Справа № 357/4759/16-к
1-кп/357/440/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.05.2016 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000642, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, який зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, який не працює, має на утриманні неповнолітню доньку Єлизавету, ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого: 1) 17.08.2004 року Білоцерківським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік; 2) 11.03.2005 року Білоцерківським міським судом Київської області за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; 3) 18.01.2012 року Володарським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 3 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; 4) 17.09.2014 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, ОСОБА_4 , 15 лютого 2016 року близько 01 години, знаходився в житловій кімнаті квартири АДРЕСА_2 разом зі своєю колишньою дружиною - потерпілою ОСОБА_5 , де між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин почалася словесна суперечка, яка переросла у бійку. В ході бійки ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та маючи намір спричинити тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_5 , умисно наніс їй руками декілька ударів по голові та один удар лівою ногою у праву нижню частину живота, внаслідок чого спричинив їй тілесні ушкодження: синець на животі справа, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в умисному спричиненні легкого тілесного ушкодження, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України визнав частково в частині нанесення потерпілій ОСОБА_5 ударів по обличчю. Нанесення удару лівою ногою у праву нижню частину живота категорично заперечив.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 показав наступне. Потерпіла ОСОБА_5 це його колишня дружина. Вони разом проживали у шлюбі 4-5 років, потім дружина подала на розлучення, вони розлучилися, але з минулого року знову жили разом за адресою: АДРЕСА_3 . 14.02.2016 року ОСОБА_5 разом із їхньою донькою збиралися їхати на день народження до дитини куми дружини. Він ( ОСОБА_4 ) попросив дружину, щоб вона прийшла не пізно, десь до 23 години, щоб вони могли разом відсвяткувати день закоханих. Він купив вина, шампанського, накрив стіл та чекав на повернення дружини. Телефонував їй, але вона слухавки не брала. Після 23 години він ( ОСОБА_4 ) випив вина, шампанського і пішов шукати свою дружину та дитину до ОСОБА_6 куми дружини. ОСОБА_7 йому сказала, що вони вже поїхали додому. Він ( ОСОБА_4 ) пішов додому від ОСОБА_7 , по дорозі купив літрову пляшку пива і повернувся додому. Побачив, що донька спить вдягнена, а його дружина ОСОБА_5 сидить із червоними щоками. З цього він зробив висновок, що дружина з донькою щойно повернулися. Він ( ОСОБА_4 ) сказав своїй дружині, щоб вона виходила з хати. Після цього вона ( ОСОБА_5 ) витягнула із сумочки газовий балончик та набризкала йому вміст всього балончика в обличчя. Після цього він ( ОСОБА_4 ) вдарив ОСОБА_5 в голову разів три, проте вказував, що мав намір вдарити по щоці. Його ( ОСОБА_4 ) мати зайшла в їхню кімнату та забрала дитину до своєї кімнати. Його батьки цього разу намагалися не лізти в їхні стосунки. Після цього його дружина втекла і через 5-10 хвилин повернулася із працівниками поліції. Вказував, що не наносив удари ОСОБА_5 ногою в живіт. Також зазначав, що за минулий рік притягувався до адміністративної відповідальності близько 15 разів, в тому числі і за насильство в сім`ї. Він ( ОСОБА_4 ) наказував свою дружину ОСОБА_5 словесно, а також із застосуванням до неї фізичної сили.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини у скоєнні інкримінованого злочину, вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

Вина обвинуваченого підтверджується сукупністю зібраних та досліджений у судовому засіданні доказів, зокрема:

