Справа № 456/595/16-к
Провадження № 1-кп/456/133/2016
ВИРОК
іменем України
02 серпня 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

адвокатів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Стрию кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стрий Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, із середньо-спеціальною освітою, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162, ч.1 ст. 296 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 25 березня 2005 року, близько 04 год. 00 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , реалізовуючи свій прямий злочинний умисел, спрямований на проникнення у чуже житло, з метою вияснення взаємовідносин із ОСОБА_5 , за відсутності передбачених законом підстав, без згоди власника квартири, своєю ногою вибив вхідні двері у квартиру АДРЕСА_2 , чим порушив недоторканість житла, власником якого на той час являлася ОСОБА_8 .

Крім цього, 25 березня 2005 року, близько 04 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , де проживала ОСОБА_8 та проживає ОСОБА_5 , з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, грубо порушив громадський порядок, оскільки в нічну пору доби вибив вхідні двері до вищевказаної квартири у багатоповерховому будинку АДРЕСА_3 , чим порушив нормальний сон та спокій його жителів. В подальшому, продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_4 вчинив словесний конфлікт із потерпілими, які проживали у вказаній квартирі, де у присутності малолітньої дитини ОСОБА_9 з особливою зухвалістю почав наносив численні удари руками та ногами по тілу потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_5 у вигляді синців правої скроні, чола зліва, лівого плеча, що згідно висновку експерта №188 від 01.04.2005 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень та її матері ОСОБА_8 у вигляді синців довкола правого ока, правого плеча, лівій підключичній ділянці грудей зліва, лівого коліна та гомілки, крововилив в склеру правого ока, що згідно висновку експерта №192 від 05.04.2005 року відносяться до легких тілесних ушкоджень з розладом здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав частково. Пояснив суду, що визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч.1 ст. 296 КК України, а що стосується його обвинувачення за ч.1 ст. 162 заперечує, оскільки вказує на те, що його колишня дружина, ОСОБА_10 сама відчинила йому двері в ніч на 25.03.2005 року, коли мала місце дана подія. Що стосується цивільного позову, то такий підтримує частково.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162, ч.1 ст. 296 КК України також знайшла своє підтвердження в ході судового засідання і підтверджується наступними доказами:

- показами потерпілої ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні показала, що в ніч на 25.03.2005 року вона проснулась, оскільки хтось стукавав у двері її квартири, що розташована у АДРЕСА_2 . Почувши голос, що лунав за дверима, вона впізнала, що за ними був ОСОБА_4 .. Зрозумівши, що вона не відкриє двері, він вибив їх, зайшов в житло, напав на неї та почав бити. В даній квартирі також перебувала її дочка, якій на той момент було 6 років та її матір. В ході конфлікту ОСОБА_4 також бив маму, внаслідок чого вона втратила свідомість. Від побиття одяг останньої був у крові. В квартирі все було перевернуто, обвинувачений розбив телевізор, стільчики. Вона вибігла на коридор і стукала до сусідів, які жили на 2 поверсі за допомогою. ОСОБА_4 , зрозумівши, що вона вибігла з квартири, кинувся її шукати. Знайшов її на 2 поверсі, звідки стягнув по сходах назад до квартири. Будучи уже в приміщенні, він взяв ніж і казав, що буде її різати, однак остання випригнула у вікно і побігла в сусідній під`їзд за допомогою, де в одній з квартир їй відчинили двері і вона викликала міліцію.

- показами неповнолітнього свідка ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні в присутності психолога ОСОБА_11 , показала, що знає обвинуваченого ОСОБА_4 .. Подія, яка мала місце в ніч на 25.03.2005 року їй запам`яталась добре. Вона пам`ятає, що в ту ніч вона проснулась від крику матері. Вона побачила як остання стоїть в коридорі, а в двері хтось сильно бив та кричав чоловічим голос. В цьому голосі вона впізнала ОСОБА_4 , оскільки такі дії зі сторони останнього уже вчинялись. Вона добре розуміла, що якщо мати відчинить двері, то ОСОБА_4 буде їх бити. Коли обвинувачений уже проник в квартиру, то він бив її матір ОСОБА_8 та бабусю. Остання від побоїв ОСОБА_4 була в крові, а тому вона дуже перелякалась. В ході конфлікту обвинувачений розбив телевізор. Вона з мамою вибігла на сходову клітку і почали стукати в двері сусідів, однак ніхто не відчиняв.

