Справа № 467/826/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.04.2016 року Арбузинський районний суд

Миколаївської області

в складі:головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування відносно нього ст.ст. 1, 2, 3 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року

ВСТАНОВИВ:
18 березня 2016 року до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування відносно нього ст.ст. 1, 2, 3 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року

Клопотання мотивовано тим, що вироком Комсомольського районного суду м. Херсона від 18 вересня 2013 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 185, 70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини належного засудженому майна.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 07 жовтня 2014 року зазначений вирок залишено без змін.

Вважає, що відносно нього може бути застосована ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, оскільки має двох неповнолітніх дітей, та статті 2,3 вказаного закону.

Засуджений подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання, оскільки таке є безпідставним.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, приходить до наступного.

ОСОБА_4 згідно вироку Комсомольського районного суду м. Херсона від 18 вересня 2013 року засуджено за ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 185,70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини належного засудженому майна.

Строк покарання обчислювати з моменту затримання засудженого.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 07 жовтня 2014 року вирок Комсомольського районного суду м. Херсона від 18 вересня 2013 року залишено без змін.

Згідно рапорту, ОСОБА_4 був затриманий згідно вказаного вироку 30 жовтня 2014 року.

На підставі ст. 9 Закону України «Про амністію в 2014 році» питання щодо застосування амністії вирішує суд за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

19 квітня 2014 року набрав чинності Закон України №1185-VІІ від 8 квітня 2014 року «Про амністію у 2014 році».

Так, відповідно до ст.. 1 Закону України № 1185-VІІ від 8 квітня 2014 року «Про амністію у 2014 році», на яку посилається засуджений, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України:

а) осіб, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми;

б) жінок, вагітних на день набрання чинності цим Законом;

в) осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами;

г) осіб, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства охорони здоров`я України від 18 січня 2000 року № 3/6;

ґ) осіб, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

д) ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни, які підпадають під дію Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту");

е) учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи - осіб, які підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР;

є) осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають одного чи обох батьків, які досягли 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

Виходячи з викладеного, суд не має можливості застосувати до ОСОБА_4 вказану норму закону, оскільки такий засуджений за злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, який є тяжким злочином.

Відповідно до ст.. 2 Закону України від 8 квітня 2014 року «Про амністію у 2014 році», звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджених за будь-які злочини, які не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.

Згідно ст. 3 вказаного Закону передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, зазначених у статті 1 цього Закону, засуджених за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Вказану норму закону, а саме ст..ст. 2,3 Закону України від 8 квітня 2014 року «Про амністію у 2014 році», суд не має можливості застосувати до засудженого, оскільки на день набрання чинності Закону України від 8 квітня 2014 року «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_4 не відбував покарання.

Також, відповідно до ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року передбачено скоротити наполовину невідбуту частину покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов`язанні з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі ст. 1-5 Закону України «Про амністію у 2014 році » від 08.04.2014 року.

Статтями 11, 12 Закону України «Про амністію у 2014 році» визначено, що особам, яким скорочується невідбута частина покарання, визначення нового строку покарання обчислюється з дня набрання чинності цим Законом. Про нове обчислення строку покарання засуджені повинні бути офіційно проінформовані. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Таким чином, з аналізу вищезазначених норм Закону України "Про амністію у 2014 року" слідує, що стаття 6 ЗУ "Про амністію у 2014 році" може бути застосована до осіб, що на день набрання чинності цим Законом уже відбували покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 86 КК України законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що він не приступив до відбування покарання станом на 19 квітня 2014 року, тобто на час набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році», в зв`язку з чим не був особою, яка відбуває покарання, а відповідно до нього не можуть бути застосовані положення ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році».

На підставі викладеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст. 9, 10 Закону України «Про амністію у 2014 році», ст. 537-539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування відносно нього ст.ст. 1, 2, 3 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області протягом 7 днів з моменту її проголошення через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_1