Ухвала
іменем України
17 серпня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 жовтня 2014 року й ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 03 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 жовтня

2014 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого
засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі.
Цим же вироком вирішено долю речових доказів та витрат у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 03 березня 2016 року вирок щодо ОСОБА_4 залишено без змін.

Як вбачається з копій судових рішень ОСОБА_4 засуджено за злочин, вчинений за таких обставин. 09 березня 2014 року о 13 год 30 хв перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , під час вживання алкогольних напоїв, між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник конфлікт який продовжився до 19 години та під час якого ОСОБА_4 вирішив, що ОСОБА_5 на свій розсуд розпорядився грошима, які той дав для придбання спиртного. З метою вбивства засуджений взяв зі столу кухонний ніж і наніс два удари в грудну клітину, де розташовані життєво важливі органи внаслідок чого потерпілому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаної рани на передній поверхні грудної клітини в проекції шостого лівого ребра, яка формує раневий канал проникаючий в грудну клітину, з пошкодженням серцевої сорочки, передньої стінки лівого передсердя, що йде через порожнину лівого передсердя, з крововиливом в м`які тканини, серцеву сорочку і м`язи серця по ходу раневого каналу, з ознаками гострої крововтрати, що відноситься до категорії тяжких небезпечних для життя в момент заподіяння, від яких настала смерть потерпілого на місця пригоди. Також ОСОБА_4 спричинив потерпілому колото різану рану в області лівого колінного суглоба, крововилив в м`які тканини по ходу раневого каналу, крововилив у правій щелепній області, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

У касаційній скарзі засуджений просить скасувати вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 жовтня 2014 року й ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 03 березня 2016 року та перекваліфікувати його дії на ч. 1 ст. 119 КК України. Засуджений вважає, що судом не було застосовано закон який підлягає застосуванню. Вказує про невідповідність призначеного покарання тяжкості скоєного правопорушення.
Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Засудженим ОСОБА_4 у касаційній скарзі порушується питання про перегляд судових рішень щодо нього у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неповнотою судового розгляду. Проте, зазначені обставини були предметом розгляду судів першої й апеляційної інстанцій, та їм дана належна оцінка. Відповідно до вимог ст. 433 КПК України, вони перегляду в касаційному порядку не підлягають, тому, при розгляді доводів касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судами.
Доводи засудженого, про те що судом його дії не вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України судова колегія вважає безпідставними.

Як вбачається з копій судових рішень, свої висновки про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України суд першої інстанції обґрунтував дослідивши показання самого засудженого, який вину фактично не заперечував, але вказав, що умислу на вбивство у нього не було.

Судом проаналізовано показання:

потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила, що ОСОБА_4 дав 100 грн. ОСОБА_5 на придбання алкогольних напоїв та продуктів харчування. Так як вона та ОСОБА_7 були в стані алкогольного сп`яніння вони пішли відпочивати. Пізніше вона прокинулась від того, що засуджений розбудив ОСОБА_7 і просив подивитися, чи він вбив ОСОБА_5 , чи підрізав.

Коли вона зайшла до кімнати то побачила, що останній був мертвий;

свідка ОСОБА_8 який пояснив, що ОСОБА_7 приходила та просила викликати швидку для ОСОБА_5 . Після виклику швидкої він пішов до сусідів, на ліжку в сидячому положенні побачив труп ОСОБА_5 , а ОСОБА_7 пояснила, що він прийшов з пораненням;

свідка ОСОБА_7 , яка вказала, що ОСОБА_4 дав гроші ОСОБА_5 на придбання алкогольних напоїв та продуктів. Так як вона була в стані алкогольного сп`яніння то пішла спати з ОСОБА_6 . Прокинулась від того, що її розбудив ОСОБА_4 та просив подивитися, чи він вбив ОСОБА_5 , чи підрізав, та просив заховати ножа, щоб його не знайшли працівники міліції.

Здійснено посилання на письмові докази у справі:

протокол огляду місця події від 09 березня 2014 року за адресою АДРЕСА_2 , яким зафіксовано обстановку місця події та вилучено ніж з речовиною червоного бурого кольору;

протокол огляду місця події від 20 березня 2014 року відповідно до якого в приміщенні моргу вилучено одяг ОСОБА_9 ;

протокол огляду предметів від 10 березня 2014 року;

висновок за результатами медичного огляду № 36 від 10 березня

2014 року, відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_4 під час вчинення злочину перебував в стані алкогольного сп`яніння;

протокол слідчого експерименту від 11 березня 2014 року, згідно якого засуджений на місці події показав і розказав, за яких обставин та яким чином наніс удар потерпілому;

висновки судово-медичної експертизи № 201 від 04 квітня 2014 року і додаткової судово-медичної експертизи № 201 від 25 квітня 2014 року, якими встановлено локалізацію, механізм утворення, ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, виявлених на трупі ОСОБА_5 , та встановлена причина смерті від проникаючого поранення з пошкодженням серця. Також зазначено, що можливість заподіяння тілесного ушкодження у вигляді колото-різаної рани передньої поверхні грудної клітини зліва, при обставинах, на які вказав ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту, малоймовірна;

висновок експерта № 159 від 01 квітня 2014 року, з якого вбачається, що ОСОБА_4 в момент вчинення злочину психічним захворюванням не страждав, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані, міг усвідомлювати свої дії і керувати ними, у відношенні інкримінованого діяння, осудний;

висновок експерта № 201 від 16 квітня 2014 року, згідно якого на одязі засудженого знайдена кров людини, домішки якої можуть походити від потерпілого;

висновок експерта № 65 від 23 квітня 2014 року, яким встановлено, що на змиві з клинка кухонного ножа, виявлено кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_5 , а на ручці - пото-жирові накладення людини, які можуть походити від ОСОБА_4 .

Виходячи з викладеного, вина засудженого ОСОБА_4 доведена повністю, а його дії суд першої інстанції вірно кваліфікував за ч. 1

ст. 115 КК України.

Даних, які б свідчили, що у справі неправильно застосовано кримінальний закон, не виявлено.

Доводи ОСОБА_4 про невідповідність призначеного покарання тяжкості скоєного правопорушення судова колегія вважає необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а згідно з ч. 2

ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Щодо покарання, яке призначено ОСОБА_4 то воно, на думку колегії суддів, відповідає вказаним вимогам закону.

Судом враховано, що обвинувачений скоїв особливо тяжкий злочин, який спричинив загибель людини, посередню характеристику засудженого та те, що він не судимий, не перебуває на обліку у психіатра, працює, але страждає алкоголізмом та потребує лікування.

Обставин, що пом`якшують покарання засудженого відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Із урахуванням всіх обставин справи суд призначив ОСОБА_4 покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових правопорушень, навівши у вироку переконливі підстави такого рішення.
Апеляційний розгляд кримінального провадження проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Всі доводи апеляції засудженого та його захисника були належно перевірені апеляційною інстанцією та на них надано змістовні відповіді.
Ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Інших доводів, які були б підставами для зміни чи скасування судових рішень щодо ОСОБА_4 у касаційній скарзі засудженого не наведено.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Відмовити ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 жовтня 2014 року й ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 03 березня 2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 аОСОБА_2 ОСОБА_3