показами потерпілої ОСОБА_5 , яка суду показала, що вони із обвинуваченим ОСОБА_8 одружилися у 2008 році, у 2013 році вони розлучилися, після розлучення проживали окремо. Влітку 2015 року знову зійшлися і почали проживати разом у ОСОБА_4 . Три місяці прожили спокійно, потім він ( ОСОБА_4 ) почав зловживати алкогольними напоями, бив її ( ОСОБА_5 ), в основному по затилку. Вона забирала дитину і йшла до матері. 14.02.2016 року вона попередила ОСОБА_4 про те, що йде на день народження до дитини своєї куми ОСОБА_9 . О 17 годині вони разом із донькою прийшли до ОСОБА_7 , святкували, розмовляли. Зазначила, що у її мобільного телефона розрядилася батарея, тому кума викликали їм таксі і вони приїхали на АДРЕСА_3 , де проживали з ОСОБА_4 . Це було приблизно о 23 годині. ОСОБА_4 вдома не було, вони з донькою роздягнулися і лягли спати. Через деякий час прийшов ОСОБА_8 , почав стягувати її з ліжка, при цьому вона сіла на підлогу і ОСОБА_4 наніс їй удар ногою в праву нижню частину живота. Потім неодноразово наносив удари в затилочну частину голови. Вказувала, що батьки ОСОБА_8 раніше втручалися у їхні лайки, а цього разу мама ОСОБА_8 зайшла і забрала їх доньку до себе, періодично заходила до них у кімнату і казала ОСОБА_8 : « ОСОБА_10 , запокойся». Один раз зайшов його ( ОСОБА_8 ) батько, щось крикнув і вийшов. В цей час вона дістала із сумочки газовий балончик і бризнула в обличчя ОСОБА_11 . Після цього він ( ОСОБА_4 ) вибіг з кімнати, вона ( ОСОБА_5 ) вибігла за ним. Вона ( ОСОБА_8 ) побігла у веранду, але ОСОБА_8 догнав її і бив по голові в затилок. Потім вона все ж таки вирвалася від ОСОБА_4 , накинула його куртку, взяла сумку і вже в перевулку викликала поліцію. Разом із працівниками поліції вона повернулася до ОСОБА_8 додому. Поліція підвезла її до цвинтаря, звідки вона викликали таксі і поїхала до своєї матері;

свідків, а саме:

свідка ОСОБА_9 , яка в суді показала, що ОСОБА_12 це її кума. 14.02.2016 року ОСОБА_8 разом із донькою були у неї ( ОСОБА_7 ) вдома, святкували день народження. Десь близько 24 години вона викликала ОСОБА_8 таксі. Близько 01 години до неї прийшов ОСОБА_13 , який був у стані алкогольного сп`яніння, запитав де його дружина ОСОБА_8 . Вона ( ОСОБА_7 ) пояснила йому, що вони з дитиною вже поїхали. ОСОБА_8 виразився нецензурною лайкою, сказав: « ОСОБА_14 їй зроблю день народження» і пішов. Було видно, що він налаштований агресивно. Після цього вона зателефонувала ОСОБА_8 , попередила її, що приходив її чоловік. Наступного дня до неї прийшла ОСОБА_8 та розповіла, що ОСОБА_8 її бив кулаком по голові, у живіт, скаржилася на головні болі. Знає, що з даного приводу ОСОБА_8 зверталася у лікарню;

свідка ОСОБА_15 , яка в суді показала, що ОСОБА_5 це ї донька, ОСОБА_13 колишній чоловік доньки, який не дає їм спокою вже два роки. В лютому 2016 року (точної дати не пам`ятає) її донька ОСОБА_5 близько 3 години ночі зателефонувала їй з проханням відкрити калітку. Прийшла додому та розказала, що її побив ОСОБА_8 , скаржилася на біль у голові. Вказувала, що ОСОБА_8 бив її по голові та у живіт, показала синці на животі. Після цього її донька зверталася в лікарню. Зазначила, що ОСОБА_8 бив її доньку і раніше, проте вона про це не розповідала.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_16 суду показала що ОСОБА_13 це її син, ОСОБА_12 колишня невістка. Син із невісткою певний час жили окремо, в кінці травня-на початку червня минулого року ОСОБА_17 знову зійшлася з її сином і переїхала жити до них додому. ОСОБА_17 постійно працювала, допізна затримувалася на роботі. Того дня як сталася ця подія, 15.02.2016 року, ОСОБА_8 з дитиною поїхала з дитиною на день народження. ЇЇ син телефонував їй ( ОСОБА_8 ) десь близько 20 години, вона сказала, що прийде через годину. Близько 24 години він ( ОСОБА_4 ) пішов її шукати. Згодом ОСОБА_8 разом із донькою повернулися додому. Потім вона почула крики із кімнати, де жив син із невісткою, її розбудив чоловік, вона пішла і забрала сонну дитину до себе, щоб та не чула сварок. Коли заходила, то бачила, як син тягнув ОСОБА_18 за руку. Вказувала, що ОСОБА_8 набризкала її сину в обличчя газовим балончиком, бо після цього вони провітрювали кімнату. Стверджувала, що її син не бив ОСОБА_8 , бо вона періодично заходила до них у кімнату, щоб заспокоїти їх. Їй було все видно, що у них відбувається через скло у дверях кімнати сина. Зазначила, що син влітку ОСОБА_19 давав ляпасів по обличчю, бо вона прийшла напідпитку.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_20 суду показав, що ОСОБА_4 це його син, ОСОБА_12 це його колишня невістка. Вказував, що до лютого 2016 року відносини між сином та невісткою були нормальні. В лютому 2016 року ОСОБА_21 прийшла додому близько 01 години ночі. Він почув сварку між сином та невісткою, крики. Сказав своїй дружині, щоб пішла і забрала дитину. Дружина забрала дитину до них у кімнату. Його дружина ОСОБА_16 виходила до них мирити разів 3-4. Потім чув, що син із ОСОБА_22 сварилися ще з години півтори. Айна вибігла на вулицю, приїхали працівники поліції.

Також вина обвинуваченого підтверджується:

висновком експерта № 29 від 16.02.2016 року, відповідно до якого при судово-медичній експертизі гр. ОСОБА_5 знайдені наступні ушкодження: синець на животі справа. Описане ушкодження заподіяне тупим предметом можливо в строк, указаний у постанові й обстежуваною та за обставин указаних нею. Дане ушкодження відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Локалізація та характер ушкодження дає змогу вважати, що мала місце одна точка прикладення сили;

рапортом помічника чергового Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області, зареєстрованим 15.02.2016 року за № 3849 ОСОБА_23 , відповідно до якого 15.02.2016 року о 18.39 годині до них надійшло повідомлення від лікаря ШМД Рубан про те, що 15.02.2016 року о 18.38 годині до ШМД за медичною допомогою звернулася гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає : АДРЕСА_4 . Діагноз: забій м`яких тканин голови. Тілесні ушкодження отримала за місцем проживання від чоловіка;

рапортом помічника чергового Білоцерківського відділу поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_24 , зареєстрованим 15.02.2016 року за № 3760 про те, що 15.02.2016 року о 02 годині 59 хвилин до Білоцерківського відділу поліції надійшло повідомлення від ОСОБА_5 , проживаючої по АДРЕСА_3 про те, що 15.02.2016 року о 02.55 годині колишній чоловік вчинив сварку;

заявою ОСОБА_5 від 15.02.2016 року, якою остання просить притягнути до відповідальності її колишнього чоловіка ОСОБА_4 , який 15 лютого 2016 року близько 01 години у квартирі АДРЕСА_2 наніс їй тілесні ушкодження у вигляді забиття голови та синця на животі з правого боку. Вказувала, що буде проходити СМЕ;

протоколом проведення слідчого експерименту із потерпілою ОСОБА_5 від 01.03.2016 року із ілюстративною таблицею до нього. Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_5 показала, що 15.02.2016 рокублизько 01 години 00 хвилин в кв. АДРЕСА_2 ОСОБА_4 наніс кілька ударів рукою їй по голові та один удар лівою ногою у праву нижню частину живота;

висновком експерта № 96/д від 16.03.2016 року, відповідно до якого локалізація та характер ушкодження у ОСОБА_5 не виключає можливість його виникнення при обставинах, вказаних нею у протоколі проведення слідчого експерименту за її участі від 01.03.2016 року.

Всі вищевказані матеріали приймаються судом як допустимі та належні докази.

Тобто, судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_4 , 15 лютого 2016 року близько 01 години, знаходився в житловій кімнаті квартири АДРЕСА_2 разом зі своєю колишньою дружиною - потерпілою ОСОБА_5 , де між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин почалася словесна суперечка, яка переросла у бійку. В ході бійки ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та маючи намір спричинити тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_5 , умисно наніс їй руками декілька ударів по голові та один удар лівою ногою у праву нижню частину живота, внаслідок чого спричинив їй тілесні ушкодження: синець на животі справа, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Посилання в судовому засіданні обвинуваченого про те, що він не наносив удару потерпілій ОСОБА_5 лівою ногою у праву нижню частину живота, суд вважає надуманими та не приймає до уваги і розцінюються як спосіб захисту обвинуваченого, оскільки вказане спростовується показами самої потерпілої, матеріалами кримінального провадження, а також показами свідка ОСОБА_9 , яка в суді вказувала, що ОСОБА_5 наступного дня після даної події приходила до неї, розповідала, що її побив ОСОБА_4 , показувала синець на животі та скаржилася на головний біль та свідка ОСОБА_15 матері потерпілої, яка суду показала, що її донька ОСОБА_5 вночі після побиття її ОСОБА_8 повернулася додому. Вдома скаржилася на головний біль та показувала їй синець на животі.

