Справа № 183/3065/16
№ 1-кп/183/598/16
В И Р О К
іменем України
29 червня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000243 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Володимирівка Якимівського району Запорізької області, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину 2015 року народження, працює апаратником оброблення зерна на ПрАТ «Божедарівський елеватор», не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчинені злочину передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -
в с т а н о в и в:
04 квітня 2014 року наказом № 73 (по стройовій частині) командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдата військової служби за мобілізацією ОСОБА_4 , зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 та призначено на посаду вогнеметника вогнеметного відділення вогнеметного взводу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 .
Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, виконувати свій конституційний обов`язок, щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути взірцем виконання службового обов`язку.
Однак, 30 жовтня 2014 року солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 без поважних причин, чим протизаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок, щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.
07 квітня 2016 року солдат ОСОБА_4 прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та заявив про себе, в результаті чого злочин був припинений.
Таким чином, у період з 30 жовтня 2014 року по 07 квітня 2016 року солдат військової служби за мобілізацією ОСОБА_4 був відсутній у розташуванні військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю їх підтверджує. У скоєному щиро кається.
В судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним самовільного залишення військової частини без поважних причин, тривалістю понад один місяць за ч. 3 ст. 407 КК України.
Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, з`явлення із зізнанням.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
При цьому, суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, бажанням виправити ситуацію, а також готовністю нести кримінальну відповідальність.
Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, враховуючи те, що ОСОБА_4 вину визнав повністю, за місцем мешкання, роботи та колишньої служби характеризується задовільно, раніше не судимий, приймав участь в проведенні антитерористичної операції на сході країни, має на утриманні малолітню дитину, разом із обставинами які пом`якшують покарання та істотно знижують ступень тяжкості вчиненого злочину, дає суду підстави для призначення ОСОБА_4 покарання у виді штрафу, яке є більш м`яким видом покарання не зазначеного в санкції ч. 3 ст. 407 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу на користь держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 850 гривень.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1