УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/2928/16-к

Провадження № 1-кс/638/661/16
07.04.2016 р. Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши скаргу Іноземного підприємства «АІС-Харків» на постанову старшого слідчого СВ Дзержинського районного відділу Харківського МУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0001205 від 12.06.2014 року,

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла скарга Іноземного підприємства «АІС-Харків» на постанову про закриття кримінального провадження № 0001205 від 12.06.2014 року за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст.191, ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України.

У своїй скарзі ІП «АІС-Харків» просить скасувати постанову старшого слідчого СВ Дзержинського районного відділу Харківського МУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0001205 від 12.06.2014 року.

Скарга обґрунтована тим, що слідство проведено не в повному обсязі, по кримінальному провадженню не виконані всі необхідні дії для встановлення істини по справі.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, але відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду справи.
Від представника скаржника надійшло клопотання про розгляд скарги за його відсутністю, заявлені вимоги скаржник підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали скарги та надані скаржником докази, приходить до наступного.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.12.2013 року направлено матеріали кримінальної справи № 1-23/11 (1/638/10/13) по обвинуваченню ОСОБА_4 в скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст.191, ч.3 ст.212 КК України, ОСОБА_5 в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, ОСОБА_6 в скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України, в прокуратуру Дзержинського району м. Харкова для провадження додаткового розслідування.

Дана кримінальна справа порушувалась за заявою ІП «АІС-Харків», який на попередньому слідстві та під час судового розгляду мав статус заявника та цивільного позивача.

Після направлення кримінальної справи для провадження додаткового розслідування матеріали справи прокуратурою Дзержинського району м. Харкова були скеровані до Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області.

В подальшому за вказаними матеріалами в ЄРДР було зареєстровано кримінальне провадження № 0001205, досудове розслідування за яким здійснювалось СВ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області.

Старшим слідчим СВ Дзержинського РВ Харківського міського управління ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_7 від 12 червня 2014 року було прийнято рішення про закриття даного кримінального провадження, про що було винесено відповідну постанову.

Рішення про закриття кримінального провадження було прийнято слідчим на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, тобто за відсутності в діях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ознак кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, та в діях ОСОБА_6 ознак кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч.2 ст.366 та ч.2 ст.364 КК України.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, зазначений висновок слідчого ґрунтувався виключно на матеріалах досудового розслідування, здійсненого до направлення кримінальної справи до суду, та матеріалах судового розгляду справи.

В процесі додаткового розслідування дії слідчого обмежились допитом в якості свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які є зацікавленими особами по справі, оскільки фактично матеріали провадження стосувались вчинення ними неправомірних дій, та допитом в якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які працювали бухгалтерами ТОВ «ВТК «Вантажні автомобілі» та ДП «Автофургонкомплект» ТОВ «ВТК «Вантажні автомобілі».

При цьому, на думку суду, показання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не несуть в собі суттєвої інформації, яка б давала можливість зробити висновок про наявність чи відсутність в діях осіб ознак кримінального правопорушення.

В ході досудового слідства слідчим не усунуті суперечності, виявлені в ході попереднього судового розгляду, та на підставі яких слідчим зроблено висновок про відсутність складу кримінальних правопорушень.

Так, з постанови слідує, що ТОВ «ВТК «Вантажні автомобілі» та ДП «Автофургонкомплект» ТОВ «ВТК «Вантажні автомобілі» відповідно до їх статутних документів є самостійними суб`єктами господарювання, кожне з них мають відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в національній та іноземній валюті в установах банків, печатку, штампи зі своїм найменуванням тощо. З цього слідчим робиться висновок, що повністю відповідає поясненням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про те що ОСОБА_5 немає ніякого відношення до взаємовідносин ТОВ «ВТК «Вантажні автомобілі» з ІП «АІС-Харків», а ОСОБА_4 не відповідає за автомобілі, належні ІП «АІС-Харків», що продані ДП «Автофургонкомплект» ТОВ «ВТК «Вантажні автомобілі» кінцевим покупцям, та розрахунки за них.

Такі твердження є сумнівними, оскільки ДП «Автофургонкомплект» ТОВ «ВТК «Вантажні автомобілі» є дочірнім підприємством ТОВ «ВТК «Вантажні автомобілі», яке в свою чергу є єдиним засновником ДП «Автофургонкомплект».

