Провадження № 11-кп/792/99/16
Справа № 686/6687/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 травня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

законного представника неповнолітнього потерпілого
ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження №0006293 від 19.12.2014 року по обвинуваченню ОСОБА_11 за ч.1 ст.286 КК України за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника адвоката ОСОБА_10 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 20 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а :
Цим вироком

ОСОБА_11 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Городок, Хмельницької області, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою технічною освітою, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, непрацюючого, раніше не судимого, -

засуджено за ч.1 ст.286 КК України на 4 місяці арешту з позбавленням його права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_11 на користь потерпілого ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 5951, 74 грн., моральну шкоду в сумі 50000 грн.; на користь потерпілого ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 911, 48 грн., моральну шкоду в сумі 10000 грн.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_11 процесуальні витрати в сумі 515 грн. 59 коп. на користь держави.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, обвинувачений ОСОБА_11 19 грудня 2014 року біля 19 год., керуючи автомобілем „Renault Kangoo, держномер НОМЕР_1 , в порушення вимог п.п.10.1, 10.4 ПДР України якими передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь якою зміною напрямку руху, водій повинен переконатися, що це буде безпечним не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот, рухаючись по вул.І.Франка зі сторони вул.Л.Толстого в напрямку до вул.Купріна, наближаючись до заїзду на територію НВК №2 м.Хмельницький, перед виконанням маневру лівого повороту у заїзд до НВК №2 для подальшого руху прямо, не переконавшись у безпечності виконання маневру лівого повороту, не надав дорогу зустрічному транспортному засобу, мотоциклу „ЯВА 350/634, держномер 55-69, під керуванням водія ОСОБА_7 та допустив зіткнення з вказаним транспортним засобом. Внаслідок ДТП ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді садна шкіри передньої поверхні лівого колінного суглобу, закритий перелом наколінника лівого колінного суглобу зі зміщенням уламків і набряк м`яких тканин у його проекції, закритий перелом зовнішньої кісточки правого гомілково-ступневого суглобу з набряком м`яких тканин в його проекції, що відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Пасажир мотоцикла ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я у вигляді крововиливу, садна м`яких тканин лівого стена, закритий перелом гілки лівої сідничної кістки тазу зі зміщенням уламків.
В своїй апеляції, як вбачається з її змісту, захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати повністю і закрити кримінальне провадження у зв`язку із недоведеністю у його діяннях складу кримінального правопорушення, тобто із підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.373 КПК України.

Вважає вказаний вирок суду незаконним та необґрунтованим через неповноту та однобічність досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, допущені як органом досудового розслідування, так і судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що ухвалений місцевим судом вирок ґрунтується на припущеннях та на суперечливих доказах, окремі з яких при цьому є також і очевидно недопустимими.

Вважає, що докази, які покладені в основу обвинувального вироку, а саме: протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 19.12.2014 року; висновок експерта №132А від 26.03.2015 року є недопустимими.

Так як, при проведенні зазначеного огляду слідчий залучив в якості понятого до участі в проведенні вказаної слідчої дії рідного брата потерпілого ОСОБА_12 , що суперечить вимогам ч.7 ст.223 КПК України.

Також, при зазначені вихідних даних, необхідних для проведення автотехнічної експертизи слідчим були використані показання ОСОБА_11 дані ним в якості свідка, що у відповідності до ч.1 ст.87 КПк України, є недопустимими доказами.

Стверджує, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , які підтвердили показання самого обвинуваченого про те, що під час виконання повороту ліворуч вони не бачили, що їм назустріч рухався мотоцикл „Ява.

Також вказує, що поза увагою як слідчого, так і місцевого суду залишилось твердження обвинуваченого про те, що мотоцикл рухався без увімкненого світла фари, а технічно перевірити вказані обставини не виявилось за можливе через те, що вказаний мотоцикл не був визнаний речовим доказом по справі.

Вважає, що у задоволенні цивільного позову потерпілих суду першої інстанції слід було відмовити через відсутність позовних вимог останніх до страхової компанії НАСК „Оранта, у якій ОСОБА_11 застрахував свою цивільно-правову відповідальність за шкоду заподіяну третім особам, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та через не визначення відповідного статуту судом першої інстанції вказаної страхової компанії.

В своїй апеляції обвинувачений ОСОБА_11 просить вирок суду скасувати повністю і закрити кримінальне провадження у зв`язку із недоведеністю у його діяннях складу кримінального правопорушення, тобто із підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.373 КПК України.

При цьому посилається на аналогічні доводи, які зазначив в своїй апеляційній скарзі його захисник адвокат ОСОБА_10 .
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника на підтримку поданих ними апеляцій, прокурора, потерпілого ОСОБА_8 , неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 та законного представника неповнолітнього ОСОБА_7 ОСОБА_9 , які просили залишити вирок суду без зміни, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що вони підлягають до задоволення частково в силу наступних підстав.

Висновки місцевого суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, повністю підтверджуються зібраними у справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Зокрема, показаннями обвинуваченого ОСОБА_11 , який визнав сам факт зіткнення з мотоциклом потерпілого, однак заперечив свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що водій мотоцикла ОСОБА_7 їхав без увімкненого світла фари.

Разом з тим, потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 як на досудовому слідстві, так в суді першої інстанції детально та послідовно стверджували, що дорожньо-транспортна пригода сталася саме з вини обвинуваченого ОСОБА_11 , оскільки при здійсненні повороту до НВК №2 в м.Хмельницькому він не пропустив їх мотоцикл, що рухався йому назустріч.

