УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №278/3362/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія : ч. 2 ст. 289 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2016 року м. Житомир.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Житомир, проживаючого по АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого за ч. 2 ст. 289 КК України,
Апеляційний розгляд відбувся з участю прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6
В апеляційній скарзі обвинувачуваний ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та ухвалити новий вирок, яким виправдати його за ч. 2 ст. 289 КК України.
Мотивує тим, що він вину не визнав, оскільки лише не заперечував обставини, за яких у нього на подвір`ї з`явився мопед. Умислу на незаконне заволодіння транспортним засобом не мав. Мопеда знайшли біля річки і оскільки не знайшли власника, забрав його з метою відшукання власника.
Крім того стверджує, що мопед не є транспортним засобом, не являється предметом злочину, передбаченого ст. 289 КК України, так як має двигун об`ємом до 50 куб.см. і його викрадення можливо кваліфікувати за ст. 189 КК України. Заперечує попередню домовленість з ОСОБА_9 про спільне, незаконне заволодіння транспортним засобом.
Посилається на судову практику окремих судів України, за результатами розгляду кримінальних проваджень з аналогічним обвинуваченням.
Згідно вироку суду першої інстанції, 16 серпня 2015 року, вночі близько 03 години, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 знаходились біля річки Тетерів, приблизно за 45 метрів від будинку АДРЕСА_2 , де побачили мопед марки «Мустанг МТ-50», державний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 .. ОСОБА_6 і ОСОБА_9 вступили в злочинну змову, спрямовану на незаконне заволодіння мопедом. Реалізуючи злочинний умисел ОСОБА_6 та ОСОБА_9 підійшли до мопеда «Мустанг МТ-50» вартістю 4930 грн. 13 коп., забрали його та завели до будинку ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 , таким чином незаконно заволоділи транспортним засобом.
Суд визнав ОСОБА_6 винним і засудив за ч. 2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України, суд звільнив ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком два роки шести місяців, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Цим же вироком суду визнаний винним і засуджений за ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_9 , вирок щодо якого не оскаржується.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 і захисника ОСОБА_8 , які підтримали вимоги апеляційної скарги з підстав у ній наведених, заперечення прокурора ОСОБА_7 проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах визначених ст. 404 КПК України, обговоривши доводи учасників судового розгляду колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Стаття 94 КПК України вимагає оцінувати докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Зазначені вимоги, під час розгляду справи судом першої інстанції виконані.
Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 289 КК України, у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб є обґрунтований, правильний, відповідає фактичним обставинам справи, стверджується встановленими у судовому засіданні доказами, які належно оцінені судом.
Перевіряючи доводи обвинуваченого ОСОБА_6 і його захисника ОСОБА_8 , про відсутність складу кримінального правопорушення в діях засудженого, оскільки він забрав мопед від річки з метою знайти його господаря і доводи про те, що мопед не являється механічним транспортним засобом, колегія суддів вважає їх такими, що спростовані доказами встановленими, дослідженими і належним чином оціненими судом першої інстанції.
Так, мотивуючи вирок суд послався на показання потерпілого ОСОБА_10 який пояснив, що 16.08.2015 року він власним мопедом «Мустанг МТ50», реєстраційний номер НОМЕР_1 приїхав ловити рибу на річку Тетерів. Мопед залишив на березі річки в кущах, закривши руль мопеда на замок. Виплив на середину річки на човні, через деякий час повернувся на берег, однак мопеда на місці не виявив. Перебуваючи на воді ніяких криків не чув, однак бачив на березі двох осіб, які проходили з ліхтариком. Від місця викрадення мопеда, сліди через людські городи вели в село. Пішов по слідах, однак мопеда не виявив, тому звернувся до міліції із заявою про викрадення мопеда. Через деякий час працівники міліції виявили і вилучили мопед у ОСОБА_6 та повернули йому. Мопед був пошкоджений, зламаний щиток приладів. На час розгляду судом справи до ОСОБА_6 претензій не має і просив суд винних не карати, так як матеріальну шкоду ОСОБА_6 відшкодував у повному обсязі.
Власність мопеда судом встановлена з реєстраційного талону транспортного засобу від 4.09.2008 року, відповідно до якого мопед марки Мустанг МТ50, державний знак НОМЕР_1 належить ОСОБА_11 (т. 1 а.п. 68). Вартість викраденого мопеда визначена висновком судової автотоварознавчої експертизи від 19.08.2015 року № 67 в сумі 4930 грн. 30 коп. (т. 1 а.с. 36-40).
Суд у вироку також вказав, що потерпілий ОСОБА_10 подав заяву про крадіжку мопеда «Мустанг» на березі річки, яка оформлена протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.08.2015 року. Із змісту заяви видно, що ОСОБА_10 попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину (т. 1 а.с. 8). Заява ОСОБА_10 стала підставою для проведення огляду місця події 16.08.2015 року на березі річки Тетерів неподалік домоволодіння № 50 по вулиці Свідерської в селі Слобода-Селець Житомирського району (т. 1 а.с. 9-10).
У вироку суд послався на протокол огляду місця події від 16.08.2015 року, згідно якого, під час огляду подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_1 виявлено мопед марки «Мустанг» державний знак НОМЕР_1 та вилучені сліди пальців рук з поверхні мопеда (т. 1 а.п. 11-13). Згідно висновку судової дактилоскопічної експертизи від 18.08.2015 року № 196, два сліди папілярних узорів пальців рук залишені лівою та правою долонями ОСОБА_9 , інший слід - великим пальцем лівої руки ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 29-31).
