Справа № 308/7659/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 серпня 2016 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: слідчого ОСОБА_3 , та представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001037, -

ВСТАНОВИВ:
27 липня 2016 року о 19.10 год. в чергову частину Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області поступило повідомлення з служби «102» від ПП ТИСА-0109 (ПАТРУЛЬНА ПОЛІЦІЯ УЖГОРОД д/н 0562 ТОУОТА про те, що на автодорозі Київ-Чоп біля с. В. Лази, Ужгородського району, за порушення ПДР зупинено вантажний автомобіль марки РЕНО Магнум, д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом до нього марки FRUEHAUF, д.н.з. НОМЕР_2 , який перевозив камінь колотий з документами які викликають сумнів у їх достовірності.

28.07.2016 року, старшим слідчим СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 , дані відомості було внесено до ЄРДР, і цього ж дня розпочато досудове розслідування.

В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що водій вантажного автомобіля марки РЕНО Магнум, д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом до нього марки FRUEHAUF, д.н.з. НОМЕР_2 , гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , який працює далекобійником на вище вказаному транспортному засобі та який надає послуги у перевезенні вантажів по території України.

Так 27.07.2016 року він розвантаживши вантаж в м. Берегово, Закарпатської області, після чого йому на мобільний телефон зателефонували з логістичного підприємства яке займається пошуком вантажів та які повідомили, що є вантаж який необхідно перевести з Ужгородського району, в Івано-Франківську область, після чого він погодився на даний вантаж і через декілька хвилин йому зателефонував мобільний номер НОМЕР_3 , та який повідомив, що йому необхідно під`їхати до с. В. Лази, Ужгородського району. Будучи у вказаному населеному пункті 27.07.2016 року, близько 14 години, до нього підійшов вантажовідправник та з яким він в подальшому направився в с. Ярок, Ужгородського району, де за допомогою автокрану йому в напівпричіп було завантажено 18 піддонів каменю де на кожному піддоні в середньому знаходилось близько 1 м3 каменю. Після цього вантажовідправник надав йому супровідні документи а саме:

-Накладна № 9 від. 27.07.2016 року, видана п/п ОСОБА_6 , камінь колотий 18м3 за ціною 400 гривень за 1 м3 загальною сумою 7200 гривень;

-Розрахункова квитанція АМАК №071652 від 27.07.2016 року.

Виїздом СОГ на місце події слідчим, в присутності учасників було складено протокол огляду. В ході огляду, слідчим було вилучено транспортний засіб марки РЕНО Магнум, д.н.з. НОМЕР_1 , напівпричепом до нього марки FRUEHAUF, д.н.з. НОМЕР_2 , разом із вантажем тобто 18 м3 колотого каменю, що згідно свідоцтва про реєстрацію Т/З належить гр. ОСОБА_7 , мешканцю АДРЕСА_2 , накладну №9 від. 27.07.2016 року, виданою п/п ОСОБА_6 , камінь колотий 18м3 ціною 400 гривень за 1 м3 загальною сумою 7200 гривень та розрахункову квитанцію: АМАК №071652 від 27.07.2016 року.

Вилучене майно можна використовувати як знаряддя вчинення злочину, воно є предметом кримінального правопорушення, оскільки за допомогою транспортного засобу здійснювалось перевезення колотого каменю видобуток та збут якого без відповідних ліцензійних дозволів заборонений чинним законодавством України, а тому є підстави для тимчасового вилучення такого майна, передбачених ст. 167 КПК України відсутні та подальшого накладення арешту, відповідно до ст. 171 КПК України.

З урахуванням викладеного та того факту, що вилучене майно має значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні та можуть бути використані як докази, слідчий звернувся до суду з відповідним клопотанням.

Слідчий у ході судового розгляду заявлене клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Представник власника майна Фізичної особи підприємця ОСОБА_6 ОСОБА_4 заперечив проти задоволення зазначеного клопотання судом, оскільки камінь був придбаний ними на законних підставах.

