АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 184/2442/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/131/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 лютого 2016 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001103 від 10.10.2015р., на вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2015 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця республіки Білорусь м. Гомель, громадянина України, має базову середню освіту, не працює, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий.

1) 04.12.1998р. Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ст.ст.229-8, 229-6 ч.1, 42 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.46-1 КК України відстрочено виконання вироку на 2 роки, штраф 500 грн., звільнений з залу суду;

2) 04.12.1999р. Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ст.ст.229-8, 229-6 ч.2, 42 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.46-1 КК України відстрочено виконання вироку на 2 роки, штраф 500 грн. Постановою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 16.12.1999р. відмінено відстрочку вироку, направлено до ВТК загального режиму терміном на 2 роки. Звільнений 13.08.2001р. на підставі ст.5 Закону України «Про амністію» від 05.07.2001р.;

3) 23.12.2002р. Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ст.ст.185 ч.1, 309 ч.2, 358 ч.1, 70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном 3 роки;

4) 17.09.2004 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ст.190 ч.2 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст.71 ч.1 КК України частково приєднано невідбутий термін 1 рік 7 місяців позбавлення волі та визначено до відбуття 2 роки 7 місяців. Звільнений 24.06.2006р. з Солонянської ВК Дніпропетровської області (№21) по відбуттю покарання;

5) 19.12.2006р. Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 30.09.2009р. з Дніпропетровської ВК (№89) по відбуттю покарання.

6) 13.10.2010р. Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ст.186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі.

7) 02.03.2011р. Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.309 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.4 КК України дане покарання поглинуто покаранням по вироку Орджонікідзевського міського суду від 13.10.2010р. та визначено до відбуття 4 роки позбавлення волі. Звільнений 18.07.2014р. з Сінельниковської ВК Дніпропетровської області (№94) по відбуттю покарання.

обвинуваченого у скоєнні кримінальних злочинів, передбачених ст.ст.186 ч.2, 309 ч.2 КК України,
за участі :
прокурора ОСОБА_7
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8
В С Т А Н О В И Л А :
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 ставить питання про зміну вироку суду першої інстанції від 02.12.2015р. відносно нього, шляхом пом`якшення призначеного йому покарання та звільнення від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням положень ст.75 КК України.
За вироком суду встановлено, що ОСОБА_6 , будучи раніше засуджений за вчинення корисливого кримінального правопорушення, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив корисний злочин при наступних обставинах.

09.10.2015р. о 19 години 30 хвилин, ОСОБА_6 прибув у гараж № НОМЕР_1 по вул.Г.Тикви в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, побачив в руках ОСОБА_9 грошові кошти та у нього виник злочинний намір спрямований на відкрите викрадення чужого майна, а саме грошей, які знаходились у руках ОСОБА_9 ..

В цей день та час, реалізуючи свій злочинний намір , спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_6 схопив гроші, які знаходились в руках у ОСОБА_9 та умисно, із корисливих спонукань, ривком, відкрито викрав грошові кошти в загальній сумі 3541 грн., які належать потерпілому ОСОБА_9 . Після чого ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився за власним розсудом, завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 3541 грн.

Крім того, ОСОБА_6 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.309 ч.2 КК України, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин у сфері обігу наркотичних засобів.

Так, в жовтні 2015 року, точної дати та часу під час досудового слідства встановити не надалося можливим, ОСОБА_6 знаходячись на території колишніх садів в районі вул. Шевченко в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, побачив три дикорослі куща конопель та у нього виник злочинний намір, спрямований на незаконне придбання дикорослих рослин конопель, з метою подальшого виготовлення наркотичного засобу канабіс, для особистого вживання без мети збуту.

В цей день та час, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне придбання дикорослих рослин конопель ОСОБА_6 , знаходячись на території колишніх садів в районі АДРЕСА_2 зірвав, тобто незаконно придбав три кущі коноплі. Після чого в той же день вказані кущі конопель ОСОБА_6 переніс у будинок розташований АДРЕСА_1 , де в подальшому висушив та руками подрібнив їх, після чого почав зберігати при собі для власного використання без мети збуту.

09.10.2015 року, приблизно о 19 годин 30 хвилин ОСОБА_6 був затриманий співробітниками Орджонікідзевського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, в кишені штанів якого при проведенні поверхневого огляду, було виявлено вилучено поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору у подрібненому стані.

Відповідно до висновку експерта № 32/10-111 від 19.10.2015 року надана на дослідження речовина рослинного походження, яку було вилучено 09.10.2015 року у ОСОБА_6 , має анатомо-морфологічні ознаки рослини коноплі, містить тетрагідроканабінол і є особливо небезпечним наркотичним засобом обіг якого заборонено канабісом, маса сухої речовини якого становить 8,24 г..

Вищезазначені діяння вчинені ОСОБА_6 були кваліфіковані за:
ст.186 ч.2 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, з призначенням покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
ст.309 ч.2 КК України за ознаками незаконного виготовлення, придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вчиненого повторно, з призначенням покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 614 (шістсот чотирнадцять) гривень 40 (сорок) копійок.

Вирішено питання щодо речових доказів.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, не заперечуючи правильність кваліфікації своїх дій, обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що суд першої інстанції призначив йому покарання, яке за своєю суворістю явно не відповідає тяжкості скоєного та його особі, у зв`язку з чим просить вирок суду змінити, звільнити його від відбування покарання з випробуванням, застосувавши положення ст.75 КК України. Вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства. Просить врахувати, що він не представляє небезпеки для суспільства, щиросердно розкаявся у скоєному, тяжких наслідків від вчинених злочинів не настало, а також що він має постійне місце мешкання, де проживає разом із жінкою і займається вихованням неповнолітніх дітей, тяжко хворіє і потребує тривалого лікування.
Під час апеляційного розгляду в судовому засідання захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 , апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 підтримав в повному обсязі, просили вирок суду змінити, звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном.
В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор прохав колегію суддів залишити без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого, оскільки вважав вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим, а покарання, що обрано обвинуваченому ОСОБА_6 достатнім та необхідним для його виправлення. Вважав, що відсутні підстави для застосування положень ст.75 КК України при визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 .
Заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, порівнявши їх з матеріалами, що знаходяться у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню , а вирок суду підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст.404 ч.1 КПК України вирок переглядається апеляційним судом у межах наданої апеляційної скарги.
Як вбачається з вироку суду першої інстанції, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 було здійснено на підставі положень ч.3 ст.349 КПК України.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у скоєні кримінальних злочинів, передбачених ст.ст.186 ч.2, 309 ч.2 КК України, при обставинах, викладених у вироку, правильні та ґрунтуються на досліджених у суді доказах, і ніким не оскаржуються. Кваліфікація скоєного, визначена судом, не викликає сумнівів.
На думку колегії суддів, вирок суду є вмотивованим і відповідає вимогам ст.374 КПК України.
Як свідчать матеріали справи, розгляд справи судом першої інстанції проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону України.
Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_6 про суворість призначеного йому покарання, то на думку колегії суддів вони є безпідставними, оскільки призначене судом покарання відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, вчиненому та особі обвинуваченого; воно є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Так, суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання урахував: ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до тяжкого та середньої тяжкості злочинів, особу обвинуваченого, скоєння кримінального правопорушення особою, яка має не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість (а.к.п.39, 40-41, 43, 45 т.2).

Доводи обвинуваченого про не врахування судом першої інстанції обставиною, що пом`якшує покарання, такої, як наявність у обвинуваченого тяжкої хвороби, що потребує тривалого лікування, не знайшли підтвердження в ході судового слідства. У матеріалах кримінального провадження відсутні докази наявності у обвинуваченого ОСОБА_6 тяжких захворювань, які б потребували тривалого лікування, а довідка про звернення до лікарні з забоєм лівого передпліччя від 04.01.2016р. (а.к.п.46 т.1), надана обвинуваченим на підтвердження своїх апеляційних доводів про наявність у нього хвороби, не є доказом наявності тривалої хвороби.
Також не підтверджується матеріалами кримінального провадження і наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 неповнолітніх дітей на його утриманні, про що ним зазначено у його апеляційній скарзі. Відповідні докази не були надані стороною захисту і під час апеляційного розгляду.
Не врахування судом пом`якшуючими обставинами, таких як відсутність тяжких наслідків, наявність постійного місця проживання разом із сім`єю, то колегія суддів виходить із того, що визнання тих чи інших обставин такими, що пом`якшують покарання, являється перевагою суду, відповідно до вимог ст.66 КК України.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не може бути задоволена, а покарання, його вид і строк у відношенні обвинуваченого визначено судом першої інстанції правильно, воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 положень ст.75 КК України та його пом`якшення, не вбачає.
Керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченому ОСОБА_6
Вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2015 року у відношенні ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ст.ст.186 ч.2, 309 ч.2 КК України, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.
Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області
ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3