В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.02.2016 Справа №607/10836/13-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі :

Головуючого: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернополі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024 від 27 лютого 2013 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Керч, Ар Крим, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, приватного підприємця, освіта середня, одруженого, на утриманні троє неповнолітніх дітей-сини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.355 КК України,-

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Стаханов, Луганської області, жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, працюючого менеджером ПП ОСОБА_8 , освіта середня, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина-син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.355 КК України,-

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , громадянина України, непрацюючого, освіта середня, одруженого, на утриманні двоє дітей-донька ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , син ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який є неповнолітнім, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора : ОСОБА_13

потерпілих: ОСОБА_14 , ОСОБА_15

представника потерпілого: ОСОБА_16

обвинувачених: ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10

захисників: ОСОБА_17 , ОСОБА_18

В С Т А Н О В И В :

У обвинуваченого ОСОБА_3 в період з 05.02.2013 року по 08.02.2013 року та в період з 05.02.2013 року по 07.02.2013 року в обвинуваченого ОСОБА_3 за попередньою змовою із обвинуваченим ОСОБА_7 виник злочинний намір, направлений на примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань потерпілого ОСОБА_15 , з погрозою та з застосуванням насильства над потерпілим.

Так, в період з листопада 2010 року по 05.02.2013 року потерпілий ОСОБА_15 згідно трудового договору № 0 та договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, перебуваючи на посаді продавця-консультанта у обвинуваченого ОСОБА_3 , який займався підприємницькою дільністю у магазині № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , що знаходиться на території «Буковина-Авто» в м.Чернівці по вул. Коломийська,15а, здійснював продаж непродовольчих товарів, а саме роздрібну торгівлю «метизною продукцією». В ході здійснення такої діяльності потерпілому ОСОБА_15 в магазин № 66, АДРЕСА_4 було передано під матеріальну відповідальність станом на 01.01.2013 року товарно-матеріальних цінностей за закупівельними цінами згідно аудиторського висновку на суму 273 521,79 грн., за цінами продажу на суму 635 879, 28 грн., які він отримав від фізичної особи-приватного підприємця ОСОБА_3 згідно прихідних товарно-накладних, на яких поставив свої підписи.

Однак, потерпілий ОСОБА_15 грошових коштів за реалізований ним товар за вказаний період обвинуваченому ОСОБА_3 не повертав, лише оплачував частково комунальні послуги та оренду приміщення в магазині № 66, АДРЕСА_4 .

З метою повернення цієї заборгованості, яка виникла внаслідок цивільно-правових зобов`язань між обвинуваченим ОСОБА_3 , як приватним підприємцем та потерпілим ОСОБА_15 , обвинувачений ОСОБА_3 в період з 05.02.2013 року по 08.02.2013 року та в період з 05.02.2013 року по 07.02.2013 року за попередньою змовою із обвинуваченим ОСОБА_7 , погрожуючи застосуванням насильства, а також обвинувачений ОСОБА_3 05.02.2013 року знаходячись в магазині №66, №67 по вул. Коломийській, 15а в м. Чернівці, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_15 , що виразилось шляхом нанесення потерпілому ударів руками в ділянку грудної клітки та здушуванням руками шиї, примушували останнього до виконання ним трудового договору № 0, щодо повернення товарно-матеріальних цінностей, які були направлені для реалізації в магазин № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , розміщений на ринку «Буковина -Авто» в м. Чернівці по вул. Коломийська, 15а.

06.02.2013 року, коли потерпілий ОСОБА_15 разом із обвинуваченим ОСОБА_3 знаходились в м. Тернополі, обвинувачений ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою із обвинуваченим ОСОБА_7 , знаходячись в офісному приміщенні на ринку «Західний» по вул. Обїзна, 12 в с. Петриків Тернопільського району, Тернопільської області, приблизно на протязі дня, погрожуючи застосуванням насильства, примушували потерпілого ОСОБА_15 , до виконання ним трудового договору та договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність щодо повернення недостачі товарно-матеріальних цінностей за період з листопада 2010 року по 05.02.2013 року, виявленої в ході проведення ревізії обвинуваченим ОСОБА_3 в магазині №66, №67 в м. Чернівці, де потерпілий ОСОБА_15 працював продавцем-консультантом.

07.02.2013 року бухгалтер зазначеного підприємства ОСОБА_19 згідно наданих обвинуваченим ОСОБА_3 даних, які він разом із потерпілим ОСОБА_15 привезли із магазину №66, № НОМЕР_2 м. Чернівці та згідно даних «1С бухгалтерії» встановила недостачу підзвітних потерпілому ОСОБА_15 товарно-матеріальних цінностей в зазначеному магазині на суму 250000 грн., та склала акт № 1 від 07.02.2013 року «Про результати інвентаризації матеріальних цінностей на складі в м. Чернівці», з яким ознайомився та підписав продавець консультант ОСОБА_15 .

07.02.2013 року обвинувачений ОСОБА_3 за попередньою змовою із обвинуваченим ОСОБА_7 , перебуваючи протягом дня на другому поверсі офісного приміщення на ринку «Західний по вул. Об`їзна, 12/26 в с. Петриків Тернопільського району, Тернопільської області, та, маючи вже визначену суму недостачі, згідно акту №1 від 07.02.2013 року «Про результати інвентаризації матеріальних цінностей на складі в м. Чернівці», із застосуванням погроз насильства над потерпілим ОСОБА_15 примушували останнього до виконання цивільно-правових зобов`язань щодо повернення грошових коштів в сумі 250000 грн., що виразилось в укладанні договору позики грошей між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_15 на суму 250000 грн., завіреного приватним нотаріусом ОСОБА_20 , та в спробі відкриття кредиту потерпілим ОСОБА_15 в ПАТ «КредоБанк» в м. Тернополі.

Крім цього, 08.02.2013 року обвинувачений ОСОБА_3 , погрожуючи застосуванням насильства щодо потерпілого ОСОБА_15 , продовжував примушувати його до виконання цивільно-правових зобов`язань, щодо повернення ним грошових коштів в сумі 250000 грн., які були визначені бухгалтерією підприємства ПП ОСОБА_21 у формі «1С бухгалтерії» та зафіксовані в акті № 1 від 07.02.2013 року «Про результати інвентаризації матеріальних цінностей на складі в м. Чернівці».

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_3 в період з 06.02.2013 року по 07.02.2013 року, за попередньо змовою із обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_10 та 08.02.2013 року за попередньою змовою із обвинуваченим ОСОБА_10 , перебуваючи в складово-офісному приміщенні, що знаходиться на третьому поверсі по АДРЕСА_5 , обмежили право на свободу пересування потерпілого ОСОБА_15 , незаконно позбавивши його волі, що виразилось у закритті потерпілого ОСОБА_15 на ключ в одній із кімнат вказаного приміщення, яка використовувалась як складське приміщення, і не була пристосована для життя людей, чим перешкодили потерпілому ОСОБА_15 вільно обирати за своєю волею своє місце знаходження.

Потерпілий ОСОБА_15 , будучи незаконно позбавлений волі зі сторони обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 в період з 06.02.2013 року по 07.02.2013 року та 08.02.2013 року зі сторони обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_10 , боячись застосування щодо себе зі сторони обвинуваченого ОСОБА_3 фізичного насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я, а зі сторони обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_7 погроз фізичного насильства, продовжував перебувати на протязі зазначеного періоду в даному приміщенні, не маючи фізичної змоги вільно його покинути до 08.02.2013 року.

Також в період з 19.00 год. 26.02.2013 року по 10 годину 27.02.2013 року, обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , за попередньою змовою між собою, обмежили право на свободу пересування потерпілого ОСОБА_15 , незаконно позбавивши його волі, що виразилось у закритті потерпілого ОСОБА_15 в одній із кімнат на третьому поверсі складово-офісного приміщення, що розміщене по АДРЕСА_5 , яка використовувалась як складське приміщення і не була пристосована для життя людей, чим перешкодили ОСОБА_15 вільно обирати за своєю волею своє місце знаходження.

27.02.2013 року, близько 10.00 години, потерпілий ОСОБА_15 , будучи незаконно позбавлений волі обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , та знаходячись на третьому поверсі офісного приміщення за вищевказаною адресою, був виявлений працівниками міліції в ході огляду даного приміщення та звільнений від незаконного позбавлення волі.

Окрім цього, 27.02.2013 року близько 06.30 години обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою, знаходячись в складському приміщенні на першому поверсі ринку «Західний» по вул. Об`їзна в с. Петриків, Тернопільського району Тернопільської області, застосовуючи насильство до потерпілого ОСОБА_14 , яке не є небезпечним для життя та здоров`я, що виразилось у нанесенні останньому тілесних ушкоджень руками та ногами в різні частини тіла, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, обмежили право на свободу пересування потерпілого ОСОБА_14 , незаконно позбавивши його волі, що виразилось у закритті потерпілого ОСОБА_14 в даному складському приміщенні, чим перешкодили йому вільно обирати за своєю волею своє місце знаходження.

В подальшому, з метою незаконного утримання потерпілого ОСОБА_14 , обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою, погрожуючи застосуванням насильства, завели потерпілого ОСОБА_14 в кімнату № 8 готелю «Тернозавр» та, закривши двері на ключ, продовжували незаконно утримувати потерпілого ОСОБА_14 до 28.02.2013 року, чим перешкодили останньому вільно обирати за своєю волею своє місце знаходження.

28.02.2013 року потерпілий ОСОБА_14 через вікно покинув приміщення кімнати № 8 даного готелю.

Обвинувачений ОСОБА_10 в період з 06.02.2013 року по 07.02.2013 року, за попередньою змовою із обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_7 та 08.02.2013 року за попередньою змовою із обвинуваченим ОСОБА_3 , перебуваючи в складово-офісному приміщенні, яке розміщене на третьому поверсі по АДРЕСА_5 , обмежили право на свободу пересування потерпілого ОСОБА_15 , незаконно позбавивши його волі, що виразилось у закритті потерпілого ОСОБА_15 на ключ в одній із кімнат, на третьому поверсі вищевказаного приміщення, яка використовувалась як складське приміщення, і не була пристосована для життя людей, чим перешкодили потерпілому ОСОБА_15 вільно обирати за своєю волею своє місце знаходження.

Потерпілий ОСОБА_15 , будучи незаконно позбавлений волі зі сторони обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 в період з 06.02.2013 року по 07.02.2013 року та зі сторони обвинувачених ОСОБА_10 і ОСОБА_3 08.02.2013 року, боячись застосування щодо себе зі сторони обвинуваченого ОСОБА_3 фізичного насильства що не є небезпечне для життя та здоров`я, а зі сторони обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_7 погроз фізичного насильства, продовжував перебувати на протязі зазначеного періоду в даному приміщенні, не маючи фізичної змоги вільно його покинути до 08.02.2013 року.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.355 КК України не визнав, не заперечив фактичних обставин справи та суду пояснив, що він разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_10 вживали всіх необхідних заходів для з`ясування наявності матеріальних цінностей, використання грошових коштів та правильності ведення бухгалтерського обліку у магазині № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , що знаходиться на території «БуковинаАвто» в АДРЕСА_6 , де працював продавцем-консультантом ОСОБА_15 . Вважає, що їхні дії по відношенню до потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_14 були неправомірними та просить суд звільнити його від відбування покарання, застосувавши п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року, оскільки злочини, у вчиненні яких він обвинувачується не є тяжкими або особливо тяжкими, на день набрання чинності цим Законом він мав на утриманні двох неповнолітніх дітей-синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо яких не позбавлений батьківських прав.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 146, ч.2 ст.355 КК України не визнав, не заперечив фактичних обставин справи та суду пояснив, що він разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_10 вживали заходів для з`ясування наявності матеріальних цінностей, використання грошових коштів та правильності ведення бухгалтерського обліку у магазині № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , що знаходиться на території «БуковинаАвто» в АДРЕСА_6 , де працював продавцем-консультантом ОСОБА_15 . Вважає, що їхні дії по відношенню до потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_14 були неправомірними та просить суд звільнити його від відбування покарання та застосувати до нього п."в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року, звільнивши його від відбування покарання, оскільки злочини, у вчиненні яких він обвинувачується не є тяжкими або особливо тяжкими, на день набрання чинності цим Законом він мав на утриманні неповнолітню дитину-сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , щодо якого не позбавлений батьківських прав.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України не визнав, вважає, що його дії не були неправомірними, в них відсутній склад інкримінованого злочину, а тому просить суд ухвалити щодо нього виправдувальний вирок.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченими ОСОБА_3 , ОСОБА_7 у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.355 КК України, обвинуваченим ОСОБА_10 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.146 КК України їх винність у вчиненні інкримінованих злочинів повністю доводиться зібраними по справі і проаналізованими в судовому засіданні доказами:

-показаннями потерпілого ОСОБА_15 у судовому засіданні підтверджується, що з вересня 2010 року згідно трудового договору № 0 та договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність він працював продавцем-консультантом у обвинуваченого ОСОБА_3 , який здійснював підприємницьку діяльність у магазині № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 на території ринку «Буковина-Авто» по вул. Коломийська,15а в м. Чернівці. В його обов`язки входила гуртова та роздрібна реалізація «метизної продукції», тобто продаж будівельних та автомобільних кріплень. В магазині він працював сам, отриману виручку періодично передавав у м. Тернопіль, де був офіс ОСОБА_3 , також оплачував із неї комунальні послуги, в зимовий період по 5-6 000 гривень та орендну плату за магазин в сумі 1500 гривень, залишав 1900 гривень собі в якості заробітної плати та 500 гривень витрат за проїзд та харчування. Товар отримував згідно прихідних накладних, у яких розписувався, один екземпляр залишав собі, а інший відправляв у м. Тернопіль.
05.02.2013 року близько 08.10 год., коли він прийшов на роботу, його вже чекав ОСОБА_3 , який приїхав із менеджером ОСОБА_22 та продавцем ОСОБА_23 та повідомив, що у магазині необхідно провести ревізію з метою виявлення недостачі. Закривши магазин, він разом із ОСОБА_22 та ОСОБА_23 у присутності ОСОБА_3 проводили ревізію з 09 год. 05.02.2013 року до 02 год. 06.02.2013 року. Під час ревізії, близько 14 год. 05.02.2013 року ОСОБА_3 повідомив, що не вистачає великої кількості товару, після чого у присутності ОСОБА_23 та ОСОБА_22 наказав віддати йому мобільний телефон, на що він відмовився. Тоді ОСОБА_3 взяв його за плече, потягнув у складське приміщення, де наніс один удар кулаком правої руки в область грудної клітки, сказавши, що тепер він буде виконувати все, що йому скажуть, після чого схопив за шию та почав придушувати. Тоді він віддав ОСОБА_3 два мобільні телефони-свій особистий та службовий. ОСОБА_3 , не називаючи конкретної суми, сказав, що у нього велика недостача, а тому треба поїхати додому та взяти паспорт. На автомобілі ОСОБА_3 вони вирушили до його квартири, там він заперечив, щоб ОСОБА_3 піднімався із ним у квартиру, на що останній витягнув пістолет для відстрілу гумовими кулями, який зняв із запобіжника, та висловлюючись нецензурною лайкою пригрозив, що стрілятиме, якщо він спробує втекти. Побоюючись цих погроз, він зайшов у квартиру, забрав паспорт та повернувся в автомобіль, де чекав ОСОБА_3 , після чого вони приїхали у магазин та продовжили ревізію. Закінчивши ревізію, він на вимогу ОСОБА_3 , поїхав разом із ним, ОСОБА_23 та ОСОБА_22 в м. Тернопіль. Прибувши на місце близько 06 год. 06.02.2013 року, ОСОБА_3 розвіз працівників, після чого вони поїхали в офіс фірми ОСОБА_3 на ринку «Західний» в с. Петриків, Тернопільського району, де останній завів його у складське приміщення на 3 поверсі та закрив, пояснивши, що він буде знаходитись там, доки ОСОБА_3 не вирішить що із ним робити далі. Кімната, у якій його закрили, мала одне вікно, яке виходило на дах будинку, а тому він не міг втекти, оскільки було дуже високо. ОСОБА_3 не дав йому телефон, не залишив води та їжі. Того ж дня близько 10.30 год. у кімнату, де він перебував, зайшов ОСОБА_10 , який сказав, що вони поїдуть до нього додому по ідентифікаційний код. На вулиці він не намагався втекти, оскільки боявся, що його можуть побити. Приїхавши до себе додому на АДРЕСА_7 , він зайшов у квартиру, а ОСОБА_10 залишився чекати його на сходовій клітці. Вдома він сказав своїй матері, що код йому потрібен, щоб переукласти трудовий договір із ОСОБА_3 , бо саме так йому велів говорити ОСОБА_10 . Після цього вони із ОСОБА_10 вирушили на автовокзал, де він передав своїй співмешканці ключі від магазину, для того щоб вона передала в м. Тернопіль його трудову книжку та кредитну картку «Приватбанк», щоб оформити на нього кредит. Після цього, близько 13 год., ОСОБА_10 відвіз його назад у магазин на ринку «Західний» та закрив у складському приміщенні. Близько 19 год. того ж дня ОСОБА_10 відкрив двері та провів його у кімнату на другому поверсі, де знаходились ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , які вимагали у нього зізнання куди він подів велику кількість грошей, не називаючи суми. При цьому ОСОБА_7 сказав, що за такі гроші він міг би купити джип, і за них його можна і в лісі закопати, а тому він зрозумів, що йому нікуди дітись і потрібно буде шукати гроші. ОСОБА_10 сказав, що за те, що він зробив, його потрібно вбити, і він сприйняв це як реальну загрозу своєму життю. На прохання відпустити його додому, обвинувачені не реагували, ОСОБА_10 дав йому дві скляні банки, щоб він міг справляти природні потреби та знову відвів на 3 поверх, де закрив. Близько 22 год. за ним зайшов ОСОБА_7 , відвів на другий поверх, де він під його диктовку написав ОСОБА_3 розписку про те, як витратив кошти на суму 30000 гривень, після чого його знову закрили. Він був під постійним наглядом ОСОБА_10 , який його постійно супроводжував 06.02.2013 року, а 07.02.2013 року супроводжував його в нотаріальну контору.
07.02.2013 року близько 11 год. ОСОБА_10 вивів його на вулицю, де в автомобілі вже чекав ОСОБА_3 і вони поїхали до нотаріуса, офіс якої знаходиться поблизу ЗОШ № 3 м. Тернополя, де уклали договір займу на суму 250000 гривень, терміном до 12.02.2013 року, який він підписав. Після цього він разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_10 поїхав на ринок «Західний», де ОСОБА_3 закрив його, пояснивши, що пізніше вони поїдуть в банк для оформлення кредиту. Через 1-2 години вони з ОСОБА_3 поїхали в ПАТ «КредоБанк» по вул. Миру в м. Тернополі, однак у видачі кредиту йому відмовили. Тоді ОСОБА_3 поїхав на зустріч зі своїм знайомим біля магазину «Прогрес» у м. Тернополі, де він чекав на нього, будучи закритим в автомобілі, після чого вони повернулись на ринок «Західний» і ОСОБА_3 його знов зачинив. Близько 18.15 год. того ж дня ОСОБА_3 завів його у приміщення кухні, де дозволив доїсти обід за його сином, оскільки він вже дві доби не їв. Після цього його відвели на склад, де він спав. Близько 10 год. 08.02.2013 року обвинувачений ОСОБА_3 відвів його на другий поверх, де він підписав нові прихідні накладні у яких були змінені дані, зменшено кількість товару, яку він отримував та завищено ціни. Після цього він, за вказівкою ОСОБА_3 , переписав розписку. Близько 18.30 год. ОСОБА_3 відвіз його додому, де разом із невідомим, який представився працівником міліції, зайшов до нього у квартиру, сказав його матері про борг у 250000 гривень, та повідомив, що потрібно віддати гроші інакше його посадять у тюрму, на що його мати віддала 2000 доларів США. ОСОБА_3 написав розписку, повернув його телефон та поїхав.
Кожен день, коли він був закритий в приміщенні з 05 по 08.02.2013 року, ОСОБА_3 давав йому телефон і змушував дзвонити додому і заспокоювати маму, що він в м. Чернівці і у нього все добре. Інакше говорити він не міг тому, що під час цих розмов постійно були присутні ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , які могли вчинити щодо нього неправомірні дії і він їх боявся. Двері в кімнату, де він утримувався, він теж не насмілювався відкрити, бо боявся обвинувачених. Після цього він кілька днів розмовляв із ОСОБА_3 по телефону, запевняючи, що шукає гроші, а потім відключив свій телефон та виїхав із м. Тернополя, боячись, що на нього відкриють кредити. 26.02.2013 року він повернувся додому, оскільки ОСОБА_3 неодноразово телефонував його матері та вимагав повернути гроші. Того ж дня він зустрівся із ОСОБА_3 по вул. Львівська у м. Тернополі, останній повідомив, що відносно нього порушено кримінальне провадження по факту привласнення грошей та запропонував поїхати в офіс на ринку «Західний». В офісі був присутній ОСОБА_7 і вони з ОСОБА_3 розмовляли з ним про кредити, які б він міг взяти для повернення боргу. Близько 20.30 год. ОСОБА_3 разом із ОСОБА_7 , погрожуючи йому, знову закрили його на складі на 3 поверсі, забравши телефон. 27.02.2013 року вранці його звільнили працівники міліції.
Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди у сумі 150000 гривень просить залишити без розгляду, відносно міри покарання обвинуваченим покладається на думку суду, не заперечує щодо застосування амністії до обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_7 ;
-показаннями потерпілого ОСОБА_14 у судовому засіданні підтверджується, що він протягом 2011-2012 років працював вантажником на фірмі «Метизний двір», що знаходиться на ринку «Західний» у с. петриків, Тернопільського району, власником якої є обвинувачений ОСОБА_3 . В листопаді 2012 року він звільнився з роботи, оскільки постійно виникали конфлікти з керівництвом, до нього погано ставились та звинувачували у крадіжках товару, що не відповідало дійсності. 27.02.2013 року близько 07 год. він на власному автомобілі ВАЗ-2106 приїхав на ринок «Західний» до свого знайомого ОСОБА_24 , який займається роздрібною торгівлею будівельними матеріалами. Поки він чекав на вулиці, під`їхав бус Мерседес, з якого вийшли обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , які відкрили двері складу, де він раніше працював, а потім підійшли до нього, взяли за руки та затягнули у дане приміщення, нічого не пояснюючи. Тут же ОСОБА_3 наніс йому удар в область голови рукояткою пістолета ПМ, від чого у нього пішла кров, а згодом ОСОБА_3 та ОСОБА_7 почали наносити йому удари руками та ногами в різні ділянки тіла, звинувачуючи у тому, що він неодноразово крав у них товар та тепер винен їм 200000 гривень, вилучивши у нього документи. При цьому ОСОБА_3 здійснив кілька пострілів у бік ящиків, які знаходились на складі, що ще більше його налякало. Після цього його посадили у бус Мерседес та відвезли до готелю «Тернозавр», де закрили у кімнаті № 8 на четвертому поверсі. ОСОБА_7 сказав, що повернеться через 30 хв., однак за ним ніхто не приходив. У вказаній кімнаті він пробув до 08.30 год. 28.02.02.2013 року, після чого, побоюючись, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_7 повернуться і продовжать його побиття, через вікно виліз на дах готелю, звідки по водостічній трубі спустився на землю та пішов додому. На даний час будь-яких претензій матеріального та морального характеру до обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_7 не має, просить їх суворо не карати. Цивільний позов на суму 100000 гривень просить залишити без розгляду. Незаконного заволодіння належним йому транспортним засобом з боку обвинувачених не було, оскільки він добровільно надав їм автомобіль у тимчасове користування. Відносно застосування амністії до обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_7 не заперечує, щодо міри покарання обвинуваченому ОСОБА_10 покладається на думку суду.
Під час судового розгляду кримінального провадження потерпілий ОСОБА_14 декілька разів змінював та давав суперечливі показання, не заперечивши при цьому, що ним під час досудового розслідування були дані правдиві показання, які він повністю підтверджує у судовому засіданні, оскільки вони були дані добровільно, без будь-якого психологічного тиску з боку працівників правоохоронних органів. Суд оцінює дані показання потерпілого ОСОБА_14 в сукупності з іншими доказами, здобутими у судовому засіданні;

-показаннями свідка ОСОБА_25 у судовому засіданні підтверджується, що її співмешканець ОСОБА_15 з вересня 2010 року по 05.02.2013 року працював продавцем-консультантом у магазині № НОМЕР_1 , №67 ПП «Метиз-Капітал» на території ринку «Буковина-Авто» по вул. Коломийська,15а в м. Чернівці, власником якого є ОСОБА_3 . 05.02.2013 року ОСОБА_15 зателефонував та сказав, що до нього приїхали ОСОБА_3 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , які проводять ревізію. В післяобідню пору ОСОБА_15 заїхав додому, взяв свій паспорт, сказав, що у нього велика недостача і він їде з ОСОБА_3 у м. Тернопіль, розбиратись з бухгалтерією. Наступного дня вона не могла додзвонитись до ОСОБА_15 , зателефонувала ОСОБА_23 , який повідомив, що ОСОБА_3 відвіз ОСОБА_15 на ринок «Західний» у м. Тернополі, де той залишився, а телефон у нього забрали, бо могли дзвонити клієнти. Близько 11 год. 06.02.2013 року ОСОБА_15 подзвонив їй з телефону ОСОБА_10 та сказав, щоб вона зустріла автобус сполученням «Рівне-Тернопіль», взяла ключі від магазину за забрала звідти його кредитку картку, яку треба передати в Тернопіль, що вона і зробила. Ввечері того ж дня подзвонив ОСОБА_10 , який сказав забрати з магазину трудову книжку ОСОБА_15 і передати разом із кредиткою. Трудову книжку вона в магазині не знайшла. А тому 07.02.2013 року передала водієм автобуса в м. Тернопіль кредитку та ключі від магазину. 08 чи 09.02.2013 року їй зателефонував ОСОБА_3 та повідомив, що у ОСОБА_15 проблеми, бо він винен велику суму грошей і їй потрібно приїхати та допомогти йому це вирішити. 10.02.2013 року вона приїхала в м. Тернопіль, де від ОСОБА_15 дізналась, що результати ревізії в магазині були сфабриковані, ОСОБА_3 забрав документацію за останні два роки та дав нові накладні, а також про те, що з 06 по 08.02.2013 року ОСОБА_15 проти його волі утримували у приміщенні складу на ринку «Західний», вимагаючи у нього повернення грошей в рахунок погашення недостачі та намагались оформити на нього кредит. 11.02.2013 року, коли вона була сама вдома, приїхав ОСОБА_3 , який в ході розмови просив її вплинути на матір ОСОБА_15 та взяти кредит під заставу квартири, погрожував, що ОСОБА_15 посадять у тюрму, проблеми можуть бути і в неї, щоб вона теж брала кредит. На протязі лютого 2013 року ОСОБА_3 неодноразово телефонував їй та матері ОСОБА_15 із аналогічними вимогами. 26.02.2013 року ОСОБА_15 домовився із ОСОБА_3 про зустріч, однак додому не повернувся. Додзвонитись до нього вона не змогла, ОСОБА_3 на дзвінки не відповідав, а ОСОБА_10 , якому вона додзвонилась, повідомив, що відношення до цих питань не має, ними займається ОСОБА_3 ;

-показаннями свідка ОСОБА_26 у судовому засіданні підтверджується, що вона працює бухгалтером у ПП ОСОБА_27 , який займається продажем кріплення для виконання будівельних робіт і складське приміщення якого знаходиться по АДРЕСА_8 . Вона знайома із потерпілим ОСОБА_15 , який працював продавцем в магазині обвинуваченого ОСОБА_3 в м. Чернівці. Вона бачила ОСОБА_15 06 чи 07.02.2013 року після проведення ОСОБА_3 ревізії в його магазині, коли він із бухгалтером перевіряв документи. Про те, що 06-08.02.2013 року ОСОБА_15 утримували у складському приміщенні на 3 поверсі їй не було відомо, оскільки її офіс знаходиться у цьому приміщенні на другому поверсі. 26.02.2013 року ОСОБА_15 в офісі вона теж не бачила, того дня в обідню пору на прохання ОСОБА_3 робила копії з документів, серед яких була заява ОСОБА_3 про виявлення недостачі в магазині, де працював ОСОБА_15 ;

-показаннями свідка ОСОБА_27 у судовому засіданні підтверджується, що він знайомий із обвинуваченими ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 з 2003 року. Спільно із обвинуваченим ОСОБА_7 вони займаються підприємницькою діяльністю з реалізації метисних виробів в офісному приміщенні по АДРЕСА_8 , де також орендує офісне приміщення ОСОБА_3 . Зі слів останнього йому було відомо про проблеми із реалізацією товару в його магазині в м. Чернівці. В перших числах лютого 2013 року ОСОБА_3 повідомив його, що провів інвентаризацію у даному магазині та виявив недостачу у 250000 гривень, сказавши, що дані кошти привласнив продавець магазину ОСОБА_15 , який витратив їх на власні потреби. Він порадив ОСОБА_3 звернутись в міліцію, однак той не хотів, що продавця притягнули до кримінальної відповідальності та сказав, що ОСОБА_15 пообіцяв повернути викрадені кошти. Наступного дня ОСОБА_3 попросив його поїхати із ним до матері ОСОБА_15 , якій він хотів розповісти про борги сина. Коли він під`їхав до будинку ОСОБА_15 , там були ОСОБА_3 з ОСОБА_15 та невідомий йому чоловік з міліції, тому вирішили, що він із ними не піде і він вирушив у своїх справах. При зустрічі на роботі, ОСОБА_3 повідомив, що мати ОСОБА_15 погодилась віддати гроші, а через кілька днів вона передала йому 2000 доларів США, в рахунок боргу, про що ОСОБА_3 написав розписку. Потім якийсь час ОСОБА_15 не виходив на зв`язок. 26.02.2013 року близько 19.40 год. ОСОБА_3 зателефонував йому та повідомив, що ОСОБА_15 хоче із ним зустрітись, на що він порадив відвезти його в міліцію, щоб там у всьому розібрались. ОСОБА_3 відповів що вже пізно, а тому він відвезе ОСОБА_15 додому, а наступного дня вони підуть у міліцію. 27.02.2013 року ОСОБА_3 зателефонував і сказав, що їм треба зустрітись, а пізніше йому зателефонував працівник УБОЗ в Тернопільській області та сказав приїхати на ринок, де він дізнався про затримання ОСОБА_3 та ОСОБА_7 . Про те, що потерпілого ОСОБА_15 в період з 06 по 08.02.2013 року утримували у складському приміщенні на території ринку «Західний» йому не було відомо, у ці дні він бачив ОСОБА_15 в офісному приміщенні у робочий час, ОСОБА_3 говорив, що той буде відробляти завдану шкоду;

-показаннями свідка ОСОБА_23 у судовому засіданні підтверджується, що з 01.02.2013 року він проходив стажування на посаді продавця-консультанта у обвинуваченого ОСОБА_3 , який займається продажем метизної продукції на території ринку «Західний» по вул. Об`їзна,12 у с. Петриків, Тернопільського району Тернопільської області. 05.02.2013 року вони разом із ОСОБА_3 та менеджером ОСОБА_22 поїхали у м. Чернівці для проведення ревізії у магазині, де працював потерпілий ОСОБА_15 . Близько 08.10 год. вони приїхали до магазину на території ринку «Буковина-Авто» по вул. Коломийська.15а, ОСОБА_15 відкрив магазин, роздрукував бланк із даними про наявну продукцію і вони почали її перерахунок. В процесі роботи ОСОБА_3 заявив, що в ОСОБА_15 є недостача і розбіжності у розрахунках. Близько 14-15 год. ОСОБА_3 сказав ОСОБА_28 віддати робочий телефон, а потім вони вдвох вийшли у складське приміщення, що там між ними відбувалось йому невідомо. Ніяких тілесних ушкоджень у ОСОБА_15 він після цього не бачив, той ні на що не скаржився і продовжував рахувати товар, ніякого психологічного тиску на нього ОСОБА_3 не чинив. Протягом дня ОСОБА_15 із ОСОБА_3 відлучались із магазину, однак куди йому невідомо. Вони закінчили ревізію о 02 год.06.02.2013 року. Точної суми недостачі ОСОБА_3 не називав, однак сказав ОСОБА_15 закрити магазин і їхати з ними. ОСОБА_15 з приводу проведеної ревізії нічого не заперечував, сказав, що весь товар продано, а гроші він витратив на свої потреби. Вони прибули в м. Тернопіль близько 06 год. і ОСОБА_3 завіз його додому, куди поїхав ОСОБА_15 йому невідомо. Того дня він вийшов на роботу пізніше і ОСОБА_15 не бачив. Однак він бачив його 07 та 08.02.2013 року і в офісі і на складі на першому поверсі, де той фасував продукцію;

-показаннями свідка ОСОБА_22 у судовому засіданні підтверджується, що з 01.11.2011 року він працює менеджером з продажу на ТзОВ «Метиз-Капітал», що знаходиться на території ринку «Західний» по вул. Об`їзна,12 у с. Петриків, Тернопільського району Тернопільської області. 05.02.2013 року він разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_23 , що стажувався на продавця, поїхав у м. Чернівці для проведення ревізії у магазині, де працював потерпілий ОСОБА_15 . Близько 08.10 год. вони приїхали до магазину на території ринку «Буковина-Авто» по вул. Коломийська.15а, ОСОБА_15 відкрив магазин, роздрукував бланк із даними про наявну продукцію і вони почали її перерахунок. В процесі роботи ОСОБА_3 заявив, що в ОСОБА_15 є недостача і розбіжності у розрахунках. Він сам неодноразово перепитував у ОСОБА_15 про наявність тієї чи іншої одиниці товару, оскільки була явна недостача, на що ОСОБА_15 не заперечував та вказував, що так і є. Близько 14-15 год. ОСОБА_3 сказав ОСОБА_28 віддати робочий телефон, а потім вони вдвох вийшли у складське приміщення, що там між ними відбувалось йому невідомо. Ніяких тілесних ушкоджень у ОСОБА_15 він не бачив, психологічного тиску на нього ОСОБА_3 не чинив. Близько 17 год. ОСОБА_15 із ОСОБА_3 відлучались із магазину купити папір для принтера. Вони закінчили ревізію о 02 год. 06.02.2013 року, точної суми недостачі на той момент ОСОБА_3 не озвучував, вони лише вивели залишок товару у магазині та встановили кількість товару, яка надходила на реалізацію. ОСОБА_3 сказав ОСОБА_15 закрити магазин і їхати з ними. По дорозі ОСОБА_3 сказав, що зі слів ОСОБА_15 , той витратив гроші на нічні клуби та випивку. Вони прибули в м. Тернопіль близько 06 год. і ОСОБА_3 завіз його додому. Того дня він вийшов на роботу пізніше і ОСОБА_15 не бачив. Однак він бачив його 07 та 08.02.2013 року і в офісі і на складі на першому поверсі;

-показаннями свідка ОСОБА_29 у судовому засіданні підтверджується, що її син ОСОБА_15 з 2010 року працював продавцем-консультантом у ОСОБА_3 в магазині в м. Чернівці, де продавав метизну продукцію. 05.02.2013 року зв`язок із сином був відсутній і від його співмешканки вона довідалась, що в магазин приїхав ОСОБА_3 і вони проводять ревізію. 06.02.2013 року близько 11 год. син прийшов додому та сказав, що йому потрібен ідентифікаційний код, щоб переукласти трудовий договір, він виглядав схвильованим, однак нічого не пояснював. Того ж дня близько 19 год. син подзвонив та сказав, що їде в Чернівці продовжувати ревізію. Оскільки це видалось їй дивним, вона дзвонила до ОСОБА_23 , який підтвердив, що ОСОБА_15 у Чернівцях. 07.02.2013 року син подзвонив та повідомив, що він у Чернівцях. 08.02.2013 року син подзвонив близько 19 год. та сказав, що скоро буде вдома. Разом із ним у квартиру зайшли ОСОБА_3 та невідомий їй чоловік, який показав якесь посвідчення. Син сказав, що на роботі у нього недостача 250000 гривень, ОСОБА_3 підтвердив, що це виявилось в ході ревізії. Вона була у шоковому стані, не розуміла звідки могла взятись така сума, подзвонила своїй знайомій ОСОБА_30 , яка приїхала та була присутня при розмові. Чоловік, який прийшов із ОСОБА_3 пішов, а ОСОБА_3 показав розписку, написану її сином на суму 250000 гривень. На її запитання як могла утворитись така недостача, ОСОБА_3 відповів, що проводив ревізію ще з двома працівниками і всі дані вірні, при цьому син на запитання нічого не пояснював, лише підтверджував це. ОСОБА_3 сказав, що треба віддати гроші інакше її син піде у тюрму, однак борг все одно залишиться, на що вона запевнила, що зробить все можливе. Наступного дня ОСОБА_3 знов приїхав, а почувши, що вона не зможе віддати борг сина, сказав, що навіть коли син сяде у тюрму, від виконавчої служби вони нікуди не подінуться, але його дружина працює в банку і можна взяти кредит, однак вона відмовилась. Не маючи змоги протистояти ОСОБА_3 , вона віддала йому гроші в сумі 2000 доларів США, про що він написав розписку в присутності ОСОБА_31 .

В подальшому ОСОБА_3 дзвонив їй майже кожного дня і вимагав повернути гроші, це негативно вплинуло на її стан здоров`я і в період з 13.02.2013 року по 25.02.2013 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні, де в цей час знаходився її син їй невідомо. 26.02.2013 року близько 20 год. до неї прийшла співмешканка сина ОСОБА_25 та повідомила, що її син ОСОБА_15 пішов на зустріч з ОСОБА_3 та не повернувся, зв`язку із ним немає, при цьому сказала, що раніше ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 вже утримували її сина протягом трьох днів закритим в офісі. ОСОБА_25 обдзвонювала знайомих її сина, в потім пішла та написала в міліцію заяву про його зникнення;

-показаннями свідка ОСОБА_30 у судовому засіданні підтверджується, що на початку лютого 2013 року до неї зателефонувала її двоюрідна сестра ОСОБА_29 , яка плакала і просила приїхати до неї. Коли вона приїхала, біля квартири ОСОБА_29 стояли двоє чоловіків, один з яких- ОСОБА_3 зайшов з нею у приміщення. Там ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_15 працював у нього продавцем і у нього в магазині виявлено недостачу на суму 250000 гривень, наполягав на поверненні боргу, говорив, що необхідно взяти кредит в банку або під заставу квартири, однак ОСОБА_29 категорично відмовилась. При цьому ОСОБА_15 нічого не говорив, не заперечував та не підтверджував слова ОСОБА_3 . Вона сказала ОСОБА_3 , що такі питання треба вирішувати в правовому порядку, він відповів, що це не вихід із ситуації, оскільки гроші треба буде повернути навіть якщо він звернеться в міліцію. Після цього він пішов із квартири. Наступного дня вона зайшла до ОСОБА_29 і та повідомила, що до неї телефонував ОСОБА_3 , якому вона погодилась заплатити 2000 доларів США в рахунок погашення боргу сина. Вона була присутня у квартирі ОСОБА_29 коли приїхав ОСОБА_3 , який забрав гроші та написав ОСОБА_29 розписку;

-показаннями свідка ОСОБА_32 у судовому засіданні підтверджується, що він працює продавцем-консультантом у ПП ОСОБА_27 , у магазині, що знаходиться на території ринку «Західний» по АДРЕСА_8 . Приміщення магазину знаходиться на першому поверсі триповерхової будівлі, а на другому поверсі розташований офіс. 27.02.2013 року він вранці відкрив магазин та почав працювати, через деякий час зайшли працівники міліції та сказали йому знаходитись у магазині та не виходити, потім прийшов ОСОБА_27 , який написав якусь заяву. Через кілька годин він побачив ОСОБА_15 , який сідав в машину працівників міліції, де ОСОБА_15 перебував до цього і звідки він вийшов йому невідомо. 26.02.2013 року на протязі робочого дня він ОСОБА_15 не бачив;

-показаннями свідка ОСОБА_33 у судовому засіданні підтверджується, що він працює начальником відділу продажу у Тернопільському відділенні ЦФ ПАТ «Кредобанк» по вул. Дружби,3 та знайомий із ОСОБА_3 , який є клієнтом їх банку. 07.02.2013 року близько 11 год. ОСОБА_3 прийшов у відділення банку та звернувся до нього з проханням посприяти його працівнику в отриманні кредиту. Разом із ним був молодий хлопець віком 25-30 років-це був ОСОБА_15 . Він скерував їх до працівниці банку ОСОБА_34 , яка займається видачею кредитів. Як йому відомо, ОСОБА_15 хотів отримати кредит у розмірі 10000 гривень у ПАТ «Платинум банк», з якими у них укладена агентська угода, але йому у цьому відмовили;

-показаннями свідка ОСОБА_34 у судовому засіданні, які аналогічні показанням свідка ОСОБА_33 ;

-показаннями свідка ОСОБА_20 у судовому засіданні підтверджується, що вона працює приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу по вул. Грушевського, 5 в м. Тернополі. 07.02.2013 року близько 11 год. до неї прийшли ОСОБА_3 з дружиною та ОСОБА_15 . ОСОБА_3 пояснив, що вони хочуть посвідчити договір позики грошей на один день на суму 250000 гривень, однак вона запропонувала укласти договір на більш тривалий термін. Позичальником виступав ОСОБА_15 , який сказав, що працює у ОСОБА_3 на фірмі продавцем. Термін повернення позики погодили 09.02.2013 року. ОСОБА_3 , вийнявши з папки, яка знаходилась в нього, надав їй паспорти свій, дружини, ОСОБА_15 та коди. Вона підготувала проект договору, який надала сторонам для ознайомлення, потім додатково запитала у них чи зрозумілий зміст договору і чи всі дані відповідають дійсності, на що ОСОБА_3 та ОСОБА_15 відповіли що все вірно і сума позики, і термін повернення та підписали даний договір, дружина ОСОБА_3 підписала заяву про згоду на укладення договору і тоді вона посвідчила даний договір нотаріально;

-показаннями свідка ОСОБА_35 у судовому засіданні підтверджується, що він займається перевезенням вантажів мікроавтобусом «Мерседес». На початку 2012 року він почав перевозити метизну продукцію зі складу на ринку «Західний», який належить ОСОБА_3 в магазин у м. Чернівці, де працював продавцем ОСОБА_15 . Товар він відвозив 3-4 рази на місяць, в кількості від 5 до 10 ящиків вагою до 30 кг, на товар йому виписували дві накладні, на яких розписувався ОСОБА_15 , і один екземпляр він забирав із собою. Періодично ОСОБА_15 передавав йому грошові кошти в сумі від 2000 до 4000 гривень, які привозив у м. Тернопіль та залишав у сейфі в офісному приміщення, інколи це було кілька разів на місць, інколи один раз, він не цікавився, що це за гроші, але думає, що це кошти за реалізовану продукцію, ніяких розписок ОСОБА_15 він не давав. Зрідка ОСОБА_15 передавав йому квитанції на оплату оренди та комунальних послуг у магазині. ОСОБА_3 кілька разів запитував у нього скільки грошей передав ОСОБА_15 , хто в подальшому забирав гроші із сейфа йому невідомо;

-показаннями свідка ОСОБА_36 у судовому засіданні підтверджується, що він працює за сумісництвом в аудиторській фірмі «Тер Аудит» і ним на замовлення ОСОБА_37 , яка діяла згідно довіреності від 18.03.2013 року, проводилась аудиторська перевірка суб`єкта господарювання ОСОБА_3 . Перевірка проводилась лише за документами наданими ініціатором перевірки, зокрема йому було надано: накладні на внутрішнє переміщення, які підтверджували передачу товаро-матеріальних цінностей від ОСОБА_3 до ОСОБА_15 , договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, укладений із ОСОБА_15 , акт про результати інвентаризації товаро-матеріальних цінностей від 07.02.2013 року, проведеної ОСОБА_3 за участю членів комісії ОСОБА_19 та ОСОБА_38 , без участі аудитора, яким було встановлено недостачу на суму 250000 гривень. Даний акт був підписаний ОСОБА_15 , який погодився із результатами інвентаризації. Також йому було надано прайс-листи з цінами на товаро-матеріальні цінності, таблиці переведення ваги окремих цінностей в кількість. Будь-яких документів, які б засвідчували рух коштів від ОСОБА_15 до ОСОБА_3 за отримані товаро-матеріальні цінності для проведення перевірки надано не було, а тому висновок був складений лише на основі наданих документів, які засвідчили перехід товаро-матеріальних цінностей від ОСОБА_3 до ОСОБА_15 , а зворотнього переходу не відображено, оскільки не було документів про реалізацію ОСОБА_15 отриманих під звіт цінностей. Законодавчо не встановлено які документи мав би складати ОСОБА_15 про реалізацію товару, він міг складати в довільній формі звіт про реалізацію товару;

-показаннями свідка ОСОБА_39 у судовому засіданні підтверджується, що він зареєстрований приватним підприємцем та орендує ресторан у комплексі «Тернозавр» по АДРЕСА_8 . 28.02.2013 року близько 08.30 год. вони разом із водієм під`їхали до ресторану і в цей час на даху котельні побачили чоловіка, як йому тепер відомо, це був потерпілий ОСОБА_14 , який зіскочив на землю. Вони підійшли до нього та запитали хто він такий і що робить на даху, однак ОСОБА_14 нічого не пояснював, виглядав перелякано, себе не називав, лише сказав, що боявся стукати у двері, бо його закрили. На обличчі з правого боку у нього була гематома, а тому вони вирішили, що це може бути злодій та завели його у приміщення ресторану. Оскільки ні у ресторані, ні в готелі дану особу ніхто не бачив і ніяких претензій до нього не було, вони відпустили ОСОБА_14 , який пішов у невідомому напрямку;

-показаннями свідка ОСОБА_40 у судовому засіданні підтверджується, що вона працює адміністратором у готелі «Тернозавр» по вул. Об`їзна,12а на ринку «Західний» у м. Тернополі. 26.02.2013 року о 09 год. вона заступила на зміну, на той момент клієнтів у готелі не було. Близько 22 год. у готель зайшли двоє чоловіків, яких вона в подальшому впізнала як ОСОБА_3 та ОСОБА_7 . Вони хотіли заселитись у готель, але не мали документів. Оскільки раніше вона бачила цих чоловіків на ринку «Західний» та у їдальні ресторану, вона погодилась заселити їх та провела у кімнату № 8 на третьому поверсі, не зробивши ніяких записів у журналі реєстрації клієнтів готелю. Близько 06 год. 27.02.2013 року дані чоловіки попросили її відчинити двері готелю та вийшли на вулицю, повернулись вони через годину, при цьому вели під руки ще одного чоловіка, обличчя якого вона не змогла роздивитись, оскільки вони його прикривали своїми тілами та всі разом пішли у кімнату №8. Близько 09 год. вона здала зміну, перед цим у кімнату № 8 не заходила, попередила адміністратора ОСОБА_41 , що там заселились клієнти, які мають виселитись о 12 год., разом з нею з готелю вийшов один із чоловіків;

-показаннями свідка ОСОБА_24 у судовому засіданні підтверджується, що 26.02.2013 року протягом дня його знайомий ОСОБА_14 допомагав йому настеляти паркет у Інституті землеустрою в м. Тернопіль. Близько 23 год. ОСОБА_14 поїхав до своєї дівчини, але біля 01 год. 27.02.2013 року зателефонував та повідомив, що потрапив у ДТП на залізничному вокзалі, просив приїхати до нього. Він під`їхав на місце ДТП, поговорив із іншим учасником аварії, який передав йому свій техпаспорт та обіцяв відремонтувати автомобіль. Це був автомобіль ВАЗ-2106, яким він користувався на підставі доручення та кілька місяців тому продав ОСОБА_14 , в автомобілі на той час була присутня дівчина ОСОБА_14 . Будь-яких тілесних ушкоджень в ДТП ОСОБА_14 не отримав, було лише пошкоджене праве переднє крило автомобіля. Після цього ОСОБА_14 відвіз його в Інститут землеустрою, де він мав завершити роботу, завіз додому свою дівчину та близько 02.30 год. 27.02.2013 року повернувся, допоміг йому знести інструменти і вони роз`їхались. Вранці 27.02.2013 року він намагався додзвонитись до ОСОБА_14 , однак той на зв`язок не виходив. Коли він того дня приїхав на роботу на ринок «Західний», там було багато працівників міліції і він почув, що хтось із працівників «Метизного двору» викрав велику суму грошей. На протязі дня до нього постійно телефонував інший учасник ДТП, який намагався розшукати ОСОБА_14 28.02.2013 року близько 08 год. ОСОБА_14 сам зателефонував йому та повідомив, що ключі та документи на машину у нього забрали ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , які впіймали його біля складу «Метиз-Капітал» із товаром. Також сказав, що вони відвели його на склад, де ОСОБА_3 погрожував пістолетом, вимагаючи зізнатись хто його спільники, потім його побили та закрили у кімнаті в готелі «Тернозавр», де він сидів цілий день та вночі. Стукав у двері, однак його не випустили, а тому вранці 28.02.2013 року він через вікно виліз на дах, звідки по трубі спустився на перший поверх. 01.03.2013 року він прийшов на ринок «Західний», де розпитував чи ніхто не бачив документів ОСОБА_14 та знайшов біля складу «Метиз Капітал» на вулиці на палетах великий чорний гаманець в якому були паспорт ОСОБА_14 , техпаспорт на його автомобіль та авто іншого учасника ДТП, гроші та інші документи ОСОБА_14 . Про знайдені документи він повідомив ОСОБА_14 . Ще до цих подій ОСОБА_14 відмовлявся приходити до нього на роботу на ринок «Західний», пояснюючи тим, що у нього конфлікт із ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , в яких він раніше працював. Також зі слів ОСОБА_14 він зрозумів, що 27.02.2013 року дані особи впіймали його на крадіжці товару і в подальшому він був присутній при огляді автомобіля ВАЗ 2106 та бачив ящики із метизною продукцією.

Дані показання свідка ОСОБА_24 повністю підтвердив потерпілий ОСОБА_14 ;

-показаннями свідка ОСОБА_41 у судовому засіданні підтверджується, що вона працює адміністратором у готелі «Тернозавр» по вул. Об`їзна,12а на ринку «Західний» у м. Тернополі. 27.02.2013 року о 09 год. вона заступила на зміну, адміністратор ОСОБА_42 повідомила її, що у кімнаті № 8 є двоє чоловіків, яких вона заселила 26.02.2013 року. Один із цих чоловіків вийшов з готелю разом із ОСОБА_43 . Через деякий час з третього поверху зійшов інший чоловік, якому вона відчинила вхідні двері, ключа від номеру він їй не залишив і більше не повернувся. У кімнату №8, де проживали ці чоловіки, вона того дня не заходила. В період з 22 год. 27.02.2013 року до 08 год. 28.02.2013 року ніяких сторонніх звуків у готелі не було, жодного стукоту чи криків із кімнати № 8 вона не чула і до дверей не підходила. 28.02.2013 року зранку у готель зайшов співвласник ОСОБА_44 , з яким був чоловік невисокого зросту, одягнутий у вельветову куртку коричневого кольору, у нього була побита права половина обличчя. На запитання за що його побили, останній відповів, що винен гроші. ОСОБА_44 поцікавився чи цей чоловік є клієнтом готелю, на що вона заперечила, оскільки його не поселяла і не чула щоб хтось знаходився у номерах готелю.