Відповідно до цивільного законодавства України як головне підприємство так і його дочірнє формально є самостійними суб`єктами, в той же час в даному випадку ТОВ «ВТК «Вантажі автомобілі» в особі його керівника ОСОБА_4 могло впливати на здійснення господарської діяльності ДП «Автофургонкомплект», керівником якого був ОСОБА_5 .

При цьому суд вважає за необхідне відмітити, що обидві юридичні особи були зареєстровані за одною юридичною адресою: м. Харків, вул. Шатилова дача, б.4. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-пдприємців в складі засновників ТОВ «ВТК «Вантажні автомобілі» з розміром долі 50% є ОСОБА_10 , яка з великою долею вірогідності має родинне відношення до директора ДП «Автофкргонкомплект» ОСОБА_5 .

Таким чином, зазначене може свідчити про те, що господарська діяльність ТОВ «ВТК «Вантажні автомобілі» та ДП «Автофургонкомплект» ТОВ «ВТК «Вантажні автомобілі» могла представляти собою єдину узгоджену діяльність зазначених підприємств і відповідно можливу узгодженість дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а відтак показання останніх про те, що зазначені юридичні особи є самостійними господарюючими суб`єктами, а їх керівники не відповідають за діяльність один одного, є сумнівними. Однак слідчим в процесі досудового слідства вказані факти не перевірено, належного висновку їм не надано.

Крім того, слідчим не перевірено чи здійснювало ДП «Автофургонкомплект» торгівлю автомобілями, отриманими з інших джерел окрім ніж від ТОВ «ВТК «Вантажні автомобілі». Тим самим, слідчим фактично не перевірено та не спростовано показання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про їх самостійну незалежну господарську діяльність, оскільки встановлення зазначених фактів може свідчити про те, що діяльність ДП «Автофургонкомплект» була пов`язана виключно із діяльністю ТОВ «ВТК «Вантажні автомобілі» і узгоджувалась з останнім.

Слідчим не перевірено показання ОСОБА_4 про те, що ТОВ «ВТК «Вантажні автомобілі» отримувало зазначені в постанові автомобілі не від ІП «АІС-Харків», а від іншого підприємства. Визнаючи встановленим факт отримання ТОВ «ВТК «Вантажні автомобілі» зазначених автомобілів та їх подальший продаж як на ДП «Автофургонкомплект» так і на інших покупців, та отримавши показання директора, яким заперечувався факт отримання їх від ІП «АІС-Харків», слідчим не було здійснено заходів для встановлення суб`єкта, від якого фактично ТОВ «ВТК «Вантажні автомобілі» їх отримало. Тим самим слідством було і не підтверджено і не спростовано фактів, наданих в поясненнях ОСОБА_4 , які в свою чергу покладено в основу прийнятого рішення про закриття провадження по справі.

В постанові про закриття кримінального провадження слідчий, посилаючись на матеріали судового розгляду, визнає встановленим той факт, що частина автомобілів, зазначених в акті прийому передачі від 06.09.2005 року між ТОВ «ПТК «Вантажні автомобілі» та ІП «АІС-Харків», були продані від ТОВ «ВТК «Вантажні автомобілі» на ДП «Автофургонкомплект» та в подальшому від ДП «Автофургонкомплект» на покупців ще до укладання зазначеного акту прийому-передачі, і навіть до державної реєстрації ІП «АІС-Харків». При цьому слідчим робиться висновок, що автомобілі не могли отримуватись від ІП «АІС-Харків», а відтак і про непідтвердженість вчинення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кримінальних правопорушень.

Такий висновок робиться слідчим на основі матеріалів судового розгляду, які були направлені судом саме для перевірки в ході додаткового розслідування. При цьому слідчим не перевірялась достовірність документів щодо продажу, укладених між ТОВ «ВТК «Вантажні автомобілі» та ДП «Автофургонкомплект», особливо з урахуванням тісного зв`язку між діяльністю зазначених підприємств.

Слідчим фактично не було досліджено, коли об`єктивно були отримані ці автомобілі кінцевими покупцями, та коли фактично вони були зареєстровані за покупцями в органах ДАІ. Результати перевірки цих фактів могли б підтвердити твердження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 або спростувати їх і свідчити про необ`єктивність укладених між цими підприємствами документів.

