Справа № 357/4674/16-к
1-кп/357/433/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.12.2016 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 000021 від 24.02.2016 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою професійною освітою, несудимого, неодруженого, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 вчинив злочин проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.

Відповідно до ст.ст. 1, 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»:

- від 17.03.2014 року, № 303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 року № 1126-VII;

- від 06.05.2014 року, № 454/2014, затвердженого Законом України від 06.05.2014 року № 1240-VII ;

- від 21.07.2014 року, № 607/2014, затвердженого Законом України від 22.07.2014 року № 1595-VII;

- від 14.01.2015 року, № 15/2015, затвердженого Законом України від 15.01.2015 року № 113-VIII,

з 18 березня 2014 року в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 24 червня 2015 року, № 171, військовослужбовця старшого солдата ОСОБА_4 , призваного 28 травня 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , на строкову службу, призначено на посаду радіотелефоніста відділення управління батареї управління та радіолокаційної розвідки 3-го зенітного ракетного дивізіону та зараховано до до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 , дислокованої у АДРЕСА_2 , на АДРЕСА_3 .

Під час проходження військової служби старшому солдату ОСОБА_4 належало керуваватися вимогами ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язували його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків.

14 лютого 2016 року о 8-00 год. ОСОБА_4 було надано звільнення з військової частини, з якого він повинен був повернутися до розташування частини 15 лютого 2016 року об 11-00 год..

Однак ОСОБА_4 , являючись військовослужбовцем Збройних Сил України та проходячи військову службу в умовах особливого періоду, достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, вирішивши тимчасово ухилитися від виконання обов?язків військової служби, у визначений час 15 лютого 2016 року умисно, без поважних причин, не з?явився вчасно зі звільнення до розташування своєї військової частини і до 25 лютого 2016 року був відсутній на службі, проводячи час на власний розсуд та не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

25 лютого 2016 року старшого солдата ОСОБА_4 було виявлено командуванням частини за місцем його проживання і доставлено до військової частин и польова пошта НОМЕР_2 .

Дії обвинуваченого кваліфіковані досудовим слідством за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез?явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду військовослужбовцем строкової служби, тобто особою, зазначеною в ч. 1 ст. 407 КК.

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 надійшов до суду 20.04.2016 року.

В судовому засіданні 01.12.2016 року сторонами подано на затвердження суду угоду про визнання винуватості, укладену 01.12.2016 року заступником військового прокурора Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 ..

Згідно з указаною угодою ОСОБА_4 , добровільно ініціювавши укладення цієї угоди, беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину відповідно до обставин та правової кваліфікації, викладених в угоді та в обвинувальному акті, і щиро розкаявся у вчиненому.

При цьому сторони, приймаючи до уваги відсутність у обвинуваченого будь-яких обтяжуючих відповідальність обставин, наявність ряду обставин, що пом?якшують відповідальність та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, як то повне та беззаперечне визнання вини, щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину, враховуючи особу обвинуваченого, котрий уперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проходження військової служби та навчання, узгодили призначення ОСОБА_4 покарання за ст. 407 ч. 4 КК України у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі та звільнення останнього від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК з випробуванням та іспитовим строком 1 /один/ рік, з покладенням на обвинуваченого обов?язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця постійного проживання, роботи або навчання, періодично з?являтись до інспекції для реєстрації.

В судовому засіданні сторони підтвердили зазначену угоду, ствердили про добровільність її укладення і просять вказану угоду затвердити.

Суд, дослідивши обставини укладення сторонами угоди про визнання винуватості, перевіривши її на відповідність вимогам чинного КПК України, дійшов висновку про те, що клопотання сторін про затвердження вказаної угоди підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Укладена сторонами угода відповідає вимогам ст.ст. 469, 470 та 472 КПК України, містить формулювання обвинувачення та його належну правову кваліфікацію, істотні для даного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину, узгоджене сторонами покарання та згоду обвинуваченого на його призначення,

Угода також містить детальне роз?яснення передбачених ст. 473 КПК наслідків затвердження її судом та наслідків невиконання сторонами умов зазначеної угоди, роз?яснення права обвинуваченого на судовий розгляд справи відповідно до положень ч. 4 ст. 474 КПК, роз?яснення визначених ст. 394 та ст. 424 КПК підстав оскарження вироку суду, яким затверджено угоду, підписи сторін.

Угоду укладено за участі захисника обвинуваченого.

Зогляду на викладене укладена сторонами угода про визнання винуватості повністю відповідає вимогам чинного КПК.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України є правильною.

Умови угоди не суперечать інтересам суспільства. Права, свободи та інтереси сторін або інших осіб не порушуються.

На переконання суду сторони дійшли зазначеної угоди добровільно, без будь-якого стороннього впливу. Узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарань, визначеним ст. 65 КК України. Виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є реальним.

За таких обставин укладена прокурором та обвинуваченим угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 474-475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 1 грудня 2016 року заступником військового прокурора Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_7 , у присутності захисника ОСОБА_5 , в кримінальному провадженні № 000021 від 24.02.2016 року.

На підставі зазначеної угоди ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, і призначити йому покарання за ст. 407 ч. 4 КК України у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

Всилу ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 /один/ рік, зобов?язавши останнього не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця постійного проживання, роботи або навчання, періодично з?являтись до інспекції для реєстрації.

Контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, протягом 30 діб.

Суддя: ОСОБА_1 ,