- показами свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні показав, що 25.03.2005 року, близько 04:00 години ночі, був на виклику в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Там була ОСОБА_5 з якої була зірвана футболка та текла кров з губи. З під`їзду вийшов чоловік ОСОБА_4 .. Йому було запропоновано пройти в квартиру, в якій ще перебувала мати ОСОБА_5 .. В квартирі все було розкидано, вхідні двері були пошкоджені. Обвичнувачений ОСОБА_4 поводив себе агресивно. В ході розмови зізнався, що вдарив дружину.

- показами свідка ОСОБА_13 , яка в судовому засіданні показала, що в ніч на 25.03.2005 року хтось постукав у двері, однак вона не відкрила, оскільки боялась. Почула крики і легко відчинила двері квартири. Вийшовши на площатку, побачила, як невідомий їй чоловік тягнув ОСОБА_5 за волосся до квартири. На наступний день побачила, що двері в квартиру ОСОБА_5 розбиті, висів замок, двері не закривались та були підхилені.

- показами свідка ОСОБА_14 , яка в судовому засіданні показала, що ОСОБА_5 є її сусідкою. В ніч на 25.03.2005 року вона чула голосні крики і як хтось виламував двері. Коли вона вийшла, то ОСОБА_4 виводили з квартири працівники міліції. В квартирі все було перевернуто, телевізор розбито, двері вхідні були вибиті. Дочка ОСОБА_5 дуже плакала, а її мама ОСОБА_8 була вся в крові.

- показами свідка ОСОБА_15 , який в судовому засіданні показав, що працював у міліції і відбирав пояснення у ОСОБА_4 .. По даному кримінальному провадженні проводив збір матеріалів. Додав, що двері в квартиру ОСОБА_5 дійсно були поламані.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена наступними письмовими доказами по справі:

- постановою про порушення кримінальної справи за матеріалами дослідчої перевірки ОСОБА_5 від 12.04.2005 року /т.2 а.с.3/;

- заявами ОСОБА_5 та ОСОБА_8 в яких вони просять притягнути до відповідальності ОСОБА_4 /т.2 а.с.4-5/;

- протоколом огляду місця події від 01.04.2005 року в якому вказано, що на момент огляду вхідні двері в квартиру за адресою: АДРЕСА_2 мали явні ознаки ушкодження, а з самої квартири вилучено 5 (п`ять) розбитих дерев`яних крісел, футболку жіночу чорного кольору розірвану спереду по довжині, ніж кухонний із дерев`яною ручкою, грошові купюри номіналом 10 і 2 гривні проколоті посередині /т.2 а.с.6/;

- висновком судово-медичної експертизи № 188 від 01.04.2005 року з якого вбачається, що завдані внаслідок побиття ОСОБА_5 заподіяно ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень /т.2 а.с.14/;

- висновком судово-медичної експертизи № 192 від 05.04.2005 року з якого вбачається, що завдані внаслідок побиття ОСОБА_8 заподіяно ушкодження які відносяться до легких тілесних ушкоджень з розладом здоров`я /т.2 а.с.16/;

- постановою про притягнення в якості обвинуваченого ОСОБА_4 від 11.06.2005 року /т.2 а.с.62/;

- постановою про зупинення досудового слідства від 07.10.2005 року та оголошення ОСОБА_4 в розшук /т.2 а.с. 64, 74, 83/;

- листом заступника начальника Стрийського МВ ГУМВС України у Львівській області про заведення ОРС категорії «Розшук» про оголошення в розшук ОСОБА_4 /т.2 а.с.81/;

- постановою про відновлення досудового розслідування від 22.01.2016 року /т.2 а.с.86/;

- заявою ОСОБА_5 про вчинення відносно неї злочину щодо порушення недоторканості житла від 18.02.2016 року /т.2 а.с.122/;

- постановою про об`єднання кримінальних проваджень в одне від 25.02.2016 року /т.2 а.с.139-140/;

- постановами про повідомлення ОСОБА_4 про підозру від 27.11.2012 року та від 25.02.2016 року /т.2 а.с.80, 158-159/.