Суд також послався на пояснення іншого обвинуваченого у кримінальному провадженні - ОСОБА_9 , який вину визнав повністю, у вчиненому розкаявся і показав, що 16.08.2015 року вночі його сестра ОСОБА_12 повідомила про крадіжку білизни з подвір`я у селі Слобода-Селець. Зателефонував ОСОБА_6 і разом почали шукати злодія біля річки Тетерів. Там побачили мопед. Вирішили, що мопед належить злодію, який втікаючи від переслідування покинув його. В цей час до них підходив їх знайомий на ім`я ОСОБА_13 та радив залишити мопед на місці виявлення. Після того ОСОБА_6 фотографував мопед та зламав замок на кермі. З метою виявлення власника мопеда разом з ОСОБА_6 відвели його до зупинки. Далі, він пішов додому, а вже близько 6-ї години ранку до нього прийшли працівники міліції з приводу крадіжки мопеда, яким відповів на запитання і відвів до ОСОБА_6 , в господарстві якого був виявлений мопед потерпілого. Суд також послався на показання обвинуваченого ОСОБА_9 , дані ним під час слідчого експерименту, про заволодіння мопедом (т. 2 а.с. 147-167).
У вироку суд послався на показання обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що 16.08.2015 року, вночі йому зателефонував ОСОБА_9 і повідомив про викрадення вчинене невідомим з його подвір`я в селі Слобода-Селець. Тому, зібрав знайомих хлопців і разом поїхали до ОСОБА_9 .. Він з ОСОБА_9 пішли шукати злодія до річки Тетерів, де на березі побачили мопед. Разом з ОСОБА_9 стали гукати господаря мопеда, однак ніхто не обізвався. Тоді підняли мопед і він сфотографував його на телефон. Вирішили, що власник мопеда може бути причетний до проникнення на подвір`я ОСОБА_9 .. Тому, з метою встановлення власника, забрали мопеда. Як вели мопеда, в дорозі, зустрічали знайомих. Тієї ж ночі до нього додому прийшли міліціонери разом із ОСОБА_9 , яким обвинувачений видав мопед. Стверджує, що не мав умислу на крадіжку мопеда.
Суд допитав і у вироку послався на показання свідків ОСОБА_14 про те, що 15.08.2015 року після 22 години йому зателефонувала ОСОБА_15 і повідомила про крадіжку білизни з подвір`я. Через деякий час бачив у селі Слобода-Селець ОСОБА_6 і ОСОБА_9 з мопедом знайденим ними на річці. Вони повідомили, що гукали власника, однак той не обізвався, тому вирішили завести мопед до ОСОБА_6 додому.
Суд також послався на пояснення свідка ОСОБА_16 який показав, що десь літом 2015 року, вночі він повертався з дискотеки в село Слобода-Селець. Йому зателефонував ОСОБА_6 і повідомив, що знайшов мопед та залишив його вдома для встановлення власника. Вранці з 8 до 9 години приходив до ОСОБА_6 додому та бачив мопед, фотографував його.
Постановляючи вирок суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_6 винний у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України і з таким висновком погоджується колегія суддів апеляційного суду, оскільки доведеність умислу на незаконне заволодіння власністю потерпілого ОСОБА_10 стверджується фактом незаконного заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб та його переміщенням до домогосподарства обвинуваченого. При цьому, обвинувачені пошкодили мопед, який був на час ловлі риби з човна на річці, замкнутий ОСОБА_10 і схований у кущах. І тільки завдяки вчасно поданій заяві до міліції потерпілим та оперативним діям працівників міліції було встановлене місце знаходження власності потерпілого і її вилучення. Обвинувачений ОСОБА_6 заволодів мопедом свого сусіда і повністю відшкодував суму збитків заявлену ОСОБА_10 ..
Версія обвинувачених про переслідування ними близько 03 години ночі іншого злочинця і мотиви незаконного заволодіння транспортним засобом, не стверджуються як матеріалами кримінального провадження так і показаннями свідків обвинувачених ОСОБА_14 і ОСОБА_16 .. Їх покази різняться у часі, суперечливі і логічно не обгрунтовані.
Перевіряючи доводи апелянта і захисника про те, що в діях ОСОБА_6 відсутній склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, оскільки мопед «Мустанг» об`ємом двигуна 49 см3, не являється механічним транспортним засобом, колегія суддів вважає його таким, що суперечить діючому законодавству.
Відповідно до примітки у ст. 286 КК України, під транспортними засобами в цій статті та статтях 287, 289 і 290 слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші механічні транспортні засоби.
Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху визначено, що механічний транспортний засіб, це транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. Тому, мопеди віднесені до механічних транспортних засобів, що являються предметом злочину, передбаченого ст. 289 КК України.
Колегія суддів вважає також помилковими доводи апеляційної скарги про те, що в діях обвинувачених відсутня кваліфікуюча ознака «вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб», так як обвинувачені таємно від потерпілого ОСОБА_10 , шляхом пошкодження застосованих ним засобів противоугону, всупереч волі власника, незаконно заволоділи мопедом та спільними зусиллями перемістили його. Зазначені узгоджені спільні дії свідчать про наявність попередньої змови, яка була досягнута до початку руху мопеда.
За наведених обставин, колегія суддів не встановила підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та скасування вироку суду з постановленням нового виправдувального вироку.
Тому, керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді апеляційного суду
Житомирської області: