Справа № 559/135/16-к
Номер провадження 1-кп/559/112/2016
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2016 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області
в особі головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
У підготовчому судовому засіданні прокурор вказав, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, а тому справу слід призначити до розгляду у судовому засіданні.
Захисник вважає, що його підзахисному не пред`явлене належним чином обвинувачення, що має взяти до уваги суд.
ОСОБА_5 погоджується із позицією захисника.
Вислухавши думку учасників судового засіданні, перевіривши матеріали, суд приходить до висновку про необхідність повернення даного обвинувального акту, як такого, що не відповідає вимогам КПК України.
Згідно з п. 5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення із посиланням на положення закону та статті закону України про кримінальну відповідальність, та формулювання обвинувачення.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте у порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно із положеннями, викладеними у п.5 ч.2 ст.291 КПК України, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та після викладення правової кваліфікації того діяння, яке зазначається у викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення.
Саме у межах пред`явленого обвинувачення в обвинувальному акті, згідно зі ст.337 КПК України, суд першої інстанції здійснює судовий розгляд.
Відповідно до ч.2 ст.42 КПК України, обвинуваченим є особа, обвинувальний акт відносно якої переданий до суду у порядку, передбаченому ст.291 КПК України.
Згідно з ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор пред`являє обвинувачення у вчиненні злочину, і яким закінчується досудове розслідування.
Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 не містить формулювання обвинувачення у розумінні вимог ст.291 КПК України, а має місце виклад лише підозри у скоєнні кримінального правопорушення.
Зі змісту обвинувального акту, копія якого вручена під розписку особі, вбачається, що в ньому міститься правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті, а саме ч.1 ст.213 КК України, у редакції, що втратила чинність станом на 6 січня 2016 року (стаття 213 із змінами, внесеними згідно із Законом № 4025-VI від 15.11.2011; в редакції Закону № 191-VIII від 12.02.2015; з міни до абзацу першого частини першої статті 213 див. в Законі № 222-VIII від 02.03.2015)
Відповідно до п. а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», п. 79). Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісье та Сассі проти Франції», п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п. 34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно «оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див, рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини», п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
З огляду на це, керуючись приписами ч.5 ст.9 КПК України, суд прийшов до переконання, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення як окремо визначеного елементу обвинувального акту, передбаченого п.5 ч.2 ст.291 КПК України.
Суд не може розглядати як формулювання обвинувачення зміст обвинувального акту в цілому, оскільки це не узгоджується з вищезазначеними приписами законодавства, а також практикою Європейського суду з прав людини, й порушує право обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, а також на справедливий судовий розгляд.
Враховуючи викладене, суд вважає, що даний обвинувальний акт має бути повернутий прокурору у зв`язку із його невідповідністю вимогам процесуального закону.
Керуючись ст.ст.291, 314-316 КПК України, суд, -
На ухвалу може бути подана апеляція в апеляційний суд Рівненської області протягом семи діб з моменту її проголошення через Дубенський міськрайонний суд.
Суддя: