Справа № 442/1005/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/934/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 липня 2016 року відносно ОСОБА_7 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

встановила:
цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз: 25 березня 2015 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч.2 ст. 185, ст.ст. 70, 75, 76 КК України на чотири роки позбавлення волі з іспитовим строком один рік шість місяців,
засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України на два роки позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду від 25 березня 2015 року року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання чотири роки один місяць позбавлення волі.
Вирішено питання з речовими доказами.
Згідно вироку суду, 18 лютого 2015 року, приблизно о 14 год. 00 хв. ОСОБА_7 , знаходячись в приміщені банку «Михайлівський», що по вул. Лесі Українки, 14 в м. Дрогобичі, Львівської області, маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливою метою, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_9 , а саме мобільний телефон марки «Samsung GT6312» ІМЕІ: НОМЕР_1 та ІМЕІ : НОМЕР_2 , вартістю 450 гривень із наявною в ньому сім-карткою вартістю 10 гривень, а всього викрав майно на загальну суму 460 гривень.
В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Львівської області ОСОБА_6 покликається на те, що вирок є незаконним і підлягає скасування у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання.
Зазначає, що при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд порушив вимоги ч.4 ст. 70 КК України і не врахував роз`яснень, що містяться у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", відповідно до яких у випадках, коли особа, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожен вирок виконується самостійно.

За таких обставин вважає, що суд при призначенні ОСОБА_7 покарання не повинен був застосовувати принцип часткового складання покарань, так як в даному випадку вироки мали виконуватись самостійно, отже суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання два роки позбавлення волі.

Вирок від 25 березня 2015 стосовно ОСОБА_7 виконувати самостійно. В решті вирок залишити без зміни.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про підтримання апеляційної скарги першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 , перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам місцевий суд дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно а.2 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 раніше було засуджено вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 березня 2015 року за ч.2 ст. 185, ст.ст. 70, 75, 76 КК України на чотири роки позбавлення волі з іспитовим строком один рік шість місяців.

Злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України, за який ОСОБА_7 засуджено в цій справі до покарання, яке належить відбувати реально, вчинено ним 18 лютого 2015 року, тобто до постановлення щодо нього вироку в першій справі.

За таких обставин, суд при призначенні ОСОБА_7 покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України, не повинен був застосовувати принцип часткового складання покарань, оскільки в такому випадку два вироки щодо останнього мають виконуватися самостійно.

Наведеному, місцевий суд не дав належної правової оцінки і застосував закон, який не підлягає застосуванню, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що є безумовною підставою для зміни вироку суду в даному випадку, згідно п.4 ч.1 ст. 409 КПК України, а саме виключенню з мотивувальної та резолютивної частин вироку посилання на положення ч.4 ст. 70 КК України стосовно часткового складання покарань.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
апеляційну скаргу першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 задоволити частково.

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05 липня 2016 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити, виключити з мотивувальної та резолютивної частин вироку суду посилання на положення ч.4 ст. 70 КК України стосовно часткового складання покарань.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст. 185 КК України на два роки позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України призначене покарання за цим вироком та покарання, призначене ОСОБА_7 вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 березня 2015 року, виконувати самостійно.
В решті вирок залишити без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4