АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 10/790 /6/16 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора - ОСОБА_5 ,
представника потерпілої - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали справи за апеляційною скаргою потерпілої у кримінальній справі № 57100480 ОСОБА_7 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2016 року про відмову в задоволенні скарги на постанову слідчого відділу розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Харківській області від 27.11.2010 року про закриття кримінальної справи № 57100480 ,-
в с т а н о в и л а:
Постановою Київського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2016 було року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого відділу розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_8 від 27.11.2010 року про закриття кримінальної справи № 57100480 за п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України в редакції 1960 року у зв`язку із відсутністю в діях водіїв ОСОБА_9 та ОСОБА_10 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Суд першої інстанції вмотивував відмову у задоволенні скарги тим, що постанова слідчого про закриття кримінальної справи від 27.11.2010 року відповідає вимогам норм КПК України в редакції 1960 року, оскільки містить висновки та підстави для закриття справи, які не суперечать зібраним по справі доказам. Вважав висновок слідчого про закриття кримінальної справи обґрунтованим, оскільки під час розслідування встановлено, що крім водіїв учасників дорожньо-транспортної події (ДТП), ніхто не зміг вказати механізм пригоди, а у зв`язку із суперечливим висновками авто-технічної експертизи, слідчий не мав достатніх підстав для пред`явлення обвинувачення. Зазначив, що ДТП сталася 22.08.2010 року, а тому за спливом такого значного часу добути будь-які докази щодо механізму ДТП не можливо. Також суд посилався на наявність в матеріалах кримінальної справи висновку начальника відділу розслідування ДТП СУ ГУ МВС України в Харківській області про обґрунтованість порушення та закриття кримінальної справи, що свідчить про правильність висновку слідчого. На вказану постанову суду потерпіла ОСОБА_11 подала апеляцію, в якій просить постанову Київського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2016 року скасувати та постановити нову, якою постанову слідчого від 27.11.2010 року про закриття кримінальної справи № 57100480 скасувати, а матеріали кримінальної справи направити для організації досудового розслідування.
Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обґрунтованість підстав для закриття кримінальної справи, оскільки слідчим ОСОБА_8 не вжито всіх необхідних заходів для повного та об`єктивного дослідження обставин справи, своєчасно не проведено всіх необхідних дій. Зазначає, що при встановленні справності обох транспортних засобів, факту порушення Правил дорожнього руху України в діях обох водіїв, маючи суперечливі свідчення учасників ДТП, слідчий хибного висновку щодо відсутності в діях водіїв складу злочину. Крім того, на думку апелянта висновок слідчого про відсутність достатніх доказів для пред`явлення обвинувачення та висновок про відсутність складу злочину є суперечливими, оскільки є різними підставами для закриття кримінальної справи відповідно до ст. 213 КПК України 1960 року. Зазначає, що слідчим не вжито всіх заходів для встановлення свідків, які не були безпосередніми учасниками ДТП, не допитано всіх учасників події, що свідчить про передчасність висновку слідчого. Вважає необґрунтованим посилання суду першої інстанції на наявність в матеріалах кримінальної справи нотаріально завіреної заяви ОСОБА_7 про відсутність матеріальних та моральних претензій до водія ОСОБА_10 , оскільки дана обставина не є підставою для уникнення від кримінальної відповідальності та, посилаючись на норми Конституції України, зазначає про право кожного на захист прав та свобод у судовому порядку.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 підтримавшого доводив апеляції, думку прокурора, який вважав постанову суду обґрунтованої, посилаючись на вмотивованість висновку слідчого про закриття кримінальної справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляція підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно матеріалів кримінальної справи, 22 серпня 2010 року на автотрасі 91 км + 600 м автодороги «Мерефа-Павлоград» приблизно в 19 год. 10 хв., відбулося зіткнення автобуса «КАВЗ-3270» д/н НОМЕР_1 під управлінням водія ОСОБА_12 , який виконував поворот вліво в сторону с. Яковлівка, та автомобіля «Мазда-6» транзитний номер НОМЕР_2 , під управлінням водія ОСОБА_10 , який рухався в попутному напрямку. В результаті ДТП на місці загинув пасажир автобуса ОСОБА_13 . Крім цього, були травмовані пасажири автобуса «КАВЗ-3270»: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та водії ОСОБА_10 та ОСОБА_25 . За даним фактом 23.08.2010 року слідчим відділу розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_8 було порушено кримінальну справу № 57100480 за ч. 2 ст. 286 КК України. В ході здійснення досудового розслідування слідчим були допитані свідки, проведені судово-медичні, судово-трасологічні, та судово-автотехнічні експертизи, і 27.11.2010 року постановою слідчого кримінальну справу № 57100480 було закрито за відсутністю в діях водіїв ОСОБА_10 та ОСОБА_12 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_7 вважав таке рішення обґрунтованим. Однак, дослідивши матеріали кримінальної справи, колегія суддів встановила, що висновок слідчого про необхідність закриття кримінальної справи є передчасним. Статтею 22 КПК України в редакції 1960 року визначено, що прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність. Колегія суддів вважає, що ці вимоги закону у повному обсязі не виконані. Відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_10 , водія автомобіля «Мазда-6» транзитний номер НОМЕР_2 , водій автобуса «КАВЗ-3270», з яким ОСОБА_10 рухався у попутному напрямку, в певний момент прийняв вправо, колеса автобуса рухалися по узбіччю, у зв`язку з чим ОСОБА_10 зробив висновок, що водій автобуса буде здійснювати зупинку для висадки-посадки пасажирів, але раптово водій автобуса почав виконувати маневр лівого повороту на другорядну дорогу. Також під час проведення відтворення обстановки та обставин події за показами ОСОБА_10 слідчим встановлено, що ліві колеса автобуса знаходились на відстані 1,2 м від правого краю дороги. Однак, свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_12 та потерпілі ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_21 відповідно до даних протоколів допитів, повідомили, що водій автобуса, наблизившись до повороту в сторону с. Яковлівка Лозівського району, знизив швидкість та почав виконувати поворот вліво. Жоден із свідків та потерпілих у протоколах допитів не зазначив, що водій автобусу ОСОБА_12 спочатку прийняв вправо, виїхавши на узбіччя, як про це стверджував водій ОСОБА_10 . Слідчим вказані суперечності, які мають істотне значення для встановлення обставин та механізму ДТП процесуальним шляхом не перевірялися, вони залишились не усуненими, оцінки їм не дано. З матеріалів кримінальної справи вбачається, що слідчим не в повному обсязі встановлені інші обставини ДТП, а саме у водія ОСОБА_10 не з`ясовано на якій відстані транспортні засоби знаходилися один від одного в момент, коли водій автобуса зі слів ОСОБА_10 прийняв вправо. Не з`ясовано з якою швидкістю рухався ОСОБА_10 в той момент, коли водій ОСОБА_12 почав виконувати поворот ліворуч в сторону с. Яковлівка Лозівського району та чи відбулося при цьому блокування коліс автомобіля «Мазда-6» при здійсненні ОСОБА_10 гальмування. Не встановлено де саме по відношенню до країв проїзної частини перебував автобус в момент, коли ОСОБА_10 почав гальмувати, яка відстань була між транспортними засобами в момент, коли водій ОСОБА_10 відчув момент небезпеки, яка швидкість була в момент контактування транспортних засобів. У водія ОСОБА_12 не з`ясовано в який саме момент він увімкнув покажчик лівого повороту і на якій полосі руху знаходився автобус при цьому. Зазначені відомості не були предметом експертного дослідження при проведенні судової авто-технічної експертизи. В матеріалах кримінальної справи міститься супровідний лист слідчого ОСОБА_8 на адресу судово-медичного експерта (а.с. 61), відповідно до якого потерпіла ОСОБА_7 відмовляється надавати свою амбулаторну картку, рентгенівські знімки, а також не бажає прибути на прийом. У протоколі допиту потерпілої ОСОБА_7 дійсно зазначено, що рентгенівські знімки знаходяться у неї, але при цьому відомості про те, що вона відмовляється надавати органу слідства медичну документацію для проведення експертизи, або про вжиття слідчим будь-яких заходів по вилученню її у потерпілої, у тому числі і запропонувавши добровільно видати її слідчому в матеріалах кримінальної справи відсутні, в результаті чого не вдалося встановити механізм та ступінь тяжкості отриманих ОСОБА_7 під час ДТП пошкоджень.
Суд першої інстанції, перевіряючи законність прийнятого слідчим рішення про закриття кримінальної справи на це увагу не звернув, в результаті чого дійшов невірного висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_7 . Крім того, колегія суддів відмічає, що посилання апелянта щодо не проведення допиту всіх учасників події, а саме свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , які згідно змісту її скарги до суду першої інстанції також були учасниками ДТП та отримали відповідні пошкодження, не були оцінені судом в постанові від 18.02.2016 року. З приводу встановлення інших свідків події, то органом досудового розслідування вживалися заходи для їх встановлення, проте, відповідно до довідки взводу ДПС м.д.м Красноград БДПС ГУМВСУ в Харківській області це не виявилося можливим. (а.к.с. 75) Доводи апелянта про недоцільність посилання суду першої інстанції на наявність відмови ОСОБА_7 від матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_10 , як підстави для відмови у задоволенні скарги на постанову слідчого, є обґрунтованими, оскільки норми КПК України 1960 року не пов`язують право на оскарження рішення слідчого про закриття кримінальної справи з відсутністю претензій у потерпілої особи. Крім того, вказана кримінальна справа була порушена за ч. 2 ст. 286 КК України за фактом дорожньо-транспортної події (а.с. 1), а закрита у зв`язку з відсутність в діях водіїв ОСОБА_9 та ОСОБА_10 складу злочину (а.с. 188). При цьому орган досудового розслідування встановив, що дорожньо-транспортна подія з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 286 КК України була, тобто факт, який був підставою для порушення кримінальної справи існує, а слідство лише не встановило особу, в діях якої маються ознаки складу вказаного злочину. За таких обставин колегія суддів вважає, що прийняття рішення про закриття в цілому кримінальної справи на підставі ч. 2 ст. 6 КПК України суперечить встановленим в ході досудового розслідування фактам.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 362, 365, 366, 367, 382 КПК України, колегія суддів,-
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 - задовольнити.
Постанову Київського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2016 року про відмову в задоволенні скарги на постанову слідчого відділу розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Харківській області від 27.11.2010 року про закриття кримінальної справи № 57100480 - скасувати.
Постанову слідчого від 27.11.2010 року про закриття кримінальної справи № 57100480 скасувати, а матеріали вказаної кримінальної справи повернути прокурору для організації розслідування.
Головуючий
Судді