14.04.2016 № 522/6405/16-к
Провадження № 1-кс/522/7349/16
У Х В А Л А
14 квітня 2016 року
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:
13 квітня 2016 року прокурор військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 , звернувся до суду із клопотанням, про накладення арешту на майно.
Як вбачається з клопотання слідчого,
Військовою прокуратурою Одеського гарнізону Південного регіону України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000122 від 04 квітня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що з 11 березня 2015 року капітан ОСОБА_5 проходить військову службу за мобілізацією на посаді начальника відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ст. 19 Конституції України капітан ОСОБА_5 зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом «г» частини 1 статті 3, частини 1 статті 65 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами відповідальності за вчинення корупційних правопорушень є військові посадові особи Збройних Сил України, які в установленому законом порядку притягаються до кримінальної відповідальності.
Відповідно до функціональних обов`язків начальника відділення забезпечення Овідіопольського РВК Одеської області, затверджених військовим комісаром Овідіопольського РВК Одеської області, ОСОБА_5 , як начальник відділення забезпечення, поряд з іншим, зобов`язаний підтримувати відділення у бойовій готовності; організувати роботу відділення та щоденно керувати ним; приймати участь в розробці плану бойової та мобілізаційної роботи Овідіопольського РВК Одеської області, організації виконання заходів МТЗ; приймати участь у розробці та уточненні плану проведення мобілізації людських та транспортних ресурсів; приймати участь у проведенні занять (зборів) з індивідуальної підготовки; розробляти та здійснювати заходи щодо обладнання та удосконалення складів та інших об`єктів ІНФОРМАЦІЯ_1 , організувати своєчасне доведення наказів, розпоряджень ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» військові комісаріати, являючись структурним підрозділом Збройних Сил України, знаходяться у підпорядкуванні центрального органу виконавчої влади і військового управління Міністерства оборони України.
Таким чином, капітан ОСОБА_5 , як начальник відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто керівник структурного підрозділу органу державної влади, який постійно обіймає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, відповідно до п. 2 Примітки до ст. 368 КК України, є військовою службовою особою, яка займає відповідальне становище.
ОСОБА_5 , при вступі до лав Збройних сил України, відповідно до Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», склав Військову присягу на вірність народу України та присягнув бути вірними та відданими українському народові, непохитно стояти на сторожі свободи і незалежності української держави, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та неухильно дотримуватися Конституції та законів України.
Перебуваючи на вказаній посаді ОСОБА_5 знав та розумів, що відповідно до пункту 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року, на нього, у тому числі, покладено обов`язки додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Капітан ОСОБА_5 знав та розумів, що відповідно до статей 3 і 22 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-VII, військовим посадовим особам Збройних Сил України заборонено використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.
Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі-Закону), військовий обов`язок включає в себе призов громадян на військову службу за мобілізацією у визначеному порядку.
Згідно ст. 7 Закону виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують, зокрема, районні (об`єднані районні), міські (об`єднані міські) військові комісаріати, військові комісаріати Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, а також територіальні центри (в Автономній Республіці Крим, областях, місті Києві) та філіали (в районах та містах) комплектування військовослужбовцями за контрактом.
Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», до змісту мобілізаційної підготовки, зокрема, входить підготовка та накопичення військово-навчених людських ресурсів військовозобов`язаних і призовників для комплектування посад, передбачених штатами воєнного часу.
У порушення наведених вимог законодавчих актів ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді начальника відділення забезпечення Овідіопольського РВК Одеської області, умисно вчинив тяжкий корупційний злочин за наступних обставин.
Громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 . 24 грудня 2013 року у зв`язку із вибуттям з м. Чигирин до нового місця проживання, змінив місце своєї реєстрації на - АДРЕСА_2 . У зв`язку зі зміною місця реєстрації, ОСОБА_6 зобов`язаний був прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 для постановки на військовий облік, але у зв`язку із зайнятістю на роботі до військового комісаріату не з`явився.
З 24 грудня 2013 року та по теперішній час ОСОБА_6 працює на ТОВ «Полюс Трейд», який розташований за адресою: Одеська область, смт. Овідіополь, вул. Колесніченко, 9, на посаді охоронця.
У другій половині січня 2015 року на адресу ТОВ «Полюс Трейд», тобто до місця роботи ОСОБА_6 , надійшов запит з Овідіопольського РВК Одеської області про виклик військовозобов`язаних працівників даного підприємства, у тому числі і ОСОБА_6 , для проходження медичної комісії та у подальшому призову на військову службу під час мобілізації.
Наступного дня у відділі кадрів ТОВ «Полюс Трейд» ОСОБА_6 було надано повістку про виклик до Овідіопольського РВК Одеської області на 20 січня 2015 року.
20 січня 2015 року ОСОБА_6 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де йому було надано направлення на проходження військово-лікарської комісії, але у зв`язку із сімейними обставинами останній зазначену комісію не пройшов, при цьому залишивши номер свого мобільного телефону у військовому комісаріаті для можливості подальшого виклику його до вказаного закладу.
