швидкої медичної допомоги у випадках можливих ускладнень, а також терапевтичного підбору адекватних лікувальних препаратів в амбулаторних умовах чи спеціалізованих стаціонарах медичних закладів. Така медична допомога не можлива в умовах санітарної частини загального типу у місцях позбавлення волі.
В судове засідання ОСОБА_4 не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку СМС (а.п.34), з якої вбачається, що повістка про виклик до суду надіслана останньому за його заявкою про отримання судових повісток за допомогою СМС-повідомлення (а.п.32), доставлена 22.07.2016 року о 18 годині 33 хвилини, тобто не пізніше ніж за три дні до дня, коли він зобов`язаний прибути за викликом, в силу вимог ч.8 ст.135 КПК України. Заяв про відкладення судового розгляду клопотання від ОСОБА_4 до суду не надходило.
Перший заступник керівника Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_3 вважає за можливе розглянути клопотання ОСОБА_4 про звільнення від покарання у відсутності останнього, оскільки ОСОБА_4 належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду клопотання.
Відповідно до вимог ч.4 ст.539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Перший заступник керівника Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання ОСОБА_4 , зсилаючись на те, що розгляд такого клопотання не підсудний Шаргородському районному суду, а підсудний, в силу вимог п.1 ч.2 ст.539 КПК України, місцевому суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання. Як встановлено в судовому засіданні в ході дослідження матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 на території Шаргородського району покарання за вироком Шаргородського районного суду від 23.01.2014 року не відбуває. На території Шаргородського району взагалі відсутні установи виконання покарань, в тому числі у вигляді позбавлення волі. З наведених підстав просить у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про звільнення від покарання за хворобою відмовити через порушення ОСОБА_4 порядку його подання, що не є перешкодою звернення останнього з відповідним клопотанням до належного суду.
Вислухавши думку прокурора ОСОБА_3 , вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, а також матеріали кримінального провадження №152/2190/13-к, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 23.01.2014 року Шаргородським районним судом Вінницької області засуджено ОСОБА_4 за ч.5 ст.27, ч.2 ст.15, ч.4 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років з конфіскацією майна, що вбачається із матеріалів оглянутого кримінального провадження №152/2190/13-к (а.с.185-208 т.6).
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 17.05.2016 року вирок Шаргородського районного суду змінено: дії ОСОБА_4 перекваліфіковано на ч.1 ст.14, ч.3 ст.27, ч.3 ст.187 КК України і призначено покарання у виді шести років позбавлення волі; зараховано в строк відбування покарання за даним вироком строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 з 26.08.2013 року по 03.09.2013 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що вбачається із матеріалів оглянутого кримінального провадження №152/2190/13-к (а.с.167-185 т.9).
Вирок Шаргородського районного суду від 23.01.2014 року, змінений ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 17.05.2016 року, набрав законної сили та 06.06.2016 року направлений на виконання щодо засудженого ОСОБА_4 , якому був обраний запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, до Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, що вбачається із досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження №152/2190/13-к (а.с.16 т.10).

Проте, даних про виконання вироку Шаргородського районного суду від 23.01.2014 року, який змінений ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 17.05.2016 року, щодо засудженого ОСОБА_4 в матеріалах кримінального провадження немає.

Відповідно до ч.2 ст.84 КК України, особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Частиною 2 ст.43 КПК України встановлено, що засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили.

Розділом VІІІ КПК України передбачено виконання судових рішень, які набрали законної сили.

Статтею 537 КПК України встановлено перелік питань, які вирішуються судом під час виконання вироків.

Пунктом 6 ч.1 ст.537 КПК України встановлено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання за хворобою.

Клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (…) частини першої статті 537 цього Кодексу (п.1 ч.2 ст.539 КПК України).

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.09.1973 року за №8 (з наступними змінами), звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосовано судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується і тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань.

Виходячи із системного аналізу ст.84 КК України, ст.ст.43, 537, 539 КПК України та з роз`яснень Верховного Суду України, суд приходить до висновку, що цей Закон встановлює право суду вирішувати питання про звільнення від покарання за хворобою лише засудженого, який відбуває покарання, тобто фактично почав відбувати призначене судом покарання.

