АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11 сс/796/2759/2016 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія скарга Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
8 вересня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

При секретареві ОСОБА_5 ,

за участю представника заявниці адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в розташуванні суду апеляційну скаргу заявниці ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського району міста Києва від 30 червня 2016 року, якою її скаргу на постанову старшого слідчого відділу розслідування ДТП СУ ГУ НП у Київській області майора поліції ОСОБА_8 від 25 травня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000293 їй повернуто, а також матеріали судової справи і закритого кримінального провадження, -

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Шевченківського району міста Києва від 30 червня 2016 року скаргу ОСОБА_7 на постанову старшого слідчого відділу розслідування ДТП СУ ГУ НП у Київській області майора поліції ОСОБА_8 від 25 травня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000293 їй повернуто.

На обґрунтування слідчий суддя послався на пропуск заявницею встановленого строку оскарження постанови, відсутність клопотання про поновлення цього строку та не вказана поважність причин для його поновлення.

Не погодившись зі вказаним рішенням, ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій зауважує, що, дізналась з постанови від 25 травня 2016 року про закриття кримінального провадження, яке було відкрите за фактом загибелі внаслідок ДТП її брата лише 10 червня цього ж року, і цей факт визнано, в тому числі, і в оскарженій нею ухвалі слідчого судді, вона одразу ж, 15 червня 2016 року, звернулася зі скаргою на цю постанову до слідчого судді Васильківського районного суду Київської області, помилково вважаючи, що саме йому підсудна вказана скарга, бо досліджувана подія сталася на території міста Василькова.

23 червня 2016 року вона отримала ухвалу слідчого судді Васильківського районного суду міста Києва, якою її скаргу було повернуто, бо цьому суду вона не підсудна.

30 червня 2016 року вона подала скаргу на згадану постанову слідчого до Шевченківського районного суду міста Києва з тих причин, що, мешкаючи у невеликому населеному пункті була позбавлена можливості оперативно отримати належну юридичну консультацію від адвоката, а до того ж, і мусила доглядати за тяжко хворою похилого віку матір`ю, яка в ті дні перебувала на стаціонарному лікуванні.

Про це вона заявила у своїй скарзі до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва, а тому вважала, що причини пропуску строку оскарження постанови старшого слідчого є поважними.

На цих підставах апелянт просила скасувати оскаржену ухвалу слідчого судді, визнати причини пропуску строку оскарження постанови старшого слідчого поважними, поновити строк оскарження цієї постанови та направити матеріали провадження у скарзі до суду першої інстанції для виконання вимог ст. 306 КПК України.

В апеляційному засіданні представник апелянта адвокат ОСОБА_6 апеляційні вимоги в частині скасування ухвали слідчого судді, визнання причин пропуску строку оскарження постанови старшого слідчого поважними та поновлення цього строку підтримав, але, на зміну апеляційних вимог, просив розглянути згадану скаргу по суті, задовольнити її, скасувати оскаржену постанову старшого слідчого від 25 травня 2016 року та повернути матеріали кримінального провадження до відділу розслідування ДТП СУ ГУ НП у Київській області для продовження досудового розслідування.

На обґрунтування представник потерпілої послався на наявні в матеріалах кримінального провадження неправильність, суперечності в доказах, на яких ґрунтується оскаржена постанова старшого слідчого, вказав на істотну, на його думку, неповноту досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді, виступ представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 на підтримку апеляційних доводів зі згаданими вище змінами та уточненнями, дослідивши матеріали закритого кримінального провадження, провівши судові дебати, колегія суддів визнає наступне.

Доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку оскарження постанови старшого слідчого підтверджені наявними у матеріалах судової справи і додатково наданими нею до апеляційної скарги відомостями, зокрема в частині дати отримання нею оскарженої постанови старшого слідчого, дати звернення зі скаргою до слідчого судді Васильківського районного суду міста Києва, дати отримання ухвали слідчого судді вказаного суду, а тому вже самі по собі заслуговують на увагу, вказують на те, що заявниця, хоча і помилково звернувшись в суд з порушенням правил підсудності, але своєчасно, у встановлений ст. 304 КПК України, строк оскаржила згадану постанову старшого слідчого, в подальшому порівняно оперативно вживала заходів щодо спрямування скарги на цю постанову до належного суду, а тому строк її оскарження пропустила вимушено, з поважних причин, відтак судова колегія в цій частині апеляційні вимоги задовольняє, скасовує ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду, визнає пропуск строку оскарження постанови старшого слідчого від 25 травня 2016 року допущеним з поважних причин та поновлює цей строк, приймаючи скаргу до свого провадження та задовольняючи в цій частині висловлені представником апелянта в апеляційному засіданні зміни та доповнення до апеляційної скарги і маючи на увазі, що таке рішення відповідає загальним засадам і принципам правосуддя, а саме захисту прав учасників кримінального провадження та дотримання розумних строків цього провадження.