На початку березня 2016 року начальник відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 безпосередньо приймаючи участь у розробці та уточненні плану проведення мобілізації людських та транспортних ресурсів в Овідіопольському районі, опрацювавши повідомлення ТОВ «Полюс Трейд» виявив громадянина ОСОБА_6 , який не пройшов військово-медичну комісію для вирішення питання щодо призову під час мобілізації, у зв`язку із чим капітан ОСОБА_5 за допомогою мобільного зв`язку зв`язався з ОСОБА_6 . У ході розмови капітан ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6 , про необхідність прибуття останнього до військового комісаріату.
Надалі, капітан ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що ОСОБА_6 на обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_4 не перебуває, розуміючи можливість вчинення ним дій, спрямованих на створення умов непризову останнього на військову службу за мобілізацією у тому числі шляхом не включення останнього до відповідного переліку омсіб, що підлягають призову, реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на особисте незаконне збагачення, 22 березня 2016 року зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_6 та повідомив останнього про необхідність зустрічі з ним.
Надалі, 23 березня 2016 року приблизно о 12 год. 30 хв. ОСОБА_5 на особистому автомобілі Nissan Almera д.н.з. НОМЕР_1 прибув до місця роботи ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 та у холді безсіди повідомив останньму, що у звязку з тим, що наразі планується проведення чергової 7-ї хвилі часткової мобілізації він, тобто ОСОБА_6 , підлягає призову на військову службу. Однак, якщо той не бажає проходити військову службу, то за умови передання ОСОБА_5 неправомірної вигоди у сумі 600 доларів США останній посприяє у вирішення питання про не призов ОСОБА_6 на військову службу за мобілізацією.
На дану пропозицію ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_5 , що йому потрібно подумати та зібрати необхідну суму коштів.
26 березня 2016 року та 30 березня 2016 року ОСОБА_5 знову зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_6 та поцікавився про прийняте останнім рішення, зауваживши, що часу у ОСОБА_6 мало, тому останній повинен скоріше приймати рішення щодо йому надання неправомірної вигоди.
Не бажаючи призиватися на військову службу за мобілізацією до лав Збройних Сил України 7 квітня 2015 року під час особистої зустрічі ОСОБА_6 погодився на вимоги капітана ОСОБА_5 та повідомив останньому, що зможе передати йому неправомірну вигоду у зменшеному розмірі, а саме в сумі 300 (трьохста) доларів США, на що ОСОБА_5 відповів згодою.
Надалі, близько 14 год. 00 хв. 11 квітня 2016 року капітан ОСОБА_5 перебуваючи на території автомобільної заправки «OKKO» за адресою: Одеська область, смт. Овідіополь, вул. Дзержинського, 9а, умисно, з корисливих мотивів, розуміючи протиправність своїх дій, переслідуючи мету особистого збагачення, використовуючи надану йому владу та службове становище, одержав від військовозобов`язаного ОСОБА_6 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у розмірі 300 (трьохсот) доларів США (що станом на 11 квітня 2016 року відповідно до даних НБУ становило 7 631 грн.), за вчинення ним в інтересах ОСОБА_6 , як того, хто надав неправомірну вигоду, дій щодо його не призову на військову службу за мобілізацією, шляхом не ініціювання ним, тобто ОСОБА_5 , постановки ОСОБА_6 на облік військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_4 та не включення останнього до списків осіб, що підлягають призову під час мобілізації.
11 квітня 2016 року капітана ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України.
12 квітня 2016 року капітану ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Так згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно за ОСОБА_5 рахується право власності на:
Житловий будинок 79 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_4 ,
Між тим на праві власності у ОСОБА_5 перебуває автомобіль марки Nissan Almera д.н. НОМЕР_1 .
Санкцією ч. 3 ст. 368 КК України передбачено додаткове обов`язкове покарання у виді конфіскації майна.
Посилаючись на вищевикладене, слідчий просив накласти арешт на майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме:
Житловий будинок 79 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_4 ;
Автомобіль марки Nissan Almera д.н. НОМЕР_1 .
У судовому засіданні прокурор, що приймав участь по даному провадженню, підтримав клопотання слідчого про накладення арешту на вищезазначене майно та просив його задовольнити в повному обсязі з наведених підстав. При цьому, просив розглянути клопотання без повідомлення підозрюваного, його захисника та осіб в яких було вилучено майно з метою забезпечення арешту
Розглянувши клопотання, вивчивши надані матеріали, заслухавши слідчого, суд приходить до висновку, що клопотання слідчого задоволенню не підлягає.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Аналіз наданих матеріалів дозволяє суду у відповідності до вимог ст. 173 КПК України зробити висновок про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених КПК України, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.
За таких обставин, суд вважає, що прокурором доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Таким чином, існують всі передбачені Законом підстави для арешту зазначеного майна.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 - задовольнити.
Накласти арешт на майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме:
- Житловий будинок 79 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_4 ;
- Автомобіль марки Nissan Almera д.н. НОМЕР_1 .
Виконання ухвали покласти на прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1