Справа № 180/180/16-к
УХВАЛА
07 листопада 2016 р. м.Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

в судовому засіданні з розгляду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшло клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб,так як відносно ОСОБА_4 обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, термін дії якого сплив 04.11.2016 року, і ризики, передбачені ст.177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, не відпали, а саме: обвинувачений може впливати на свідків; переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення аналогічне тому, в якому обвинувачується. Крім того, прокурор просить взяти до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і, у разі визнання його винним, йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі від 4 до 6 років. Застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, фактично не може забезпечити реальне запобігання спробам вчинити ним дії, передбачені п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України. У разі обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_4 може покинути відомі слідству можливі місця його перебування, внаслідок чого прокурор не зможе фактично контролювати виконання обвинуваченим умов більш м`якого запобіжного заходу. Також, під час досудового розслідування та судового розгляду не надійшло жодних звернень про передачу ОСОБА_4 комусь на поруки; ОСОБА_4 не має постійного джерела доходів, що виключає застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки цей запобіжний захід може спонукати його до вчинення нових корисливих кримінальних правопрушень.

Обвинувачений не погодився з клопотанням прокурора, просив не обирати йому запобіжний захід, пов`язаний з обмеженням волі. Пояснив, що має постійне місце проживання, за яким також зареєстрований та проживає разом із матір`ю. Мати отримує пенсію, а тому зможе його утримувати.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 категорично не погодилася з клопотанням прокурора про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурором не доведено наявність ризиків, встановлених ст.177 КПК України. Так, прокурор зазначає, що обвинувачений може ухилитися від суду, однак після закінчення 04 листопада 2016 року запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_4 не покинув міста, хоча мав таку можливість, і прибув до Марганецького міського суду. Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вже не є актуальним, оскільки всі докази долучені до кримінального провадження. Впливати на потерпілого ОСОБА_8 також не зможе, так як потерпілий помер. Крім того, посилання прокурора на те, що тяжкість покарання, яке передбачено ч.2 ст.186 КК України, спонукає обвинуваченого ухилитися від суду, не може братися до уваги, оскільки дане кримінальне провадження вже розглядалося судом першої інстанції, ухвалено вирок, який був скасований судом апеляційної інстанції в частині засудження ОСОБА_6 та ОСОБА_4 саме за ч.2 ст.186 КК України, як необґрунтований та невмотивований, тобто виникли сумніви у правильності правової кваліфікації дій обвинувачених, тому вказана обставина не може бути прийнята, як ризик в розумінні ст.177 КПК України. Тому просила обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Суд, з`ясувавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, та інші матеріали кримінального провадження, приходить до такого.
Відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні.
Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.
Судом встановлено, що ухвалою колегії судді судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2016 року міру запобіжного заходу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строком на 60 днів до 4 листопада 2016 року. 04 листопада 2016 року ОСОБА_4 звільнено з-під варти.
Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу ОСОБА_4 , суд враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий за корисливі злочини, останній раз до 3-х років позбавлення волі за ч.3 ст.185 КК України, 29 квітня 2013 року звільнений з Жовтоводської ВК № 26 у зв`язку з відбуттям строку покарання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, має матір похилого віку, яка проживає за тією ж адресою, що й обвинувачений.

Також, ОСОБА_4 обвинувачується в скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а саме: у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

Однак, суд приймає до уваги той факт, що судом апеляційної інстанції поставлено під сумнів висновок Марганецького міського суду щодо правильності кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.2 ст.186 КК України.

Також, суд вважає, що прокурором не доведено ризик переховування ОСОБА_4 від суду, оскільки останній перебував на волі дві доби і мав можливість ухилитися від суду, однак з`явився в судове засідання з розгляду клоптання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Не доведено і ризик впливу з боку обвинуваченого на потерпілого, свідків, та ризику вчинити ішне кримінальне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і вважає за необхідне обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Враховуючи вказані обставини суд вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.
Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не може перевищувати двох місяців.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 181, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити прокурору у задоволенні клопотання.

Застосувати у відношенні ОСОБА_4 , який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово.
Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- заборонити залишати своє фактичне місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.
- за першим викликом чи вимогою, з`являтися до суду.
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Встановити строк домашнього арешту ОСОБА_4 , до 16 години 30 хвилин 05 січня 2017 року включно.
Копію ухвали направити Марганецькому ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, Дніпропетровському УВП управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області № 4, прокурору, вручити обвинуваченому та його захиснику.

Ухвала суду постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення остаточного рішення, окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1