АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кс/774/3699/16 Справа № 1-129/1997 Головуючий у 1 й інстанції - Доповідач - ОСОБА_1
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , ознайомившись з клопотанням захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку.

ВСТАНОВИЛА:
Захисник ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 , який відбуває покарання у Дніпропетровській виправній колонії №89, звернувся до Апеляційного суду Дніпропетровської області з клопотанням, в якому просить привести призначене ОСОБА_3 покарання у вигляді довічного позбавлення волі у відповідність із ч. 4 ст. 5 КК України (2001 року) в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо гуманізації кримінальної відповідальності» від 15 квітня 2008 року, а саме: знизити до максимальної межі покарання, встановлене санкцією закону до 15 років позбавлення волі.
У своєму клопотанні захисник зазначає, що згідно з вироком Дніпропетровського обласного суду від 26 вересня 1997 року ОСОБА_3 було визнано винним та засуджено за ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст. 145, 93 п.п. «а», «г», 42 КК України 1960 року до покарання у виді смертної кари розстрілу з конфіскацією майна.

Ухвалою Дніпропетровського обласного суду від 30 травня 2000 року вирок змінено в порядку ст. 409 КК України та замінено покарання у вигляді смертної кари на покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.
Оскільки захисником ставиться на розгляд питання щодо зниження покарання, яке на думку захисту перевищує санкцію нового закону, фактично ставиться питання про застосування п.13 ч.1 ст. 537 КПК, відповідно до якого, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання та пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч.2,3 ст. 74 КК України.
Відповідно до норм п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання про вирішення питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України розглядаються місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.
Засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання у Дніпропетровській виправній колонії №89, тому питання яке ставить захисник на розгляд знаходиться поза межами повноважень Апеляційного суду Дніпропетровської області.
З урахуванням наведеного, подане клопотання підлягає поверненню особі для звернення до належного суду.
Визначаючи підсудність даного клопотання необхідно заявнику також враховувати, що вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області ухвалою вказаного суду 30 травня 2000 року відповідно до ч.3 ст. 54 УК України змінено у порядку ст. 409 КПК України ( у порядку виконання вироку суду1960 року), а тому у клопотанні на мою думку фактично ставиться питання про неправильне застосування закону.
Слід також звернути увагу на те, що у Рішенні Конституційного Суду України від 26 січня 2011 року, наявність зазначеного проміжку часу не означає, що існуючі на той час відповідні санкції статей КК України 1960 року втратили альтернативний характер та передбачали лише покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк до п`ятнадцяти років. Альтернативний характер санкцій статей КК України 1960 року, які передбачали покарання за особливо тяжкі злочини, не давав підстав для призначення судами іншого покарання замість смертної кари до моменту її заміни Верховною Радою України на довічне позбавлення волі, оскільки це порушувало принцип співмірності тяжкості злочину і покарання за його вчинення, не відповідало принципу справедливості в кримінальному праві.

Крім цього, у зазначеному Рішенні Конституційний Суд України зробив висновок про те, що новий вид кримінального покарання, запроваджений Законом № 1483-ІІІ, - довічне позбавлення волі - є менш суворим видом покарання порівняно із смертною карою. Цей висновок Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що при застосуванні довічного позбавлення волі забезпечується невід`ємне право на життя людини, яка вчинила особливо тяжкий злочин; у санкціях статей, що передбачали покарання за особливо тяжкі злочини, у тому числі умисні вбивства, вчинювані за обтяжуючих обставин, замість смертної кари встановлено довічне позбавлення волі як найбільш суворий вид покарання у переліку кримінальних покарань (пункт 11 частини першої статті 23 КК України 1960 року) поряд із позбавленням волі на максимальний строк до п`ятнадцяти років; засудженому до довічного позбавлення волі передбачена можливість заміни цього покарання актом помилування на позбавлення волі на певний строк (ч. 1 ст. 25 КК України 1960 року, ч. 2 ст. 87 КК України 2001 року); особам, засудженим до довічного позбавлення волі, забезпечується можливість мати соціальні зв`язки у межах, визначених законом. У разі виявлення підстав для перегляду справи існує реальна можливість для реабілітації особи, засудженої до довічного позбавлення волі.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 399, 537, 539 КПК України, суддя -доповідач
У х в а л и л а :
В прийнятті до розгляду Апеляційного суду Дніпропетровської області клопотання захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність із законом України від 15.04. 2008 року відмовити.
Клопотання повернути особі, яка його подала.
На ухвалу апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.
Суддя Апеляційного суду
Дніпропетровської області ОСОБА_1 .