Із показів потерпілої ОСОБА_5 вбачається, що до 15.02.2016 року ОСОБА_4 наносив їй удари. Даний факт не заперечив і сам обвинувачений. Потерпіла вказувала, що вона не мала можливості захищатися від ударів обвинуваченого 15.02.2016 року, оскільки він стягнув її сонну з ліжка та почав наносити удари. Для свого захисту вона застувала газовий балончик, щоб вирватися з кімнати та втекти. Проте вже у веранді ОСОБА_4 наздогнав її та продовжив наносити удари. Даний факт підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 01.03.2016 року за участі потерпілої ОСОБА_5 із ілюстративною таблицею до нього, де потерпіла ОСОБА_8 показала як саме і в які частини тіла ОСОБА_4 15.02.2016 року наносив їй удари.

Слід зазначити, що обвинувачений ОСОБА_4 є фізично розвиненим чоловіком та має значні фізичні переваги над потерпілою ОСОБА_5 .

Суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_16 в тій частині, що їй було все видно, що у них відбувається через скло у дверях кімнати сина. В суді свідок ОСОБА_16 ствердила, що ОСОБА_4 не бив ОСОБА_25 . Оскільки свідок ОСОБА_16 є матір`ю обвинуваченого, то зацікавлена в наслідках розгляду справи, давала такі показання з метою допомогти обвинуваченому уникнути відповідальності за скоєний злочин, а її покази повністю об`єктивно спростовуються показами потерпілої ОСОБА_5 , яка вказувала, що ОСОБА_16 дійсно під час їхньої сварки заходила до їхньої кімнати, щоб забрати онуку до себе, проте вона не знаходилася постійно з ними і не бачила всього, що між ними відбувалося. Також потерпіла зазначила, що батько ОСОБА_8 зайшов до них один раз, щось крикнув і пішов. Допитаний як свідок ОСОБА_20 в суді показав, що коли почув сварку між сином та невісткою, то сказав, щоб дружина забрала онуку до їхньої кімнати. Вказував, що цього разу у сварку не втручався, його дружина ОСОБА_16 періодично ходила до сина та невістки заспокоювати їх, але весь час у них в кімнаті не була.

Суд вважає, що органами досудового слідства вірно кваліфіковані дії обвинуваченого за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисного легкого тілесного ушкодження.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, обставини справи.

Обставинами, які характеризують особу обвинуваченого є те, що особа не вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинила злочин під час іспитового строку, перебуває під диспансерним наглядом лікаря-нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголю з 2014 року. Під наглядом лікаря-психіатра не перебуває.

Також, відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.02.2014 року ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. З постанови вбачається, що ОСОБА_4 19.01.2014 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_5 . Відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.02.2014 року ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. Так, з постанови вбачається, що 09.02.2015 року близько 03 год. 30 хв. ОСОБА_4 поблизу буд. АДРЕСА_5 вчинив сварку зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_5 , під час якої висловлювався нецензурною лайкою та вдарив рукою по голові. Також відповідно до постанов Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.11.2014 року та 26.02.2015 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, тобто за порушення громадського порядку.

Також суд критично ставиться до характеристики, виданої старшим інспектором відділення поліції № 1 Білоцерківського відділу поліції ГУ НП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_26 в частині того, що відповідно до даної характеристики ОСОБА_4 громадський порядок не порушує, до зловживання спиртних напоїв не схильний. Перевірка вищезазначених фактів старшим інспектором відділення поліції, на думку суду, не проводилася, оскільки в матеріалах кримінального провадження маються численні постанови суду про визнання ОСОБА_4 винним за порушення громадського порядку. Також, як вбачається із відповіді Комунального закладу Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 4» ОСОБА_4 перебуває під диспансерним наглядом лікаря-нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголю з 2014 року.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченого суд не вбачає.

Суд приходить до висновку, що достатньою мірою для виправлення та упередження скоєння нових злочинів обвинуваченим є міра покарання, передбачена санкцією ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді штрафу. На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання необхідно повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.09.2014 року у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі. Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання у вигляді штрафу за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають та виконуються самостійно.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 371, 374 та 376 КПК України суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.09.2014 року у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно ч. 3 ст. 72 КК України, покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень виконувати самостійно.

Направити ОСОБА_4 для відбуття покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.09.2014 року у місця позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу обрати у вигляді взяття під варту, взявши під варту з залу суду - негайно та утримуючи в СІЗО Державної пенітенціарної служби України в м. Київ та Київській області.

Строк відбування покарання рахувати з 31.05.2016 року.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1 ,