Справа № 675/1710/16-к
Провадження № 1-кп/675/78/2016
У Х В А Л А

"22" липня 2016 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_5 , заявив клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на особисте зобов`язання.
Дослідивши матеріали клопотання, вислухавши думку сторін обвинувачення та захисту, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України суду надане право вирішувати питання зміни, скасування або обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого, в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
При вирішенні заявленого клопотання судом враховуються положення ст. 131 КПК України, якою визначено, що одним із передбачених КПК України видом заходів забезпечення кримінального провадження, що застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, є запобіжні заходи, що застосовуються на підставі ухвали суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Як зазначено у ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає у забороні обвинуваченому покидати житло цілодобово або у певний період доби і застосовується до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Вирішуючи питання про заміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на особисте зобов`язання, суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Так, при розгляді клопотання, суд враховує наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186 КК України, які класифікуються як тяжкі злочини, за вчинення яких передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років.
Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого ОСОБА_7 винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, даних про його особу, вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, репутацію обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_7 не одружений не працюючий, а тому може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що фактично унеможливлює здійснення за ним контролю з боку прокурора у разі обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання або особистої поруки. Разом з тим, суд приймає до уваги факт добровільного повного відшкодування ОСОБА_7 матеріальної шкоди, заподіяної потерпілій ОСОБА_8 .
Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженніта вчинити інше кримінальне правопорушення.
З огляду на викладене, суд дійшов переконливого висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 слід продовжити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів, однак обмежити заборону ОСОБА_7 залишати житло вечірнім та нічним часом, з покладенням на нього обов`язку, передбаченого ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 331, 372 Кримінального процесуального кодексу України,
п о с т а н о в и в :
продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю м. Шепетівка, за національністю рому, громадянину України, освіта середня, не працюючому, не одруженому, раніше не судимому, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши залишати житло з 19 години до 07 години, строком на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 14 год. 20 хв. 22 липня 2016 року до 14 год. 20 хв. 20 вересня 2016 року.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 на строк два місяці обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою суду.
Ухвала про продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Направити копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для виконання та контролю до Шепетівського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Хмельницькій області.

Ухвала може бути оскаржена обвинуваченим або його захисником в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Хмельницької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1