АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/1736/16-к Номер провадження 11-кп/786/606/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2
Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8 ( в режимі відео конференції)
представника колонії ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 29 квітня 2016 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою ОСОБА_8 відмовлено в задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15.06.2007 року, яким засуджено за ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 194, ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 70, 71 КК України на 15 років позбавлення волі.
Відмовляючи в задоволенні заяви суд вказав, що поведінку ОСОБА_8 не можна визнати сумлінною, оскільки останній мав 17 стягнень, двічі поміщався до ДІЗО, а ця сукупність даних не може свідчити про процес позитивних змін в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки, так як засуджений не дотримувався встановленого порядку виконання та відбування покарання. Окрім цього вину засуджений визнав частково, міру покарання вважає занадто суворою, має позов на загальну суму 70967.36 грн., з яких відшкодовано лише 1064,63 грн.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 зазначає, що довів своє виправлення, догани та стягнення погашені, а тому просить задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення.
Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, просив застосувати до нього умовно-дострокове звільнення, думку адвоката ОСОБА_7 на підтримку апеляції засудженого, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги і вважав рішення суду законним і обґрунтованим, думку представника виправної колонії, який заперечував щодо задоволення апеляції і просив залишити ухвалу без зміни, перевіривши матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Згідно зі ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання у разі, якщо особа, яка раніше відбула покарання у виді позбавлення волі за умисні злочини і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш мяким» від 26 квітня 2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 покарання відбуває з 21.10.2005 року.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтава від 24.02.2016 року зараховано у строк основного покарання період з 21.10.2005 року по 14.09.2007 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_8 фактично відбув 2/3 строку призначеного покарання.
Згідно характеристики Полтавської виправної колонії УДПтС України в Полтавській області (№64) ОСОБА_8 за період перебування в СІЗО м. Полтава характеризується нестабільною поведінкою, за порушення режимних вимог мав десять стягнень, заохочень не мав.
З 25.09.2008 року міру покарання відбуває в Полтавській виправній колонії (№64) характеризується задовільно, встановлених норм, які визначають порядок, умов відбування покарання та розпорядок дня намагається дотримуватись, за порушення встановлених правил поведінки сім разів притягувався до відповідальності, в тому числі два рази поміщався до ДІЗО. Тринадцять разів заохочувався, в тому числі п`ять разів правами начальника установи.
На даний час працевлаштований, зарахований до програми диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», за час відбування покарання отримав спеціальність слюсаря з ремонту автомобілів, відвідує заходи виховного характеру, робить вірні для себе висновки, приймає посильну участь в громадському житті колективу відділення, у вільний від роботи час відвідує бібліотеку, дивиться телепередачі.
З ухвали суду вбачається, що приймаючи рішення про відмову ОСОБА_8 в умовно-достроковому звільненні від покарання, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, з чим погоджується і апеляційний суд.
Доводи засудженого ОСОБА_8 про те, що він став на шлях виправлення суд визнає недостатньо обґрунтованими, оскільки він повинен довести ці обставини не лише одним фактом заохочення за сумлінне ставлення до праці протягом короткого періоду часу, а довести ці обставини своєю поведінкою в цілому протягом тривалого часу.
За таких обставин, враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом усього періоду відбування покарання, а також те, що засуджений тільки стає на шлях виправлення, колегія суддів вважає, що підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання ОСОБА_8 немає.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 537 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 29 квітня 2016 року щодо нього без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4