МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 480/2449/16-к
Провадження № 1-в/480/1259/16
Ухвала
07 листопада 2016 року Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ;
прокурора ОСОБА_3 ;
представника Ольшанської
виправної колонії (№ 53) ОСОБА_4 ;
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в режимі відео-конференції із Ольшанською виправною колонією Управління державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області (№ 53) заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болград Одеської області, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
ОСОБА_5 , який раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, вироком Болградського районного суду Одеської області від 09 жовтня 2013 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10 грудня 2013 року, визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України та призначено покарання на підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді двох років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Болградського районного суду Одеської області від 08 червня 2012 рокуу вигляді трьох років позбавлення волі, і остаточно призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
На момент розгляду справи засуджений відбув 3 роки 8 місяців 24 дні. Невідбутий строк складає 3 місяці 7 днів, з урахуванням перерахунку відповідно до Закону України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання .
25.10.2016 засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника установи виконання покарань, який заперечував проти задоволення клопотання, пояснюючи це тим, що засуджений не довів свого виправлення, думку прокурора, який вважав, що клопотання не підлягає задоволенню з тих же підстав, пояснення засудженого, який просив його звільнити умовно-достроково, суд дійшов такого.
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 вбачається, що з 07.02.2014 засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в Ольшанській виправній колонії (№ 53).
За час відбування покарання ОСОБА_5 зарекомендував себе з негативної сторони. Засуджений ОСОБА_5 не працевлаштований на виробництві установи виконання покарань у зв`язку з небажанням працювати. До суспільно-корисної праці відноситься негативно. Двогодинні відпрацювання засуджений ОСОБА_5 виконує, але під контролем.
Засуджений ОСОБА_5 не дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня. На заходи виховно-профілактичного впливу реагує негативно, не робить для себе належних висновків. У спілкуванні з працівниками адміністрації веде себе скрито, виконує їх законні вимоги, але за наявності контролю, що свідчить про притосовницьку лінію поведінки засудженого ОСОБА_5 .
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує стосунки з засудженими різної спрямованості. З оточуючими будує взаємовідносини, виходячи з власних інтересів.
Засуджений ОСОБА_5 негативно ставиться до участі в самодіяльних організаціях.
Засуджений ОСОБА_5 має неповну середню освіту, не навчається в загальноосвітній вечірній школі при Ольшанській виправній колонії УДПтСУ в Миколаївській області (№53), у зв`язку з небажанням навчатися.
Засуджений ОСОБА_5 не визначився з намірами після звільнення з місць позбавлення волі.
Проте, у судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 пояснив, що має намір після звільнення працювати; зрозумів, що вчинив помилку.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Доведення засудженим свого виправлення означає досягненням ним такого стану, за якого від даного засудженого не доводиться очікувати вчинення у майбутньому нових злочинів.
Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці за весь час відбування покарання.
Сумлінна поведінка, поряд з іншими ознаками, характеризується, у тому числі, дотриманням засудженим режиму відбування покарання та виконанням покладених на нього законом обов`язків, стримуванням від порушень режиму відбування покарання та від порушень правил внутрішнього розпорядку.
У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким № 2 від 26.04.2002 роз`яснено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
З характеризуючих матеріалів щодо засудженого ОСОБА_5 вбачається, що він характеризується негативно, з лютого 2014 року не працевлаштований на виробництві установи, в зв`язку з відсутністю бажання працювати, при цьому відповідно до медичного висновку ОСОБА_5 є працездатним. Відбутий строк покарання складає 3 роки 8 місяців 24 дні, але за весь цей час відбування покарання з 2013 року засуджений ОСОБА_5 не має жодного заохочення. Крім того, мав сім стягнень, які у встановленому законом порядку погашені.
Отже, засуджений ОСОБА_5 не довів сумлінною поведінкою і ставленням до праці своє виправлення і щодо нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
З огляду на викладене, суд вважає, що заява засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -
постановив:
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 7 днів.
Суддя ОСОБА_1