У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2016 року Дзержинський районний суд м.Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові заяву адвоката ОСОБА_3 , діючого в порядку представництва інтересів потерпілої ОСОБА_4 , її малолітніх дітей ОСОБА_5 , 2015 року народження, ОСОБА_6 , 2006 року народження про роз`яснення (вирішення) процесуальних питань пов`язаних з виконанням ухвали слідчого судді, -

встановив:
ОСОБА_4 13.07.2016 року надіслана поштою заява від 12.07.2016 року про вчинення кримінального правопорушення до Шевченківського ВП Холодногірського ВП ГУ НП у Харківській обл. Згідно з фабулою поданої заяви ОСОБА_4 повідомлено правоохоронні органи про вчинення двох кримінальних правопорушень: порушення недоторканості житла, за ст.162 ч.1 КК України, і крадіжка за попередньою змовою групою осіб, за ст.185 ч.2 КК України.

В зв`язку з бездіяльністю уповноваженої особи щодо невнесення відомостей за поданою потерпілою заявою до ЄРДР - представником потерпілої ОСОБА_4 подано скаргу в порядку ст.303 КПК України до слідчого судді Дзержинського району м.Харкова.

Скаргу адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Шевченківського ВП розглянуто слідчим суддею та задоволено. Згідно з резолютивною частиною відповідної ухвали від 25.07.2016р. зобов`язано уповноважених осіб Шевченківського ВП Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою ОСОБА_4 від 12 липня 2016р. про вчинення кримінального правопорушення та розпочати досудове розслідування.

Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 25.07.2016р. для виконання направлено до Шевченківського ВП Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області. Зазначену ухвалу одержано Шевченківським ВП 02.08.2016р., що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію кримінального правопорушення за ст..162 ч.1 КК України.

Згідно з наданими заявником, адвокатом ОСОБА_3 , відомостями уповноваженою особою Шевченківського ВП Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 25.07.2016р. виконано фактично частково, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за заявою ОСОБА_4 від 12 липня 2016р. про вчинення кримінального правопорушення за фактом порушення недоторканості житла за попередньою кваліфікацією за ст.162 ч.1 КК України.

В частини внесення відомостей щодо заволодіння майном потерпілої ОСОБА_4 та її дітей, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесено. Відповідно до листа від 23.09.2016р. вих..№04-26-3814-16 Харківської місцевої прокуратури №1 органом досудового розслідування не внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення у зв`язку із зазначенням в описовій частині ухвали слідчого судді від 25.07.2016р. лише факти скоєння кримінального правопорушення недоторканості житла.

У зв`язку з неповним виконанням ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 25.07.2016р. адвокатом ОСОБА_3 подано заяву про роз`яснення та вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням ухвали слідчого судді.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість рішень суду. За неповагу до суду і судді винні особи притягаються до юридичної відповідальності.

Статтею 3 передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 8 в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 55 права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997р. №475/97-ВР ратифіковано відповідну Конвенцію та протоколи до неї. Зазначена Конвенція набула чинності для України з 11.09.1997р.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Відповідно до статті 534 КПК України «Порядок виконання судових рішень у кримінальному провадженні»

1. У разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні.

2. Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню.

5. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що заява відповідає вимогам КПК України, та виходячи з норм ст. 55 Конституції України, підлягає судовому розгляду.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року встановлено наступне:

Стаття 6. Право на справедливий суд

1. Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стаття 13 Право на ефективний засіб юридичного захисту

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 17 Заборона зловживання правами

Жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено наступне:

Стаття 1 Захист власності

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 17 травня 2011 року у справі ОСОБА_7 до України констатовано порушення права на мирне володіння майном, необґрунтоване втручання держави у приватне та сімейне життя. Внаслідок зазначеного порушення прав заявниці Державною Україна було сплачено на її користь кошти в сумі 22 000 Євро.

У справі Желтяков проти України Європейським судом з прав людини в рішенні від 09 червня 2011 року констатовано порушення права на справедливий суд протягом розумного строку та порушення права на мирне володіння майном через тривале невиконання рішення суду.

Європейським судом неодноразово встановлювалось порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та статті 1 Першого протоколу за подібних обставин (див., наприклад, рішення від 21 вересня 2006 року у справі "Борщевський проти Росії" (Borshchevskiy v. Russia), 14853/03, пп. 62-65, рішення від 27 березня 2008 року у справі "Мурзатий проти Росії" (Murzatin v. Russia), 26338/06, пп. 38-42, та рішення у справі "Єрогова проти Росії" (Yerogova v. Russia).

