Справа № 458/6/16-к
Провадження № 1-кп/455/112/2016
У Х В А Л А
25 серпня 2016 року м. Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

у складі головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000073 від 30.11.2012 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ільник Турківського району Львівської області, жительки АДРЕСА_1 , - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України ;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України ;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України ;

за участю: сторони обвинувачення прокурора Самбірської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ухвали Апеляційного суду Львівської області від 28.04.2016 року в провадження суду направлено для розгляду кримінальне провадження №0000073 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 та ч.4 ст.358 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

У відповідності із обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000073 від 30.11.2012 року, з доданими до нього реєстром матеріалів досудового розслідування та розписками підозрюваних про отримання копій обвинувального акта, а саме:

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що, працюючи секретарем Ільницької сільської ради Турківського району Львівської області та будучи службовою особою, діючи умисно, в інтересах третіх осіб, використовуючи свої повноваження всупереч інтересам служби, свідомо внесла неправдиві відомості в офіційний документ, а саме проставила підпис від імені ОСОБА_9 в графі «Розписка про одержання нотаріально оформленого документа» в журналі реєстрації нотаріальних дій за 2003- 2011 рік Ільницької сільської ради Турківського району Львівської області, тобто внесла до офіційного документу завідомо неправдиві відомості.

Досудовим слідством дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст. 366 КК України.

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що з особистих мотивів, з метою отримання права спадкування за заповітом,протиправно проставив підписи в1д імені спадкодавця ОСОБА_9 після слова «Підпис» на оригіналах першого та другого примірника заповіту, укладеного від імені ОСОБА_9 13 жовтня 2009 року, посвідченого Ільницьким сільським головою Турківського району Львівської області та зареєстрованого в реєстрі за № 25, про те, що ОСОБА_9 на випадок смерті заповідає свій житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_4 та все майно своєму племіннику ОСОБА_4 .

В подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 в 2012 році, перебуваючи в приватного нотаріуса ОСОБА_10 , з особистих мотивів, з метою отримання права спадкування майна за заповітом, подав приватному нотаріусу пакет необхідних документів, серед яких був завідома підроблений документ, а саме використав вказаний заповіт ОСОБА_9 від 13.10.2009 року, посвідчений Ільницьким сільським головою Турківського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за № 25, тобто підробив та використав завідома підроблений документ.

Досудовим слідством дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 358, ч 4 ст. 358 КК України.

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що, працюючи головою Ільницької сільської ради Турківського району Львівської області та, будучи службовою особою, діючи умисно, в інтересах третіх осіб, всупереч інтересам служби, усвідомлюючи те, що спадкодавець ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не підписував заповіт, відповідно у заповіті містяться неправдиві дані про успадкування майна, підписав, завірив відтиском круглої гербової печатки сільської ради та видав завідомо неправдивий заповіт від 13 жовтня 2009 року про те, шо ОСОБА_9 на випадок смерті заповідає свій житловий будинок, що розташований у АДРЕСА_4 своєму племіннику ОСОБА_11 1вану ОСОБА_12 , тобто видав завідомо неправдивий офіційний документ.

Досудовим слідством дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 1 ст. 366 КК України.

Обвинувачені повторно, усно, заявили клопотання про закриття кримінального провадження, а саме: ОСОБА_3 просить звільнити її від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення її до кримінальної відповідальності та ОСОБА_5 просить звільнити його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю, а також повністю визнала цивільний позов потерпілого, він же і цивільний позивач, про відшкодування йому моральної шкоди в сумі 16 536 гривень 00 копійок. ОСОБА_5 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, не визнав і цивільний позов цивільного позивача потерпілого ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди.

Прокурор наполягала на задоволенні даних клопотань, не враховуючи ухвалу суду, яка була винесена в підготовчому судовому засіданні 02 серпня 2016 року, якою було відмовлено в цих клопотаннях з приводу того, що в судовому засіданні слід переконатися чи встановити, що діяння, яке поставлене обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і дані особи винні в його вчиненні, а також, що умови та підстави їх звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України.

Інші учасники кримінального провадження потерпілий та його представник не заперечували проти клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 , так як вона визнає вину, та заперечили проти клопотання ОСОБА_5 з тих підстав, що, оскільки обвинувачений не визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, то без розгляду справи без з`ясування обставин справи, вирішити питання про його звільнення від кримінальної відповідальності, суд не може. Обвинувачений ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні клопотань ОСОБА_13 та ОСОБА_5 .. Обвинувачена ОСОБА_3 не заперечувала щодо клопотання ОСОБА_5 , а обвинувачений ОСОБА_5 по розгляду клопотання ОСОБА_3 зіслався на думку суду.

Розглянувши дані клопотання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , заслухавши їх, з метою намагання суду з`ясувати у них питання щодо їх винності у вчиненні ними кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366 КК України, заслухавши думку учасників процесу, взявши до уваги роз`яснення, яке зазначене в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення від кримінальної відповідальності", при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен дослідити чи дійсно діяння, яке постановлено особі за провину, мало місце, що воно містить склад кримінального правопорушення і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК України порядку відповідне судове рішення. Зокрема, поряд з доказами винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення мають зазначатись умови та підстави, з урахуванням яких суд вирішив звільнити особу від кримінальної відповідальності.

При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд під час судового розгляду справи повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України.

Враховуючи, що на даний час безпосередньо судом докази у своїй сукупності не перевірені, не вивчені письмові докази, не встановлено чи сплачені судові витрати по справі, суд позбавлений можливості відповідно до вищезазначеної постанови вирішити питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, а тому дані клопотання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 без з`ясування вищевказаних питань, є передчасними, і в них на даному етапі, слід відмовити.

А тому, керуючись ст.ст.10, 372 КПК України, ст.49КК України, суд

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотань обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про звільнення їх від кримінальної відповідальності за вчинення ними кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1