Що ж стосується доводів скарги на постанову старшого слідчого від 25 травня 2016 року, то вони ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження з наступних підстав.

В указаній постанові старший слідчий своє рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю в діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення обґрунтував та вмотивував посиланнями на показання ОСОБА_9 , підтверджені ним в ході слідчого експерименту, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_7 , які підтвердив висновками інженерно-технічної експертизи № 8-02/525 від 16 травня 2016 року.

Однак, вивчення тексту цієї експертизи(а.с. 105-108) показує, що експерту ОСОБА_10 у цьому конкретному випадку старшим слідчим були надані вихідні дані, які ґрунтувалися лише на показаннях самого ОСОБА_9 про те, що на момент досліджуваної події дорожнє покриття було вологим.

Саме на підставі цих вихідних даних та зроблених з їх урахуванням розрахунків експерт прийшов до висновку про відсутність у водія ОСОБА_9 технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_11 з моменту, коли він отримав можливість побачити цього пішохода.

Між тим, у кримінальному провадженні містяться, крім показань ОСОБА_9 , також і показання свідків ОСОБА_12 (а.с. 57-59), ОСОБА_13 (а.с. 61-63), ОСОБА_14 (а.с. 69-71), які твердили, що проїзна частина дороги була сухою.

Натомість свідки ОСОБА_15 (а.с. 64-66), ОСОБА_16 (а.с. 73-75), ОСОБА_17 (а.с. 78-80) заявили, що проїзна частина на час досліджуваної події була вологою.

Ці суперечності в доказах, особливо з урахуванням того, що свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 перебували в одній компанії з потерпілим ОСОБА_11 , а свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 знаходилися в іншій компанії, і потребують більш ретельного дослідження шляхом проведення одночасного допиту згаданих свідків, розширення кола свідків, отримання відомостей з цього питання від відповідної установи Гідрометеорологічної служби тощо.

Необхідність усунення вказаної суперечності викликана загально відомим фактом того, що стан дорожнього покриття вологе чи сухе істотно впливає на довжину гальмівного шляху автомобіля, а в цьому конкретному випадку, за висновком експерта,довжина зупиночного шляху для автомобіля під керуванням водія ОСОБА_9 складала орієнтовно 34-42 метри, а побачив він пішохода ОСОБА_11 , як показав слідчий експеримент, з відстані 27,8 метри, тобто перевищення незначне і у разі не мокрого, а сухого дорожнього покриття результати могли кардинально відрізнятися.

Після вжиття всіх можливих заходів для усунення вказаної суперечності слід провести повторну комісійну експертизу, надавши для дослідження експертам всі отримані докази для того, щоб вони могли прийти до повних, належних, достовірних висновків по суті поставлених запитань.

Крім того, експерт ОСОБА_10 залишив без своєї оцінки ті обставини, що водій ОСОБА_9 керував автомобілем в нічний час, при відсутності освітлення дороги, на «ближньому» світлі фар та не дав своєї оцінки його діям в цій частині, між тим, за умови керування автомобілем на «дальньому» світлі фар видимість була би збільшеною і водій міг би завчасно побачити перешкоду на дорозі та належно зреагувати на неї.

Без дослідження в ході досудового розслідування виявились ті обставини, що саме в той період, коли ОСОБА_9 здійснював рух на дорозі, дві групи пішоходів практично одночасно, незалежно одна від іншої, переходили дорогу у невстановленому місці.

У цьому напрямку в ході досудового розслідування належить повторно допитати згаданих свідків, розширити коло свідків та встановити чи не є така практика пішоходів сталим явищем, чи було ОСОБА_9 відомо раніше про таку практику, чи здійснював він рух у цьому місці раніше, і в залежності від результатів цих слідчих дій поставити питання перед компетентними органами про облаштування пішохідного переходу, дорожніх знаків тощо для упередження подібних випадків.

Свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 твердили, що до досліджуваної події вони спільно із ОСОБА_11 вживали спиртні напої.

При цьому їхні показання у цій частині істотно відрізнялись від випитих кожним по 2-3 пляшки пива, до випитих після цієї кількості пива 1-2 пляшок горілки.

Між тим, у лікарській довідці (а.с. 28), лікарському свідоцтві про смерть (а.с. 34), про що відзначено також і у висновках судово-медичної експертизи трупа (а.с. 83), відсутні будь-які відомості щодо перебування ОСОБА_11 на час досліджуваної події в стані алкогольного сп`яніння.

Тим часом, вказані відомості мають суттєве значення для правильної оцінки дій пішохода ОСОБА_11 , бо стан сп`яніння міг істотно вплинути на характер його руху через проїзну частину дороги.

Отже, для усунення цієї неповноти потрібно спільно допитати працівників «швидкої допомоги», які виїжджали на місце події, лікарів та інших медичних працівників, які приймали ОСОБА_11 на лікування, вказаних вище свідків, уточнити у них яку ж кількість спиртного і якого саме вжив ОСОБА_11 , в якому, на їхню думку, стані перебував потерпілий, як він рухався в період до наїзду; розширивши коло свідків, з`ясувати схильність чи не схильність ОСОБА_11 до вживання спиртного, його поведінку, вміння координувати свої рухи тощо, в стані сп`яніння.

В своєму початковому поясненні ОСОБА_9 твердив, що рухаючись дорогою, він побачив, що з двору вибігло кілька чоловік, які почали перебігати дорогу у невстановленому місці, після чого, «незрозуміло як» він вчинив наїзд на невідомого йому чоловіка.(а.с. 48), а в показаннях як свідок на а.с. 49-51 він уже не згадує про вказаних в поясненні кількох осіб, проте говорить, що раптово побачив силует пішохода, не може пояснити рухався це пішохід чи ні, якою частиною він був повернутий до автомобіля.

В ході досудового розслідування жодних спроб усунути і ці суперечності вжито не було.

Між тим, 29 березня 2016 року на ім`я старшого слідчого ОСОБА_20 надійшов диск з відеоматеріалами з камери відео спостереження, розташованої на воротах комбінату хлібопродуктів по АДРЕСА_1 , підписаний від імені « ОСОБА_21 », в той час, як у зверненні до старшого слідчого вказано, що цей диск надає « ОСОБА_22 », а не « ОСОБА_9 », як належить за всіма іншими матеріалами кримінального провадження, зокрема, фіксацією відомостей про його особу, вказаних у протоколах за його участю, характеристиці по місцю роботи, договорі із захисником, ордері, ксерокопії відповідних сторінок паспорту(а.с. 41).

Того ж дня старший слідчий оглянув цей відеозапис, переглянув відео зйомку, що на ньому міститься(а.с. 53-54) та визнав, попри нез`ясованість джерела його походження, вказаний відеозапис речовим доказом і долучив його до матеріалів кримінального провадження.

Судова колегія визнає, що, за умови усунення недоліків щодо нез`ясованості походження цього відеозапису, він може мати істотне значення як речовий доказ у справі, оскільки на ньому реально зафіксовано перебіг досліджуваної подій.

При цьому, належить також встановити шляхом огляду місця події відстань від відеокамери і до місця події, що дасть змогу більш реально оцінити показання ОСОБА_9 щодо відстані, з якої він зміг помітити пішохода.

Крім того, зафіксовані на цьому записі події не в повній мірі відповідають поясненням свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 щодо перебігу досліджуваної події, бо за їхніми поясненнями під час допитів вони спочатку не звернули увагу на те, що ОСОБА_11 поруч з ними нема, а коли Вадим Кернер спитав «Де ж Валєра?», через мить почули звук глухого удару з боку проїзної частини, а відповідно до відеозапису наїзд стався без значного проміжку часу від того, як група осіб перейшла дорогу.

Між тим свідок « ОСОБА_23 » взагалі в ході досудового розслідування не допитаний і цей недолік потрібно виправити.

В силу викладеного вище судова колегія приходить до переконання, що досудове розслідування закрите передчасно, без усунення всіх суперечностей в доказах, без забезпечення повноти, всебічності, об`єктивності, неупередженості, без з`ясування передумов того, що сталося та вжиття заходів до їх упередження, без проведення належних і повних експертних досліджень, в тому числі, за необхідності і експертних досліджень речового доказу відеозапису, лише після чого можливо буде прийти до певних висновків по суті кримінального провадження.

Таким чином, судова колегія задовольняє апеляційну скаргу зі змінами та доповненнями, висловленими представником потерпілого адвокатом ОСОБА_6 , задовольняє скаргу на постанову старшого слідчого від 25 травня 2016 року, скасовує вказану постанову і матеріали кримінального провадження повертає відділу розслідування ДТП СУ ГУ НП у Київській області для продовження досудового розслідування.

На підставі вказаного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити. Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30 серпня 2016 року, якою її скаргу на постанову старшого слідчого відділу розслідування ДТП СУ ГУ НП у Київській області ОСОБА_8 від 25 травня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000293 їй повернуто скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою поновити ОСОБА_7 строк оскарження вказаної постанови старшого слідчого.

Скаргу ОСОБА_7 на цю постанову задовольнити. Вказану постанову старшого слідчого скасувати та повернути матеріали кримінального провадження відділу розслідування ДТП СУ ГУ НП у Київській області для продовження досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

[1]