Справа № 369/1809/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/699/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 2 10.06.2016

УХВАЛА
Іменем України
10 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі :
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар - ОСОБА_5
за участю прокурора - ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7
захисника - ОСОБА_8
потерпілої - ОСОБА_9
представника потерпілої - ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0007591 за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №8 м. Києва на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 березня 2016 року, яким,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, який має вищу освіту, працюючого директором ТОВ «Форд Нокс», має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 в період іспитового строку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 3694 грн. 32 коп.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_13 залишено без задоволення.
Вироком також вирішено питання щодо речових доказів,
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду 01.09.2014 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , в ході спілкування за допомогою смс-повідомлень, виник конфлікт з приводу виховання останньою їх спільних дітей. В подальшому на мобільний телефон ОСОБА_7 зателефонував співмешканець ОСОБА_15 ОСОБА_13 та вони домовились про зустріч на ділянці місцевості, розташованій неподалік будинку № 1 по вул. Панаса Мирного в с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області. Пересуваючись на автомобілі «Mitsubishi Pajero Wagon», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 прослідував до вказаного місця, де в цей час його чекали ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , знаходячись в автомобілі марки «Nissan Quest», д.н.з. НОМЕР_2 . Приїхавши приблизно о 19 год. 30 хв. 01.09.2014 року на вказане місце, ОСОБА_7 вийшов з автомобіля і побачив ОСОБА_13 , який вже стояв біля автомобіля ОСОБА_7 і тримав в руці пістолет. Сприймаючи вказані дії ОСОБА_13 як загрозу своєму життю та здоров`ю, ОСОБА_7 , з метою захисту, дістав з автомобіля мисливський карабін «Сайга 20-К», серійний номер № НОМЕР_3 , споряджений трьома патронами з маркуванням «Супермагнум», 20 калібру, який возив з собою для продовження дії дозволу на зброю та утримуючи його в руках, привівши його в бойову готовність, під час конфлікту з ОСОБА_13 , перевищуючи межі необхідної оборони, перебуваючи на близькій відстані, здійснив постріл в голову ОСОБА_13 , внаслідок чого настала смерть останнього.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2583 від 24.10.2014, на трупі ОСОБА_13 , 1979 р.н., виявлені наступні тілесні ушкодження: 1) одне вогнепальне сліпе дробове поранення голови та хребта в шийному відділі: вхідна вогнепальна рана неправильної округлої форми з дифектом мінус-тканина в центрі та нерівними фестончатими краями з осадненням по периферії, на підборідді справа, від якої відходить раневий канал, направлений спереду назад і знизу вгору та ушкоджує за своїм ходом кістки нижньої щелепи, діафрагму язика, корінь язика, надгортанник, тіло 3-го шийного хребця з руйнуванням спинного мозку, верхні стінки обох глазниць в передній черепній ямці з крововиливами в тканину головного мозку та крововиливами під оболонки головного та спинного мозку (кров у шлуночках мозку). Виявлене поранення має ознаки тяжкого тілесного ушкодження по критерію небезпеки для життя та знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілого.
Смерть ОСОБА_13 , настала від поєднаної черепно-мозкової травми і спинного мозку внаслідок вогнепального, дробового сліпого поранення голови та шийного відділу хребта з ушкодженням кісток черепа, діафрагми язика, кореня язика, надгортанника, шийного відділу хребта з руйнуванням спинного мозку, крововиливами в тканину головного мозку, крововиливами під оболонку і шлуночки головного мозку.
В подальшому, ОСОБА_7 був затриманий працівниками міліції на місці вчинення злочину.
Не погоджуючись з вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 березня 2016 рокувідносно ОСОБА_7 за ст. 118 КК України скасувати, та постановити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді 12 років позбавлення волі.

Вважає вирок суду незаконним і таким,що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення кримінально-процесуального закону та внаслідок незастосування кримінального закону, який підлягав застосуванню. Вказує, що не дивлячись на те, що підсудний свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав, його вина підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Так, вина ОСОБА_7 підтверджується протоколом слідчого експерименту, проведеного за участю останнього в присутності експертів, відповідно до якого ОСОБА_7 вказує, що постріл відбувся при положенні рушниці вертикально, що не відповідає висновкам судово-медичних експертиз та показам експертів, які були допитані в судовому засіданні, та підтвердили, що постріл відбувся з горизонтального положення рушниці з близької відстані. Відповідно,висновки експертиз свідчать про умисел ОСОБА_7 на вбивство ОСОБА_13 . Також вказує на те, що ОСОБА_7 є мисливцем, він вміє поводитись зі зброєю, а те, що він возив по місту в автомобілі заряджену патронами, та не поставлену на запобіжник рушницю, рушниця не знаходилась в чохлі, при цьому один з патронів знаходився в стволі рушниці, тобто рушниця була приведена в бойову дію, свідчить про те, що він намагався ввести суд в оману та уникнути кримінальної відповідальності за вчинення більш тяжкого злочину.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, а вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 березня 2016 року залишити без змін. Вказує на те, що апеляційна скарга прокурора є невмотивованою, не відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу України та суперечить дійсним обставинам справи, встановленим в ході судового слідства.