Беручи до уваги вищеописане, суд приходить до переконання, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненнні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162, ч.1 ст. 296 КК України в судовому засіданні доведена повністю.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 162 КК України, оскільки він своїми умисними діями незаконно проникнув у житло.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він зайшов у житло ОСОБА_5 , оскільки остання відчинила йому двері самостійно не знайшли свого належного підтвердження в ході розгляду даного кримінального провадження і суд ставиться до них критично, оскільки таке спростовується поясненнями потерпілої, яка пояснила, що обвинувачений ОСОБА_4 вибив їх та показами свідків, які, як зазначалось вище, в судовому засіданні показали, що вхідні двері у квартиру за адресою: АДРЕСА_2 були пошкоджені та підхилені, замок розбитий, а тому суд немає підстав сумніватись в показах свідків, які є логічними, послідовними та обґрунтованими.

Його ж дії за ч.1 ст. 296 КК України також вірно кваліфіковані, оскільки ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив хуліганство, що виразилось в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Згідно п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину й його обставин.
Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд вбачає вчинення кримінального правопорушенння в стані алкогольного сп`яніння.

Суд вважає, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ст. 66 КК України відсутні.

Визначаючи міру покарання обвинуваченому по даній справі, суду слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових правопорушень як ним, так і іншими особами.
За таких обставин суд вважає за можливе обрати обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді обмеження волі як єдиний засіб перевиховання в умовах ізоляції від суспільства.
Однак, приймаючи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заподіяну матеріальну шкоду відшкодував, що підтверджується відповідними розписками, вперше притягується до кримінальної відповідальності, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання у вигляді обмеження волі, тобто при обранні міри покарання слід застосувати ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням та згідно ст. 76 КК України покласти на нього певні обов`язки.

Суд також дійшов до висновку, що заявлений потерпілою ОСОБА_5 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на її користь матеріальної шкоди в розмірі 5 529, 65 гривень та моральної шкоди в сумі 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди підлягають : наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Позивач ОСОБА_5 позовні вимоги щодо моральної шкоди обґрунтовує тим, що внаслідок побиття її та матері, вони пережили сильний нервовий стрес, душевні страждання, оскільки ОСОБА_4 посеред ночі виламав двері в квартиру, розбивав меблі, наносив їм удари, внаслідок чого їм були спричинені легкі тілесні ушкодження. Що стосується майнової шкоди, то в її обґрунтування посилається на те, що ОСОБА_4 своїми діями вибив та пошкодив вхідні двері, які після цього стали непридатними для повторного використання, внаслідок чого ОСОБА_5 змушена була купувати та встановлювати нові вхідні двері.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 відшкодував потерпілій ОСОБА_5 завдану матеріальну шкоду у розмірі 5 000, 00 гривень, про що останні написали відповідні розписки про факт передачі та отримання грошей.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що з ОСОБА_4 слід стягнути ще моральну шкоду у розмірі 2 000, 00 гривень на користь потерпілої ОСОБА_5 , оскільки внаслідок події, що мала місце в ніч на 25.03.2005 року вона пережила сильний нервовий стрес, їй спричинено душевні страждання та було завдано легкі тілесні ушкодження, тим самим задовольнивши частково цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 ..
Поряд з цим, відповідно ч.2 ст. 12 КК України вбачається, що злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частиною 1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі. Відповідно до ч.5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.
В ході судового розгляду судом встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 162 КК України було вчинено обвинуваченим 25.03.2005 року, а отже на цей час з моменту його вчинення пройшло більше одинадцяти років.
Таким чином, з огляду на вищенаведене, суд вважає, що відповідно до ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно звільнити від покарання у зв`язку із закінченням строків давності .

Речові докази по справі відсутні.
Судові витрати по справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України і призначити покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі у зв`язку із закінченням строків давності.

Його ж за ч.1 ст. 296 КК України до 2 (двох) років обмеження волі.

Згідно ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування даного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 /одного/ року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 ч. 1 п. п. 2, 3, 4 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання і навчання та періодично з`являтися у вказані органи для реєстрації.

Цивільний позов ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 2 000 (дві) тисячі гривень 00 копійок.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Головуючий-суддя ОСОБА_1