Об`єктивно їхні показання підтверджуються даними слідчого експерименту від 20.03.2015 року, який було проведеного за їх участі, в ході якого потерпілі підтвердили, сам факт зіткнення автомобіля обвинуваченого з їх мотоциклом та показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які були очевидцями дорожньо-транспортної пригоди і, стверджували, що автомобіль, під керуванням обвинуваченого при здійсненні повороту ліворуч не включив покажчик повороту, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із мотоциклом, що рухався у зустрічному напрямку.

Саме ці докази, на думку колегії суддів місцевий суд обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку та підставно відкинув показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (пасажирів автомобіля „Renault Kangoo, держномер НОМЕР_1 ), які зазначили, що не бачили самого мотоцикла, однак категорично не стверджували, що він рухався без світла фари.

Разом з тим, самі потерпілі наполягали, що мотоцикл був у справному стані, рухався з увімкненим світлом фари, і це підтвердили вищевказані очевидці дорожньо-транспортної пригоди від 19.12.2014 року, а саме свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , не довіряти об`єктивності показань яких ні в суду першої інстанції, ні в колегії суддів не має жодних підстав.

Обстановка та фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди були зафіксовані в протоколі огляду місця пригоди та схеми дорожньо-транспортної пригоди від 19.12.2014 року, об`єктивність зафіксованих даних яких також не викликає в колегії суддів сумнівів.

При цьому, посилання апелянтів на те, що даний доказ є недопустимим через залучення до проведення вказаної процесуальної дії як понятого (рідного брата потерпілого ОСОБА_12 ), колегія суддів вважає безпідставним, через те, що у відповідності до ч.7 ст.223 КПК України залучення понятих для проведення огляду місця події не є обов`язковим, та відноситься до дискреційних повноважень слідчого.

Крім цього, суд апеляційної інстанції за клопотанням прокурора намагався об`єктивно перевірити показання обвинуваченого щодо можливості останнього побачити мотоцикл, який рухається без увімкненого світла фари, а також на видимість елементів дороги в час, коли відбулася дорожньо-транспортна пригода для чого, за клопотанням прокурора, направляв судове доручення органу досудового розслідування для проведення відповідного слідчого експерименту. Однак, обвинувачений ОСОБА_11 разом із своїм захисником адвокатом ОСОБА_10 відмовились від його проведення, про що свідчить їх заява від 30.03.2016 року та рапорт старшого слідчого СВ Хмельницького ВП ГУ НП в Хмельницькій області ОСОБА_18 від 31.03.2016 року, що у колегії суддів викликає обґрунтовані сумніви у об`єктивності показань обвинуваченого з приводу того, що потерпілий ОСОБА_7 рухався на мотоциклі без увімкненого світла фари, через що останній його не побачив.

З приводу доводів апелянтів про недопустимість як доказу висновку експерта, який проводив автотехнічну експертизу за №132А від 26.03.2015 року, колегія суддів погоджується з твердженням про те, що у відповідності до п.1 ч.3 ст.87 КПК України недопустимими також є докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінального обвинуваченні. Зокрема, показаннями свідка ОСОБА_11 щодо вихідних даних, які були використанні при призначенні автотехнічної експертизи.

Разом з тим, на думку колегії суддів, беззаперечним є той факт, що водій транспортного засобу „Renault Kangoo, держномер НОМЕР_1 , ОСОБА_11 , рухаючись у темну пору доби, та не за досить сприятливих безпечності дорожнього руху погодних умов, та виконуючи поворот ліворуч, через смугу зустрічного руху мав би діяти виключно уважно щоб чітко дотриматись вимог п.п.10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, а саме: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність доводів апелянтів про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_11 з підстав недоведеності його вини у вчиненому.

Також, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , місцевий суд врахував пом`якшуючі обставини, а саме, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності. Також врахував характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, в зв`язку з чим обґрунтовано визначив обвинуваченому міру покарання у виді арешту, з позбавленням його права керувати транспортними засобами, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.

З приводу доводів апелянтів про безпідставне стягнення з ОСОБА_11 матеріальної та моральної шкоди, колегія суддів прийшла висновку про таке.

У відповідності до ч.2 ст.326 КПК України якщо в судове засідання не прибув за викликом цивільний відповідач, який не є обвинуваченим, або його представник, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за відсутності зазначених осіб з`ясувати обставини, що стосуються цивільного позову, вирішує питання про проведення судового розгляду без них або про відкладення судового розгляду. Суд має право накласти грошове стягнення на цивільного відповідача в порядку, передбаченому главою 12 цього Кодексу.

При вирішенні цивільного позову потерпілих у рамках кримінального провадження місцевий суд вказаних вимог процесуального закону не дотримався.

Зокрема, 15 травня 2015 року була винесена ухвала Хмельницького міськрайонного суду про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача страхової компанії НАСК „Оранта, проте місцевим судом не було забезпечено участі вказаної юридичної особи при розгляді цивільного позову, не визначено належний процесуальний статус НАСК „Оранта (згідно даних журналу судового від 16.06.2015 року та технічного запису судового засідання в електронному вигляді), із врахуванням того, що вона як страховик несе лімітовану цивільно-правову відповідальність за шкоду спричинену водієм застрахованого транспортного засобу „Renault Kangoo, держномер НОМЕР_1 , згідно полісу №АІ/1886987 від 30.07.2014 року.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок місцевого суду у частині вирішення цивільного позову слід скасувати, а матеріали справи у цій частині направити до Хмельницького міськрайонного суду на новий розгляд в порядку цивільного судочинства.

У зв`язку із наведеним та керуючись ст.ст.407, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника адвоката ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 20 листопада 2015 року щодо ОСОБА_11 в частині вирішення цивільного позову скасувати, а матеріали справи у цій частині направити до Хмельницького міськрайонного суду на новий розгляд в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку, протягом 3-х місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:
суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2