Посилання прокурора як на доказ вини ОСОБА_7 на покази свідка ОСОБА_14 є необ`єктивним, оскільки в них не викладено абсолютно ніяких конкретних фактів та доказів, які б підтверджували спрямованість дій, умислу ОСОБА_7 на вчинення умисного вбивства ОСОБА_13 .
Вказує також те, що ініціатором зустрічі саме в лісі був ОСОБА_13 , а не ОСОБА_7 , ніяких ревнощів у ОСОБА_7 до ОСОБА_14 не було і не може бути, оскільки він проживав з ОСОБА_16 .
Жоден із допитаних свідків та потерпілих під час розгляду справи не повідомив дані, які б вказували на те, що ОСОБА_7 мав прямий умисел на спричинення смерті ОСОБА_13 , будь-коли та будь яким-чином погрожував останньому.
На спростування доводів прокурора в апеляційній скарзі захисник звертає увагу, що докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження та були дослідженні під час судового розгляду свідчать про те, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення у скоєнні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України є недоведеним, оскільки стороною обвинувачення не було надано достатніх та необхідних, належних та допустимих доказів, кожен з яких окремо та разом у їх сукупності, свідчили б про вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, а тому ОСОБА_7 необхідно виправдати за відсутності в його діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Вважає, що доводи прокурора про вчинення ОСОБА_7 умисного вбивства не знайшли свого підтвердження під час судового слідства і тому, вважає їх недоведеними, сумнівними і такими, що ґрунтуються на припущеннях, оскільки будь-яких доказів щодо наявності прямого умислу ОСОБА_7 на спричинення смерті ОСОБА_13 не доведено, обґрунтування відповідних висновків про наявність прямого умислу в обвинувальному акті відсутні.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора,який подану апеляційну скаргу підтримав, обвинуваченого та його захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, думку потерпілої та її представника, які при вирішенні вимог апеляційної скарги поклались на думку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`активно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Вимоги вказаних норм закону дотримані судом першої інстанції при постановленні вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 в умисному вбивстві, вчиненому при перевищенні меж необхідної оборони, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України, обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи і грунтуються на повно та об`єктивно досліджених у судовому засіданні і належним чином оцінених та наведених у вироку доказах.

Судом першої інстанції відповідно до встановлених фактичних обставин кримінального провадження дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ст. 118 КК України.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги прокурора в частині невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи необґрунтованими, оскільки висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Зокрема, з показів обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що він знайомий з ОСОБА_13 з березня 2013 року. В вересні 2013 року його дружина ОСОБА_17 сказала йому про те, що вона кохає ОСОБА_13 та що вона бажає жити з ним. В жовтні 2013 року він зібрав свої речі та поїхав від дружини. 1 вересня 2014 року він приїхав до садочка, щоб побачитись з дочкою і помітив, що дитина була не охайно одягнута, через це він посварився з Ксенією та написав їй смс-повідомлення, в якому назвав її нецензурним словом. В той же день йому подзвонив ОСОБА_13 і призначив йому зустріч в лісі в с. Чайки, де вони раніше неодноразово вже з`ясовували стосунки. Спочатку він не хотів їхати на цю зустріч, але потім передумав, так як не хотів, щоб ОСОБА_13 подумав, що він його злякався. Коли він під`їжджав до місця зустрічі, він побачив, що ОСОБА_13 та Ксенія сиділи в машині та проїхав їх, але потім, не доїжджаючи до дому вирішив повернутись. Коли він зупинив свою машину та почав виходити з неї, ОСОБА_13 вже вийшов зі своєї машини та стояв біля переднього колеса його автомобіля. Вийшовши зі свого автомобіля він помітив, що в лівій руці ОСОБА_13 був пістолет, але який сааме пістолет, він не мав змоги розібрати, так як о 19.00 год. на вулиці вже темніло. В цей день ОСОБА_13 був налаштований ворожо. Побачивши пістолет він інстинктивно розвернувся до свого автомобіля та відкрив задні дверцята, щоб дістати рушницю, яка була у нього на задньому сидінні. Після того як він дістав рушницю, між ним та ОСОБА_13 почалась штовханина. Він лівою рукою тримав ліву руку ОСОБА_13 , в якій був пістолет, та намагався таким чином відштовхнути його. Правою рукою він тримав рушницю за цивйо, а ОСОБА_13 своєю правою рукою тримав рушницю ближче до спускового гачка. Під час штовханини ОСОБА_13 потягнув рушницю на себе та в цей момент відбувся постріл. Як сааме відбувся постріл він не може пояснити. Після пострілу ОСОБА_13 впав на землю, а він кинув рушницю на заднє сидіння свого автомобіля та почав викликати міліцію та швидку. Все відбувалось не більше однієї хвилини.