В контексті розглядаємої заяви адвоката ОСОБА_3 про роз`яснення і вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням ухвали слідчого судді від 25.07.2016р., суд вважає, що органами досудового розслідування та прокурором допущене неприйнятне зволікання з виконанням зазначеної ухвали слідчого судді.

Вказаним невиконанням судового рішення, яке набуло статус остаточного, порушено право ОСОБА_4 та її дітей на мирне володіння майном, право на ефективний засіб юридичного захисту. Суд вважає вказане порушення очевидним, оскільки органом досудового розслідування до Єдиного реєстру досудових розслідувань у фабулі кримінального правопорушення за ст..162 ч.1 КК України самостійно відзначено про незаконне виселення ОСОБА_4 із сумісно набутої квартири з боку її чоловіка. Крім того, суд відмічає, що уповноважена особа органу досудового розслідування явно і недвозначно здійснила зловживання правами в контексті змісту статті 17 Конвенції. Зазначене в тому числі підтверджується Постановою слідчого СВ Шевченківського ВП Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області від 13 серпня 2016 року про залучення представника потерпілого. У мотивувальній частині зазначеної постанови слідчого в тому числі явно і недвозначно вказано про таємне викрадення речей та матеріальних цінностей, що належать ОСОБА_4 і її малолітнім дітям, що спричинило матеріальну шкоду.

Крім того, суд вважає, що тривале невиконання рішення суду є порушенням права на справедливий суд упродовж розумного строку згідно зі ст..6 Конвенції. В той же час прокурор Харківської місцевої прокуратури №1, до якого з приводу невиконання ухвали слідчого судді зверталась ОСОБА_4 , замість вжиття належних заходів щодо виконання рішення суду, надання вказівки в порядку ст..36 КПК України, вдався до довільного і невірного тлумачення рішення суду, що підтверджується листом від 23.09.2016р. вих..№04-26-3814-16 Харківської місцевої прокуратури №1.

Суд відмічає, що ухвала слідчого судді від 05 жовтня 2016р. у справі №638/15495/16-к, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР за умисне невиконання рішення суду, не є перешкодою для розгляду заяви у цій справі.

Діючими положеннями КПК не передбачено преюдиції іншого рішення суду, винесеного в порядку кримінального провадження. Відповідно до ст..94 КПК України суд кожного разу самостійно досліджує всі обставини справи. Крім того, слідчим суддею в іншій справі № 638/15495/16-к розглядалась скарга в порядку ст..303 КПК України і, відповідно, досліджувалось питання щодо наявності чи відсутності в заяві та доданих документах можливих ознак кримінального правопорушення за статтею 382 КК України. В той же час питання виконання рішення суду, встановлення порядку та способу його виконання, вирішується відповідно до положень ст..534 КПК України.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що заява адвоката ОСОБА_3 в частині роз`яснення ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 25 липня 2016 року не може бути задоволена. На думку суду, вказана ухвала слідчого судді від 25 липня 2016 року однозначно та безумовне вказує на повне задоволення скарги та зобов`язання зареєструвати кримінальне правопорушення за всіма фактами, наведеними в повідомленні про кримінальне правопорушення від 12.07.2016р., поданому ОСОБА_4 , як за фактом порушення недоторканості житла ОСОБА_4 та її двох малолітніх дітей, так і за фактом таємного викрадення особистого майна ОСОБА_4 та її двох малолітніх дітей.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3,8,9,19,55, 124,129 Конституції України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та протоколами до неї, Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст..ст.2, 214, 91-94, 110, 303,306,307,309, 532-534 КПК України,

У х в а л и в :

Заяву Адвоката ОСОБА_3 задовольнити частково.

Встановити, що ухвала слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 25 липня 2016 року у справі № 638/11944/16-к має бути виконана негайно шляхом внесення уповноваженою особою Шевченківського відділення поліції Холодногірського відділу поліції ГУ НП в Харківській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за заявою ОСОБА_4 від 12 липня 2016року (одержана 14.07.2016р.) про вчинення кримінального правопорушення за фактом порушення недоторканості житла ОСОБА_4 та її дітей за попередньою змовою групою осіб, а саме ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , стаття 162 частина 1 КК України після чого розпочати досудове розслідування, та за фактом таємного викрадення майна ОСОБА_4 та її дітей, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 групою осіб ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , стаття 185 частина 2 КК України після чого розпочати досудове розслідування.

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала відповідно до ст.309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя