Провадження №: 1-кп/752/512/16
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
16.05.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 ,
провівши в приміщенні суду в м. Києві підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0000569 відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, маючої вищу освіту, розлученої, працюючої юристом TOB «Віртуоз строй», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 190 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
26.04.2016 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , отримала та ознайомилась з вищевказаним обвинувальним актом, додатками до нього та ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.04.2016 р.
На підставі зазначеного обвинувального акту, судом було призначено підготовче судове засідання, виходячи із вимог ч. 2 ст. 415 КПК України, згідно якої висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.
Так, вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 18.11.2015 р. щодо ОСОБА_10 в частині визнання її винуватою та засудження за частинами 3, 4 ст. 191 та ч. 2 ст. 190 КК України, з вирішенням цивільних позовів у цій частині обвинувачення був скасований та призначено в цій частині новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 416 КПК України, після скасування судом апеляційної інстанції вироку суд першої інстанції здійснює судове провадження згідно з вимогами розділу IV цього Кодексу в іншому складі суду.
Вимоги розділу IV КПК України встановлені щодо судового провадження у першій інстанції та включають в себе підготовче провадження та судовий розгляд, визначають межі та процедуру судового розгляду.
Прокурор зазначила, що на підставі обвинувального акта є можливість призначити судовий розгляд, просила продовжити обвинуваченій запобіжний захід, посилаючись на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати і на цей час.

Представник потерпілої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 , та потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підтримали думку прокурора.
Захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, зазначив, що в обвинувальному акті належним чином не сформульоване формулювання обвинувачення, не вручено копій обвинувального акту обвинуваченій ОСОБА_10 та захисникам ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , крім того в обвинувальному акті не зазначено місце скоєння обвинуваченою, інкримінованих правопорушень, а отже, неможливо правильно визначити підсудність вказаного кримінального провадження.

Крім того обвинувачену та її захисників не було належним чином ознайомлено з матеріалами, зібраними на стадії досудового розслідування, що є суттєвим порушенням права на захист.

Крім того, захисник ОСОБА_4 , посилаючись на положення чинного законодавства та практику Європейського суду з прав людини просив змінити запобіжний захід обвинуваченій на інший, не пов`язаний із триманням під вартою, зазначив, що прокурором не доведено існування жодних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Прокурор, потерпілі та представник потерпілої заперечували щодо повернення обвинувального акту та щодо зміни обвинуваченій обраного запобіжного заходу, обвинувачена в повному обсязі підтримала думку захисника ОСОБА_4 .

За наслідками проведення підготовчого судового засідання встановлено наступне.

Не виходячи за межі ст. 314 КПК України та не вдаючись до дослідження питання про обґрунтованість пред`явлення обвинувачення, оцінки доказів з точки зору їх допустимості і достатності, суд визначився, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, оскільки складений в порушення вимог ст. 291 КПК України.

Так, відповідно до вимог ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, на ряду з іншим, повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, на ряду із іншим, має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому, обвинувачення як передбачає п. 13 ч.1 ст. 3 КПК України є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Формулювання обвинувачення має містити посилання на обставини, які у відповідності до положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, а саме: подія кримінального правопорушення, як то час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.
Разом із тим, ч. 1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в його межах, крім випадків, передбачених цією статтею, отже, розгляд справи без формулювання обвинувачення є неможливим, а винесене рішення буде вважатися незаконним.
Органом досудового слідства вказані вимоги закону не виконані.

Так, як убачається із ухвали Апеляційного суду м. Києва від 18.04.2016 р. підставою для нового розгляду у суді першої інстанції була неможливість усунути порушення прав обвинуваченої ОСОБА_10 на захист від висунутого проти неї обвинувачення, оскільки встановивши невідповідність деяких фактичних обставин кримінальних правопорушень інкримінованих ОСОБА_10 , суд першої інстанції не звернув на це уваги прокурора та не забезпечив приведення ним висунутого ОСОБА_10 обвинувачення у відповідність до обставин, що були встановлені.

Обвинувальний акт взагалі не містить висунутого ОСОБА_10 формулювання обвинувачення, наявні лише фактичні обставини, які встановлені за результатами досудового розслідування слідчим та міститься вказівка на те, що ОСОБА_10 саме підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень.

Таким чином, обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, прокурором у відповідності до вимог кримінального процесуального закону не висунуто.

Крім того, як убачається із реєстру матеріалів досудового розслідування та розписки обвинуваченої про отримання копії обвинувального акта, та реєстру матеріалів досудового розслідування, були порушені вимоги ст.ст. 290, 291, 293 КПК України, оскільки ОСОБА_10 та її захисникам, не було надано доступу до матеріалів досудового розслідування та достатнього часу на ознайомлення з ними, обвинувальний акт захисникам та обвинуваченій не вручено, а клопотання обвинуваченої про надання їй копії обвинувального акту після виконання вимог закону щодо її ознайомлення з матеріалами кримінального провадження залишилось прокурором проігнороване. Вказані порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними та можуть перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Оскільки відсутній правовий механізм для примусу прокурора змінити обвинувачення в суді під час судового розгляду, а ч. 1 ст. 338 КПК України дозволяє прокурору змінити обвинувачення в суді виключно для зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення за результатами судового розгляду при встановленні нових фактичних обставин кримінального правопорушення обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для приведення його у відповідність до вимог закону.
При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_10 обраної міри запобіжного заходу, суд виходить з наступного.
Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Вирішуючи дане клопотання, суд своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права обвинуваченого, але і високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з захисту прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
З огляду на висновок Апеляційного суду щодо необхідності залишення обвинуваченій запобіжного заходу без змін з метою виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу, та вважає, що слід продовжити його дію на тридцять днів.

Керуючись ст.ст. 314-315 КПК України, суд,-

УХВ АЛИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000569 відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 190 КК України, - повернути прокурору Київської місцевої прокуратури № 1.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою залишити без змін та вважати його продовженим на 30 (тридцять) днів до 14 червня 2016 року включно.

Ухвала про повернення обвинувального акта може бути оскаржена в апеляційному порядку потягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1