Справа №488/1869/15-к 08.07.2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря: ОСОБА_4
за апеляційною скаргою прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 2 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22.02.2016 року у відношенні
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неоднарозово судимого:
-виправданого за ч.1 ст. 263 КК України;
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8
виправданий ОСОБА_5
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/784/376/16 Головуючий у першій інстанції : ОСОБА_9
Категорія: ч.1 ст. 263 КК України Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора:
Прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п. 2,3 ст. 76 КК України.
Стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 847, 44 грн.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:
Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22.02.2016 року ОСОБА_5 визнано невинуватим та виправдано через відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.
Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора:

Прокурор вважає, що вирок суду є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Стверджує, що висновок суду про невинуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України ґрунтується фактично тільки на показаннях останнього.
Так, на думку апелянта, суд помилково прийняв до уваги показання ОСОБА_5 , що обшук в автомобілі проводився з численними порушеннями вимог Закону, а виявлені під час обшуку боєприпаси йому не належать та підкинуті іншими особами.
Апелянт зазначає, що суду також слід було віднестись критично до показів друзів обвинуваченого: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 щодо того, що вони постійно користувались автомобілем ОСОБА_5 , оскільки вони зацікавлені в розгляді справи на користь обвинуваченого в силу дружніх стосунків з останнім, крім того данні особи не допитувались під час досудового розслідування.
Також стверджує, що суд необґрунтовано послався у своєму рішенні, як на доказ спростування вини ОСОБА_5 , на висновок трасологічної експертизи № 116 від 28.04.2015 р., згідно з яким на поверхні знайдених патронів слідів папілярних узорів обвинуваченого не виявлено. Оскільки ця експертиза була проведена вже після проведення балістичної експертизи, тобто цілісність пакета, у якому зберігались вилучені патрони була порушена попереднім експертом, до того ж експерту трасологу на дослідження було надано лише 10 патронів з 15.
Зазначає, що також є необґрунтованими висновки суду щодо визнання недопустимим доказом протоколу обшуку автомобілю від 06.02.2016 р., з підстав допущення істотних порушень Закону при його проведенні та перебуванні одного з понятих у стані алкогольного сп`яніння, так як такі висновки суду не підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.
Крім того під час проведення цієї слідчої дії будь яких зауважень чи заяв від її учасників та понятих не надходило.
Також, на думку прокурора, неможливо погодитись з висновками суду і щодо безпідставного внесення слідчим відомостей до ЄРДР за фактом незаконного зберігання зброї без відповідної заяви особи.
Оскільки, як було встановлено в судовому засіданні, ці відомості були отримані з оперативних джерел, а вимоги ч. 1 ст. 214 КПК України дозволяють слідчому внесення відомостей до ЄРДР про вчинений злочин внаслідок самостійного виявлення ним із будь якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Встановлені судом першої інстанції обставини:
Органами досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачувався в тому, що у невстановлений час та у невстановленому місці без передбаченого Законом дозволу придбав 15 патронів калібру 5,6 мм, які незаконно зберігав у багажнику автомобіля марки «Шкода Октавія», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , належному на праві власності його дружині ОСОБА_12
06.02.2015 року близько 15 год. під час обшуку в багажнику зазначеного автомобіля, яким керував ОСОБА_5 та який був зупинений працівниками ДПС УДАІ УМВС України в Миколаївській області на перехресті пр. Жовтневого та вул. Гагаріна в м. Миколаєві, виявлені і вилучені придбані ОСОБА_5 15 патронів калібру 5, 6 мм, які є боєприпасами промислового виготовлення, спортивно мисливськими гвинтівковими патронами кільцевого запалення.
На думку органів досудового розслідування та державного обвинувачення дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 263 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання боєприпасів без передбаченого законом дозволу.
Між тим, судом першої інстанції ОСОБА_5 визнано невинуватим та виправдано через відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.
Виправдовуючи ОСОБА_5 суд першої інстанції прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не були спростовані доводи ОСОБА_5 , що знайдені у автомобілі боєприпаси йому не належать.
На думку суду, докази, надані стороною обвинувачення, свідчили лише про те, що в багажнику автомобіля «Шкода Октавія» під час обшуку були виявлені та вилучені патрони, але те, що вони були придбані і зберігались саме ОСОБА_5 об`єктивно нічим не підтверджується.
Суд зазначив, що обшук автомобіля ОСОБА_5 було проведено з численними порушеннями вимог Закону. Так, відомості, зазначені у протоколі обшуку судом було визнано такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Протокол обшуку від 06.02.2015 р. судом визнано неналежним та недопустимим доказом.
Також, суд поставив під сумнів достовірність первинних джерел у вигляді рапорту, на підставі показань свідка ОСОБА_13 , які були використані слідчим для початку досудового розслідування та на підставі яких були внесені відомості до ЄРДР.
Крім того, суд вказав, що під час досудового розслідування не було встановлено форму вини обвинуваченого, мотив, мету вчинення кримінального правопорушення.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини:
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку своєї апеляційної скарги, пояснення виправданого ОСОБА_5 та його захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які вважали вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу прокурора такою, що не підлягає задоволенню, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. А саме, рішення має бути ухвалене згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Згідно зі ст. 368 КПК України, суд ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.
За змістом ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1). вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа, 2). кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3). в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України та ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. За положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Ці вимоги Закону судом виконані.
Висновки суду щодо недоведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, при обставинах, зазначених органом досудового слідства, є обґрунтованими, відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам, які детально викладені у вироку та яким надано належну оцінку.
Так з матеріалів справи, які були досліджені судом вбачається, що відповідно до рапорту ст. ОУ СКР ММУ УМВС в Миколаївській області 06.01.2015 року була отримана оперативна інформація, що чоловік на ім`я ОСОБА_14 за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , зберігає предмет, ззовні схожий на пістолет ( а.с. 110).
Дані обставини підтвердили в суді першої інстанції та в апеляційному суді свідки, співробітники поліції ОСОБА_15 та слідчий ОСОБА_16 .
На підставі даного рапорту 06.01.2015 в ЄРДР було внесено інформацію щодо цього кримінального правопорушення, за правовою кваліфікацією злочину - ч.1 ст.263 КК України. ( а.с.109)
Згідно протоколу обшуку від 06.02.2015 року автомобіля «Шкода Октавія», який проводився слідчим СВ Корабельного РВ ММУ УМВСУ ОСОБА_16 за участю ОСОБА_5 , понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , у багажному відділені виявлено сумку, в ході огляду якої виявлено поліетиленовий пакет, в якому маються набої в кількості 15 штук. ( а.с.71-76)
Висновком балістичної експертизи № 126 від 06.02.2015 р. НДЕКЦ при УМВС України в Миколаївській області зазначено, що надані на дослідження патрони у кількості 15 штук є боєприпасами промислового виготовлення - 5,6 мм спортивно-мисливськими гвинтівковими патронами кільцевого запалення ( а.с.120-122).

Допитаний в суді першої інстанції та в апеляційному суді свідок слідчий СВ Корабельного РВ УМВСУ ОСОБА_16 , суду пояснив, що він проводив обшук в автомобілі обвинуваченого. Вважає, що під час проведення обшуку порушень кримінально - процесуального законодавства з його боку допущено не було.
Так, понятим були роз`яснені їх права та обов`язки, вони не були у стані алкогольного сп`яніння. Він оголосив ОСОБА_19 текст ухвали суду про обшук, останній був у наручниках. Перед початком обшуку салон та багажник автомобілю були зачинені. Обшук проводився в присутності двох понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , за участю обвинуваченого ОСОБА_5 ..
Багажник автомобіля ОСОБА_19 відчиняв сам, там була знайдена матерчата сумочка, в якій знаходився поліетиленовий пакет з 15-ма патронами, які висипали з пакету у багажник для візуального огляду.
Під переднім пасажирським сидінням був знайдений ніж.
Виходячи з вищевказаного, сторона обвинувачення вважає, що нею було достатньо представлено суду доказів того, що ОСОБА_5 вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 263 КК України.
Між тим, колегія вважає, що виправдовуючи ОСОБА_5 суд першої інстанції обґрунтовано послався на те, що наданими доказами стороною обвинувачення не було доведена вина ОСОБА_5 в вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.
Так, обвинувачений ОСОБА_5 , як в суді першої інстанції так і в апеляційному суді, свою вину в незаконном придбанні та зберіганні боєприпасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України не визнав, та пояснив що, знайдені в його автомобілі боєприпаси йому не належать. Про їх знаходження в автомобілі йому відомо не було і покладені до багажнику автомобіля вони не ним, а іншими особами, які мали доступ до його автомобіля. Тому він відмовився від підпису в протоколі обшуку його автомобіля.
Також обвинувачений пояснив, що затримання та обшук його автомобіля були проведені з порушенням закону, так як, перед обшуком, коли на нього було одягнено наручники та повалено на асфальт обличчям вниз, він чув, як відкривався багажник його автомобіля. Коли його підняли то показали ухвалу на обшук. Після того, як слідчий почав проводити обшук, його не підпускали до машини. Один з понятих, а саме ОСОБА_17 був напідпитку, хитався, і від нього пахло алкоголем. Після огляду салону автомобіля й багажнику, був знайдений ніж в салоні.
Після цих слідчих дій слідчий та поняті відійшли від машини, потім слідчий вже сам, без понятих, повторно оглянув багажник автомобіля і знайшов патрони, покликав понятих і показав їм знайдене.
Показання ОСОБА_5 , про те, що перед обшуком обвинуваченого поклали на землю та наділи на нього наручники, узгоджуються з показаннями наданими в суді першої інстанції свідками співробітниками роти ДПС Чорній ОО. Та ОСОБА_20 .
Відповідно до висновку трасологічної експертизи №116 від 28.04.2015 року, на поверхнях знайдених патронів слідів папілярних узорів ОСОБА_5 не виявлено.
Показання ОСОБА_5 , щодо численних порушень під час проведення обшуку, найшли підтвердження показаннями свідка ОСОБА_18 , який і в суді першої інстанції, і в апеляційному суді повідомив, що він разом з іншим понятим ОСОБА_17 брав участь у якості понятого при огляді автомобіля обвинуваченого. ОСОБА_17 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Так як від нього сильно пахло алкоголем. Коли вони прибули на Жуківське кільце, обвинувачений був в наручниках, багажник та водійські двері автомобіля були вже відчинені. Почали проводити обшук машини, а саме салону та багажнику. Коли оглянули салон то знайшли ніж під переднім пасажирським сидінням.
Після того, як знайшли ніж, всі учасники слідчої дії разом зі слідчим відійшли в сторону від автомобіля на 2-3 метри. Потім слідчий сам знову повернувся до огляду багажнику автомобіля і через деякий час слідчий їх покликав та показав поліетиленовий пакет з патронами. В якому місці, в багажнику, слідчий знайшов патрони він не бачив.
Показання свідка ОСОБА_18 та обвинуваченого ОСОБА_5 , в частині того, що під час обшуку автомобіля обвинуваченого слідчим дійсно був знайдений ніж в салоні, після чого поняті разом зі слідчим відійшли від автомобіля на певну відстань, а слідчий вже сам повернувся до огляду автомобілю та без їх участі знайшов в багажнику патрони, підтвердив в апеляційному суді свідок ОСОБА_17 , який брав участь у якості понятого разом з ОСОБА_18 при огляді автомобіля обвинуваченого.
Крім того, ОСОБА_17 пояснив, що коли вони прибули до місця огляду на Жуківське кільце, обвинувачений був у наручниках. При обшуку в салоні автомобіля був знайдений ніж, але де саме - він не бачив. Коли слідчий проводив обшук багажнику, він знаходився позаду нього на деякій відстані. Через деякий час слідчий покликав їх і показав патрони, які знайшов в багажнику автомобіля.
Обвинувачений пояснював, що патрони - не його, що їх йому могли підкинути.
Таким чином, із досліджених матеріалів справи, а саме показань свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , та обвинуваченого ОСОБА_5 вбачається, що фактично до прибуття понятих для проведення обшуку двері та багажник автомобілю були відчиненні. Патрони були знайдені слідчим при повторному обшуку, фактично без участі понятих, що вказує на те, що до моменту виявлення боєприпасів інші сторонні особи, крім обвинуваченого мали можливість неконтрольованого доступу до місця де були знайдені в подальшому боєприпаси.
Крім того, ОСОБА_17 підтвердив в апеляційному суді, що до обшуку він випив пляшку горілки з наглядно знайомим йому чоловіком.

Тобто під час проведення обшуку понятий ОСОБА_17 знаходився в стані алкогольного сп`яніння, і внаслідок свого фізіологічного стану не міг адекватно сприймати всі фактичні обставини даної слідчої дії.
Таким чином, виходячи з вищевказаного, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що обшук був проведений з істотними порушеннями кримінально процесуального закону.

Тому доводи прокурора, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи і суд помилково прийшов до висновку про численні порушення під час проведення обшуку та виявлення патронів в автомобілі ОСОБА_5 ґрунтуються фактично тільки на показаннях обвинуваченого, є безпідставними.
Твердження апелянта, що суд необґрунтовано визнав недопустимим доказом протокол обшуку автомобілю від 06.02.2016 р. з підстав допущення порушень закону при його проведенні, а також що понятий ОСОБА_17 при проведенні обшуку не перебував в стані алкогольного сп`яніння є безпідставними, оскілки ці обставини знайшли своє підтвердження показаннями ОСОБА_5 , понятого ОСОБА_18 а також показаннями самого ОСОБА_17 , який підтвердив, що перед проведенням слідчої дії( обшуку автомобіля) він з сторонньою особою вжив пляшку горілки.
Що стосується доводів апелянта, що суд необґрунтовано послався у своєму рішенні, як на доказ спростування вини ОСОБА_5 , на висновок трасологічної експертизи № 116 від 28.04.2015 р., то вони не заслуговують на увагу, так як цим твердженням суд наголосив, що висновок експерта вказує, на те що причетність обвинуваченого до придбання та зберігання саме ним бойових припасів об`єктивно ні чим не підтверджується.
Між тим, колегія погоджується з твердженням апелянта, що показання допитаних в суді першої інстанції в якості свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які дали показання на користь ОСОБА_5 , про те, що вони користувались його автомобілем та іноді залишали його не зачиненим, що надавало можливість доступу стороннім особам до автомобілю, не можуть вважатись допустимим доказом, оскільки останні є зацікавленими особами в силу дружніх стосунків між ними.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.40 КПК України, слідчий уповноважений починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно із ч.1 ст.214 КПК закон дозволяє слідчому внесення відомостей до ЄРДР про вчинений злочин внаслідок самостійного виявлення ним із будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Під таким джерелом розуміється також виявлення зазначеної інформації слідчим через співробітників оперативних підрозділів за результатами проведення заходів спрямованих на виявлення кримінального правопорушення.
Як було встановлено в ході розгляду справи судом першої інстанції, таким джерелом у даному кримінальному провадженні слугував рапорт ст. о/у СКР ММУ УМВС У в Миколаївські області, відповідно до якого чоловік на ім`я ОСОБА_14 за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_3 зберігає предмет, ззовні схожий на пістолет.
Підставою складання зазначеного рапорту були пояснення ОСОБА_13 , який повідомив про факт зберігання ОСОБА_19 за місцем мешкання вогнепальної зброї, про який йому стало відомо під час перебування наприкінці грудня 2014 року у барі " ОСОБА_21 " із розмови між ОСОБА_19 і чоловіком на прізвисько " ОСОБА_22 ".
Данні обставини в суді першої інстанції підтвердив свідок ОСОБА_15 , який суду пояснив, що він є співробітником Корабельного РВ УМВС України в Миколаївській області; і дійсно брав пояснення у ОСОБА_23 , який повідомив, що на початку грудня 2014 року чув розмову між ОСОБА_19 і чоловіком на прізвисько " ОСОБА_22 " у шинку " ОСОБА_21 ", які казали, що у них є зброя.
Між тим, допитати ОСОБА_13 в якості свідка у судовому засіданні суду першої інстанції не вдалося за можливе, так як прокурор не забезпечив явку даного свідка у судове засідання.
Натомість судом, було встановлено, що за даними Корабельного РВ в м. Миколаєві та Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області, ОСОБА_13 за адресою, вказаною останнім при його допиті, зареєстрований ніколи не був та не проживав, що підтвердив допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_24 (співвласник зазначеної квартири).
Крім того, свідок ОСОБА_25 - чоловік на прізвисько " ОСОБА_22 " суду першої інстанції показав, що бар " ОСОБА_21 " він ніколи не відвідував, і розмова щодо зброї ним не велась. Так з 28.11.2014 по 06.01.2015 року він перебував на стаціонарному лікуванні у психіатричній лікарні м. Миколаїва, про що суду була надана довідка з Миколаївської обласної психіатричної лікарні №1.
Виходячи з вищевикладеного, колегія також погоджується з висновком суду першої інстанції, що відомості які були отримані робітниками поліції із оперативних джерел, за фактом незаконного зберігання зброї обвинуваченим, на підставі чого було розпочато досудове розслідування, є сумнівними щодо їх достовірності, а досудове розслідування фактично було розпочато за відсутності передбачених законом підстав.
Тому доводи прокурора, що є помилковим висновок суду щодо безпідставного внесення слідчим відомостей до ЄРДР за фактом незаконного зберігання зброї є неспроможними.
Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 373 КПК України виправдальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Надані прокурором докази, суд не вважає такими, що доводять вину обвинуваченого у вчиненні злочину.
Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції, переглянувши судове рішення суду 1-ої інстанції, вважає обґрунтованими висновки суду про те, що жодним з досліджених доказів, наданих стороною обвинувачення, не доведено наявність у діях ОСОБА_5 умислу на вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України .
А тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409,419, 532 КПК України, суд
Постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 2 залишити без задоволення, а вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22.02.2016 року у відношенні ОСОБА_5 - залишити без зміни.
Ухвала набирає законну силу з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3