Заслухавши пояснення слідчого та представника власника майна, дослідивши матеріали, долучені до клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

За ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку арешту майна з метою забезпечення спеціальної конфіскації, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
У випадку арешту майна з метою забезпечення: збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт
майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На підтвердження правомірності вилучення майна слідчим наданий суду протокол огляду місця події від 27.07.2016 року.

З витягу з кримінального провадження № 0001037 вбачається, що 28.07.2016 року було внесено до реєстру відомості про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 358 КК України із вищезазначеною фабулою.

Відповідно до ч. 4 ст. 358 КК України передбачена кримінальна відповідальність за використання завідомо підробленого документа у вигляді штрафу у розмірі до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Суд вважає за необхідне зазначити, що слідчим не доведено суду належними та допустимими доказами, обґрунтованість сумнівів у достовірності документів, наданих водієм зупиненого автомобілю. Досягнути мети слідства можливо і без накладення арешту на вилучені речі та документи, оскільки доступ до речей і документів нічим не утруднений, суду не доведено, що накладення арешту на майно викликано необхідністю запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Наданими суду доказами підтверджується правомірність придбання каменю Фізичною особою підприємцем ОСОБА_6 у ТОВ «Андезит»., відповідно на цей час у суду відсутні підстави для сумніви у законності його відчуження за накладною № 9 від. 27.07.2016 року, виданою п/п ОСОБА_6 на камінь колотий 18м3 ціною 400 гривень за 1 м3 загальною сумою 7200 гривень та розрахунковою квитанцією: АМАК №071652 від 27.07.2016 року.

Крім того, в обґрунтування клопотання слідчий посилається на той факт, що за допомогою транспортного засобу здійснювалося перевезення колотого каменю, видобуток та збут якого без відповідних ліцензійних дозволів заборонений чинним законодавством України, проте до ЄРДР внесені відомості про кримінальне правопорушення лише за ч. 4 ст. 358 КК України, яка взагалі не передбачає відповідальності за цей склад злочину, відтак у суду відсутні підстави для накладення арешту на ці речі і документи в межах саме цього кримінального провадження.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що у даному випадку відсутня розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; досягнення мети досудового розслідування можливе і без застосування арешту на вилучене майно шляхом отримання тимчасового доступу до вищезазначених речей та документів, тому у задоволенні клопотання слід відмовити, а вилучене майно повернути його власникам.

Керуючись ст.ст. 98, 110, 170-175, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділення Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на транспортний засіб марки РЕНО Магнум, д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом до нього марки FRUEHAUF, д.н.з. НОМЕР_2 , разом із вантажем тобто 18 м3 колотого каменю, що згідно свідоцтва про реєстрацію Т/З належить гр. ОСОБА_7 , мешканцю АДРЕСА_2 , накладну № 9 від. 27.07.2016 року, виданою п/п ОСОБА_6 , камінь колотий 18м3 ціною 400 гривень за 1 м3 загальною сумою 7200 гривень та розрахункову квитанцію: АМАК №071652 від 27.07.2016 року, які були вилучені в ході проведення огляду від 27.07.2016 року.

Негайно повернути його власнику - транспортний засіб марки РЕНО Магнум, д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом до нього марки FRUEHAUF, д.н.з. НОМЕР_2 , що згідно свідоцтва про реєстрацію Т/З належить гр. ОСОБА_7 , мешканцю АДРЕСА_2 .

Негайно повернути вантаж - 18 м3 колотого каменю, накладну № 9 від. 27.07.2016 року, виданою ПП ОСОБА_6 на камінь колотий 18м3 ціною 400 гривень за 1 м3 загальною сумою 7200 гривень та розрахункову квитанцію: АМАК №071652 від 27.07.2016 року, які були вилучені в ході проведення огляду від 27.07.2016 року їх власнику Фізичній особі підприємцю ОСОБА_6 , АДРЕСА_3 .

Апеляційна скарга на ухвали слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1