У наданих до клопотання матеріалах відсутні дані про те, що засуджений ОСОБА_4 відбуває призначене вироком Шаргородського районного суду від 23.01.2014 року покарання в межах територіальної юрисдикції Шаргородського районного суду, що вимагається п.1 ч.2 ст.539 КПК України.

З досліджених матеріалів кримінального провадження №152/2190/13-к, зокрема з 10 тому, в якому міститься розпорядження суду про виконання вироку щодо засудженого ОСОБА_4 , не вбачається, що останній почав відбувати призначене судом покарання в межах територіальної юрисдикції Шаргородського районного суду, що вимагається п.1 ч.2 ст.539 КПК України.

Знаходження в межах територіальної юрисдикції Шаргородського районного суду зареєстрованого місця проживання засудженого ОСОБА_4 , зокрема, в с. Ярове Шаргородського району Вінницької області, що вбачається із копії доданого засудженим до клопотання паспорта громадянина України (а.п.4), не підтверджує факту відбування ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на території Шаргородського району, враховуючи, що на території району взагалі відсутні установи виконання покарань, в тому числі, покарання у виді позбавлення волі.

Оскільки засуджений ОСОБА_4 не почав відбувати покарання за вироком Шаргородського районного суду від 23.01.2014 року, що є обов`язковою умовою при вирішенні питання про звільнення від покарання за хворобою в порядку, передбаченому п.6 ч.1 ст.537 КПК України, не відбуває його в межах територіальної юрисдикції Шаргородського районного суду, то суд приходить до висновку про те, що клопотання ОСОБА_4 про звільнення від покарання за хворобою, подане до Шаргородського районного суду, задоволенню не підлягає.

Зазначений висновок суду ґрунтується також на вимогах ст.ст.2, 8 КПК України.

Відповідно до вимог ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 8 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.412 КПК України, порушення правил підсудності є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та безумовною підставою для скасування судового рішення.

Крім того, порушення правил підсудності є, на думку суду, порушенням права засудженого на справедливий суд, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України.

Так, згідно із ст.6 Конвенції, кожен при (…) встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

Таким чином, «суд, встановлений законом» є структурним елементом права на справедливий суд, передбаченого ст.6 Конвенції, оскільки перебуває у тісному взаємозв`язку із такими процесуальними інститутами, як: компетенція судів щодо розгляду справ, підсудність, склад суду.

Європейський суд з прав людини у справі «Занд проти Австрії» від 12.10.1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, який не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Крім того, суд констатує той факт, що посилання ОСОБА_4 у клопотанні на вимоги частини 6 ст.537 КПК України, як на підставу для звільнення від покарання за хворобою є безпідставним, оскільки стаття 537 КПК України має всього одну частину.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити засудженому ОСОБА_4 його право звернення із відповідним клопотанням про звільнення від відбування покарання за хворобою до належного суду, тобто до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого він відбуватиме покарання.

Крім того, суд констатує той факт, що засудженим ОСОБА_4 до клопотання також не додано Висновку спеціальної лікарської комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, обов`язковість якого передбачена розділом 6 Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України 15.08.2014 року за №1348/5/572, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.08.2014 року за №990/25767.

Так, згідно з п.п.1, 2 Розділу 6 Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, який має назву «Порядок підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання за хворобою», медичному обстеженню з метою підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення від подальшого відбування покарання підлягають засуджені, які захворіли в УВП, а також особи, які захворіли до засудження, але їх хвороби внаслідок прогресування набули характеру, зазначеного в переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення від подальшого відбування покарання, згідно з додатком 12 до цього Порядку. Медичний огляд таких хворих засуджених проводять спеціальні лікарські комісії (далі комісія) територіальних органів ДПтС України після обов`язкового лікування і ретельного обстеження хворого в стаціонарних умовах лікарняних закладів або закладів охорони здоров`я з урахуванням результатів його медичного обстеження, проведеного лікування та заключного діагнозу.

Тобто без подання такого висновку лікарської комісії суд, яким компетентний розглядати клопотання про звільнення від відбування покарання за хворобою, позбавлений можливості вирішувати питання, пов`язані із звільненням засудженого від подальшого відбування покарання за хворобою

Керуючись п.6 ст.537, п.1 ч.2 ст.539, п.2 ч.2 ст.395, ст.372 КПК України, суд
ухвалив:
В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про звільнення від покарання за хворобою відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1