Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження №1-кс/641/953/2016 Справа №641/2950/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2016 року слідчий суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю слідчого ОСОБА_3
До суду надійшло клопотання слідчого СВ Комінтернівського ВП ГУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Комінтернівського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , а саме на державні номерні знаки НОМЕР_1 та автомобільний акумулятор Uno 60 № НОМЕР_2 .
У вчиненні вказаного кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Зміїв Харківської області, громадянин України, не одружений, не працюючий, раніше неодноразово судимий, останній раз Червонозаводським районним судом м. Харків за ст. ст. 289 ч. 3, 71 КК України до позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців 28 днів, зареєстрований та проживаючий за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 30.03.2016 року був затриманий в порядку ст. 208 КПК України й того ж дня йому було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України. 01.04.2016 року ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами огляду місця події від 30.03.2016 року, рапортом інспектора роти № 3 батальйону № 1 УПП м. ОСОБА_7 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 , протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , протоколами огляду речових доказів від 31.03.2016 року, протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 , протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 та іншими матеріалами кримінального провадження.
Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_5 пояснив, що автомобільний акумулятор Uno 60 № НОМЕР_2 та державні номерні знаки НОМЕР_1 належить йому, які залишись від автомобіля ВАЗ 2101 синього кольору, який він придбав у 2013 році.
Потерпілий ОСОБА_6 слідчому надано заяву, згідно якій ним під час судового засідання буде заявлений цивільний позов щодо відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
З метою відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та з метою забезпечення можливою конфіскації майна, збереження речових доказів, необхідно накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме державні номерні знаки НОМЕР_1 та автомобільний акумулятор Uno 60 № НОМЕР_2 .
У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав в повному обсязі.
У відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна. Таким чином, суд вважає можливим розглянути клопотання за відстуності підозрюваного.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання, заслухавши пояснення слідчого, дослідивши додані до клопотання документи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Так, відповідно п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення.
Слідчий суддя вважає, що вказані речі набуті в ході вчинення кримінального правопорушення та є предметом кримінального правопорушення, тому клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись вимогами ст. ст. 167,170,172, 173 КПК України, -
Клопотання слідчого СВ Комінтернівського ВП ГУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Комінтернівського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали покладається на слідчого СВ Комінтернівського ВП ГУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 та прокурора Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя- ОСОБА_1