З показань свідка ОСОБА_14 вбачається, що з обвинуваченим вона немає відносин, окрім спільних дітей, з загиблим вона проживала разом. ОСОБА_7 та ОСОБА_13 були знайомі приблизно один рік, у них були спільні справи по роботі. З листопада 2013 року вона почала проживати з ОСОБА_13 01.09.2014 після її конфлікту з ОСОБА_7 через дітей, ОСОБА_13 запросив ОСОБА_7 на зустріч о 7 годині вечора в с. Чайки неподалік від будинку, де проживав ОСОБА_7 . Вона з ОСОБА_13 приїхали перші на автомобілі, потім приїхав на автомобілі ОСОБА_7 . Вона бачила, як ОСОБА_13 дістав та перезарядив пістолет, але куди він його поклав вона не побачила. ОСОБА_13 і ОСОБА_7 вийшли з автомобілів, вона залишилася в машині. Вона чула словесну перепалку між ОСОБА_7 та ОСОБА_13 та провокативні слова від ОСОБА_13 , який говорив «ну, що стріляй», потім пролунав постріл, проте обставин всього цього вона особисто не бачила. Вона вийшла з машини і побачила, що ОСОБА_13 падав і вона викликала медичну допомогу. Вона бачила, як з першого сидіння машини ОСОБА_7 брав рушницю. Подія відбулася приблизно за 2 чи 3 метри біля її машини. Коли приїхала міліція, то побачила пістолет ОСОБА_13 . Вона знає, що у ОСОБА_7 була зброя, яку він використовував під час полювання, вона зберігалася в сейфі.
Допитана судом першої інстанції потерпіла ОСОБА_9 показала, що 01.09.2014 року їй зателефонували знайомі та повідомили про вбивство її чоловіка. В шлюбі вони з 2004 року, в них були дуже гарні відносини, чоловік любив дітей. Її чоловік не говорив їй про взаємовідносини з ОСОБА_7 . ОСОБА_18 -це жінка, з якою її чоловік підтримував відносини і з якою він проживав станом на 01.09.2014. У ОСОБА_13 був пістолет та мисливська зброя. ОСОБА_7 вона побачила в перший раз в суді. ОСОБА_7 добровільно відшкодував їй 540 тис. грн., претензій майнового характеру до останнього не має. Просила суд призначити ОСОБА_7 покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Як вбачається з протоколу огляду місця події (трупа) від 01.09.2014 з фототаблицею, згідно якого оглянуто труп ОСОБА_13 та зафіксовано його положення, зовнішні тілесні ушкодження, в лівій кисті трупа ОСОБА_13 лежить пістолет марки «Макаров», знятий з запобіжника, у магазині 8 патронів, а також вилучено: змиви з рук трупа, зрізи нігтьових пластин з рук трупа, предмет схожий на зброю з маркуванням НОМЕР_4 магазин на 8 патронів, предмет схожий на гільзу, набої у кількості 45 штук, дозволи на зброю на носіння та зберігання, мобільний телефон марки «Айфон» чорного кольору, кобуру шкіряну чорного кольору, автомобіль марки «Nissan Quest», д.н.з. НОМЕР_2 .
Відповідно до протоколу огляду місця події з фототаблицею від 01.09.2014, оглянуто автомобіль марки «Mitsubishi Pajero Wagon», д.н.з. НОМЕР_1 , в салоні якого на задньому сидінні було виявлено та вилучено карабін серійний номер НОМЕР_3 , Сайга 20к, в стволі якого було виявлено та вилучено патрон «supermagnum BxR 20», а також два магазини до карабіну, в одному з яких знаходився патрон.