Документи судової справи свідчать також про те, що частина автомобілів із зазначених в матеріалах звинувачення в суді ОСОБА_4 та ОСОБА_5 передавались між їх підприємствами та від ДП «Автофургонкомплект» покупцям в листопаді 2005 року та лютому 2006 року, що підтверджує їх отримання від ІП «АІС-Харків» відповідно до акту прийому-передачі від 06.09.2005 року. Вказаний факт може також підтверджувати, що і інші автомобілі також передавались за вказаним актом.

Ці обставини органом слідства не перевірялись, натомість зроблено висновок, що ТОВ «ПТК «Вантажні автомобілі» взагалі від ІП «АІС-Харків» не отримувало автомобілів, зазначених в акті прийому-передачі від 06.09.2005 року.

З пояснень допитаного в процесі додаткового розслідування в якості свідка ОСОБА_4 слідує, що кошти за отримані у ТОВ «ВТК «Вантажні автомобілі» та продані в подальшому покупцям ДП «Автофургонкомплект» на рахунок ТОВ «ВТК «Вантажні автомобілі» не перераховувало у зв`язку з існуванням боргу ТОВ «ВТК «Вантажні автомобілі» перед ДП «Автофургонкомплект».

Незважаючи на те, що в ході судового розгляду ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачувались у привласненні чужого майна, вчинене у великих розмірах за попередньою змовою групою осіб, слідчим в ході досудового розслідування не було перевірено обставин виникнення заборгованості для того, щоб підтвердити чи спростувати факту штучного її створення з метою умисного неперерахування коштів на ТОВ «ВТК «Вантажні автомобілі» і в подальшому на ІП «АІС-Харків», хоча цей факт має важливе значення для встановлення істини, особливо з урахуванням об`єктивної можливості юридичного та фактичного підпорядкування ДП «Автофургонкомплект» перед ТОВ «ВТК «Вантажні автомобілі».

Слідчим не надано значення та не перевірено, чому при невизнанні факту отримання від ІП «АІС-Харків» автомобілів ТОВ «ВТК «Вантажні автомобілі» в особі директора ОСОБА_4 зверталось до директора ПІІ АТ «Автоінвестстрой-Харків» ОСОБА_6 , який на той час був також директором ІП «АІС-Харків», тільки 01.10.2005 року та 10.10.2005 року з листами про видачу довідок-рахунків на автомобілі, зазначені в акті прийому-передачі від 06.09.2005 року, а не зазначені в поясненнях ОСОБА_4 періоди до моменту укладення цього акту, коли автомобілі нібито продані покупцям. Перевірка цього факту також може спростувати чи підтвердити пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про неотримання автомобілів від ІП «АІС-Харків».

В постанові суду від 24.12.2013 року про направлення матеріалів кримінальної справи для проведення додаткового розслідування було зазначено, що судом встановлено суттєву неповноту попереднього слідства, котра не може бути усунута в судовому засіданні, при цьому наголошено про необхідність органу досудового розслідування при проведенні додаткового розслідування усунути всі суттєві протиріччя, обставини та фактаж, приведений в постанові суду, тим самим усунути неповноту досудового слідства.

При здійсненні кримінального провадження після отримання матеріалів справи із суду органом слідства зазначені вказівки суду виконані не були, натомість рішення про закриття кримінального провадження було прийнято на підставі протиріч, які необхідно було усунути, але не усунуто, та на підставі пояснень зацікавлених осіб.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Зазначене вище свідчить про те, що слідчим не вжито всіх необхідних заходів для встановлення обставин кримінального правопорушення, не усунуто неповноту попереднього слідства, не усунуті суттєві протиріччя, зазначені судом в постанові про направлення справи для проведення додаткового розслідування.

За таких обставин суд вважає, що постанова про закриття кримінального провадження винесена передчасно, а відтак має бути скасована, а скарга ІП «АІС-Харків» підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.303, 304, 306, 307 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу Іноземного підприємства «АІС-Харків» на постанову старшого слідчого СВ Дзержинського районного відділу Харківського МУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0001205 від 12.06.2014 року задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого СВ Дзержинського районного відділу Харківського МУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0001205 від 12.06.2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає

Слідчий суддя