Згідно даних висновку експерта № 2452 від 03.09.2014, при проведенні судово-медичної експертизи громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено наступне тілесне ушкодження: садно на променевій поверхні проксимального міжфалангового суглоба 2-го пальця правої кісті. Вказане ушкодження спричинене тупим предметом, що не відобразило в собі характерних властивостей травмуючого предмета, за давністю утворення, враховуючи його морфологічні особливості, може відповідати даті вказаній в постанові, тобто 01.09.2014 року та відноситься до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Перевірка спроможності утворення зазначеного ушкодження внаслідок «само спричинення» не потребує спеціальних знань у галузі судової медицини. Можна лише додати, що виявлене тілесне ушкодження знаходиться в анатомічній ділянці, доступній для власноручного спричинення.
Відповідно до висновку експерта № 706 від 13.09.2014, предмет схожий на пістолет з маркуванням «ПМР 9мм» НОМЕР_4 , вилучений під час огляду місця події (трупа) ОСОБА_13 від 01.09.2014 поблизу буд. 2 по вул. Панаса Мирного, в селищі Чайка, є короткоствольною, вогнепальною зброєю гладкоствольним самозарядним пістолетом моделі «ПМР» № НОМЕР_4 , калібру 9 мм РА, призначений для стрільби патронами несмертельної дії, спорядженими гумовими або аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами (ПНД-9П, Терен-ЗФ, Терен-ЗФП та ін.).
Згідно висновку експерта № 710 від 04.10.2014, предмет схожий на рушницю, що була вилучена під час проведення огляду місця події від 01.09.2014. з автомобіля «Mitsubishi Pajero Wagon» д.н.з НОМЕР_1 в с. Чайка, по вул. Панаса Мирного,1 є мисливською вогнепальною зброєю гладко ствольною рушницею «САЙГА-20К», № НОМЕР_3 , 20 калібру, виробництва Іжевського механічного заводу, Росія. Рушниця «САЙГА-20К», № НОМЕР_3 , 20 калібру до стрільби придатна. Рушниця «САЙГА-20К», № НОМЕР_3 , 20 калібру виготовлена промисловим способом. Два предмети схожих на патрони , що були вилучені під час проведення огляду місця події від 01.09.2014, з автомобіля «Mitsubishi Pajero Wagon» д.н.з НОМЕР_1 в с. Чайка, по вул. Панаса Мирного, 1 є боєприпасами до мисливської гладкоствольної вогнепальної зброї рушничними патронами 20 калібру.
Таким чином, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що обвинувачений перевищив межі необхідної оборони, тобто умисно заподіяв тяжку шкоду потерпілому, яка явно не відповідала суспільній небезпечності посягання та обстановці захисту. Так, судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_13 , приїхавши на обумовлене з ОСОБА_7 місце, сидячи в машині, дістав і перезарядив пістолет, що підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 . По приїзду ОСОБА_7 . ОСОБА_13 вийшов з машини з пістолетом в руці. Побачивши в руці ОСОБА_13 пістолет, сприймаючи його як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, ОСОБА_7 , не маючи прямого умислу на позбавлення життя потерпілого, дістав зі свого автомобіля рушницю, яку возив з собою для переоформлення дозволу на зброю, привів її в бойову готовність та здійснив постріл в голову ОСОБА_13 , що спричинило смерть потерпілого. Тобто, ОСОБА_7 реально сприймав загрозу своєму життю під час конфлікту з ОСОБА_13 , оскільки останній був озброєний пістолетом та налаштований вороже. В той же час здійснення пострілу з близької відстані (5-10 сантиметрів) безпосередньо в голову ОСОБА_13 зі зброї, яка була розташована в напрямку голови ОСОБА_13 горизонтально, що підтверджується висновками експертів № 898 від 12.01.2014 року та №2583 від 24.10.2014 року, явно не відповідає небезпечності посягання та обстановці захисту та свідчить, що в даній ситуації ОСОБА_7 перевищив межі необхідної оборони.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги прокурора про неправильну перекваліфікацію дій ОСОБА_7 з ч.1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України є необгрунтованими, оскільки стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про наявність прямого умислуу ОСОБА_7 на заподіяння смерті ОСОБА_13 .Про відсутність умислу на умисне вбивство ОСОБА_13 свідчить і поведінка ОСОБА_7 відразу після пострілу, оскільки він відразу почав викликати міліцію та швидку допомогу.
При призначенні обвинуваченому покарання за ст. 118 КК України, судом, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обставин, які обтяжують покарання, судом враховано думку потерпілої щодо міри покарання, а тому призначене ОСОБА_7 покарання за ст. 118 КК України є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Істотних порушень кримінального процесуального закону під час досудового слідства та судового розгляду кримінального провадження, які потягли б за собою скасування вироку суду, колегією суддів не встановлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування вироку суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №8 м. Києва залишити без задоволення.
Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

На ухвалу суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, що тримається під вартою в той же строк з моменту отримання ними копії ухвали.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3