Крім цього винність обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих злочинів підтверджується іншими перевіреними та дослідженими у судовому засіданні доказами:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення(або таке, що готується) від 27.02.2013 року підтверджується, що від громадянки ОСОБА_25 поступила заява про незаконне позбавлення волі її співмешканця ОСОБА_15 , який 26.02.2013 року пішов на зустріч зі своїм роботодавцем ОСОБА_3 та не повернувся. При цьому повідомила, що в період з 06 по 08.02.2013 року ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 незаконно позбавили волі ОСОБА_15 , закривши його у складському приміщенні на території ринку «Західний» по вул. Об`їзна,12 в с. Петриків, Тернопільського району, Тернопільської області

(т.1 а.м.к.п.2-5);

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення(або таке, що готується) від 27.02.2013 року підтверджується, що від громадянина ОСОБА_15 поступила заява про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_10 на протязі січня-лютого 2013 року із погрозою застосування фізичного насильства та вогнепальної зброї вимагають у нього грошові кошти у сумі 250000 гривень, а також незаконно позбавили волі утримуючи у складських приміщеннях на території ринку «Західний» по вул. Об`їзна,12 в с. Петриків, Тернопільського району, Тернопільської області

(т.1 а.м.к.п.13-14);

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення(або таке, що готується) від 01.03.2013 року підтверджується, що від громадянина ОСОБА_14 поступила заява про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , застосовуючи фізичне насильство та вогнепальну зброю вимагали у нього грошові кошти в сумі 200000 гривень та незаконно позбавили його волі, утримуючи в період з 08 год. 26.02.2013 року по 08 год. 27.02.2013 року у приміщенні кімнати № 8 на четвертому поверсі готелю «Тернозавр» на території ринку «Західний» по вул. Об`їзна,12 в с. Петриків, Тернопільського району, Тернопільської області

(т.1 а.м.к.п.22-25);

-рапортом оперативного чергового Тернопільського РВ УМВСУ в Тернопільській області ОСОБА_45 №503 від 01.03.2013 року підтверджується, що 01.03.2013 року о 22.35 год. в телефонному режимі надійшло повідомлення чергового лікаря ТМКЛШД про те, що за медичною допомогою звернувся житель м. Тернополя ОСОБА_14 , який отримав тілесні ушкодження на ринку «Західний» в с. Петриків, Тернопільського району Тернопільської області

(т.1 а.м.к.п. 27);

-рапортами оперуповноваженого в ОВС УБОЗ УМВСУ в Тернопільській області ОСОБА_46 №63 від 05.03.2013 року, №64 від 06.03.2013 року та №65 від 06.03.2013 року підтверджується, що в ході супроводу кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000029 від 01.03.2013 року за ч.2 ст.146 КК України встановлено, що ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_7 27.02.2013 року безпідставно, застосовуючи зброю, погрожуючи застосуванням фізичного насильства та спричинивши тілесні ушкодження, вимагали у ОСОБА_14 грошові кошти в сумі 200000 гривень, відкрито викрали у нього гроші в сумі 1200 гривень, мобільний телефон марки «Нокіа 6130» та незаконно заволоділи автомобілем марки ВАЗ-2106 державний номерний знак НОМЕР_3 , яким користувався ОСОБА_14 та який виявлено на автостоянці на території ринку «Західний» у с. Петриків, Тернопільського району Тернопільської області. Також під час огляду місця події вилучено гумову кулю, у ОСОБА_3 вилучено належний йому пристрій для відстрілу гумовими кулями «ПМР» НОМЕР_4 та ключі від автомобіля ВАЗ-2106. При медичному огляді ОСОБА_14 діагностовано тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою та гематоми голови, грудини та стегна

(т.1 а.м.к.п. 30,32,34);

-протоколом огляду місця події, таблицею ілюстрацій та носіями інформації(оптичним диском) від 27.02.2013 року підтверджується, що в ході огляду торгово-складського приміщення, яке розміщене в АДРЕСА_8 і перебуває в оренді у ОСОБА_3 із приміщення магазину складу вилучено системний блок комп`ютера до якого підключені камери відеоспостереження. Під час огляду службового кабінету, що знаходиться на другому поверсі, виявлено та вилучено папку із підшивкою накладних на внутрішнє переміщення в загальній кількості 73 аркуші, два договори про повну матеріальну відповідальність від 24.11.2010 року, трудовий договір № 0 від 24.11.2010 року, договір позики від 07.02.2013 року, укладені між ОСОБА_3 та ОСОБА_15 , два акти про результати ревізії від 07.02.2013 року, розписку ОСОБА_15 , повідомлення про початок досудового розслідування від 23.02.2013 року та пам`ятку про процесуальні права потерпілого.

В ході огляду на третьому поверсі вказаного приміщення виявлено, що зліва по коридору знаходяться двері у складське приміщення, які на момент огляду закриті, ключ знаходиться у замку зі сторони коридору. При відкритті вказаних дверей у приміщенні виявлено потерпілого ОСОБА_15 , який повідомив, що його утримує у вказаному приміщенні проти його волі ОСОБА_3 . Під час огляду встановлено, що дане приміщення використовується в якості складу, на стелі знаходиться вікно, що веде на дах будівлі, яке відкрити експериментальним шляхом не вдалось. Також встановлено, що двері, які ведуть у приміщення, неможливо відчинити з середини при закритті ключем зі сторони коридору. В приміщенні виявлено та вилучено скляні банки об`ємом 500 та 750 мл, які зі слів ОСОБА_15 , він використовував для справляння природніх потреб. Під час огляду також виявлено та вилучено сліди пальців рук, дверний замок, керамічну чашку

(т.1 а.м.к.п. 65-76);

-протоколом огляду від 28.02.2013 року підтверджується, що в ході огляду легкового автомобіля марки Renault, реєстраційний номер НОМЕР_5 виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Нокіа С200» іmei: НОМЕР_6 , іmei: НОМЕР_7 чорного кольору, в якому знаходяться сім-картки операторів стільникового зв`язку «Київстар» та «МТС»

(т.1 а.м.к.п. 106-108);

-повідомленням ТДВ «Буковина-Авто» №60 від 22.05.2013 року підтверджується, що ОСОБА_47 орендувались на території вказаного товариства в м. Чернівці по вул. Коломийська,15а магазини № 66, №67 за оренду даних магазинів було сплачено кошти в касу підприємства: з 01.12.2010 року-1 345 грн.; з 01.01.2011року по 31.12.2011 року-14 196 грн.; з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року-15 078,06 грн.; з 01.01.2013 року по 05.02.2013 року-1 336,29 грн., всього на загальну суму 31 953,35 грн., зарахування коштів проводилось в електронному вигляді, про що видавався чек

(т.2 а.м.к.п. 149);

-протоколом огляду місця події від 05.03.3013 року та фототаблицею до нього підтверджується, що в ході огляду складського приміщення, що знаходиться на 1-му поверсі торгово-складського приміщення, розміщеного в АДРЕСА_5 встановлено, що в даному приміщенні знаходяться ряди із ящиками метизної продукції. На одному із ящиків, що знаходиться під задньою стіною приміщення виявлено овальний отвір довжиною близько 7 см, шириною-1 см. Під час огляду даного ящика виявлено 9 коробок із шурупами, одна із яких, що знаходиться під передньою стінкою ящика в нижній частині біля лівого кута, має наскрізний отвір неправильної форми, який виходить в нижню частину ящика, де виявлено предмет з полімерного матеріалу чорного кольору, схожий на кулю від пневматичного пістолета

(т.2 а.м.к.п.200-203);

-протоколом огляду місця події від 04.03.3013 року та фототаблицею до нього підтверджується, що під час огляду кімнати № НОМЕР_8 у приміщенні готелю « ІНФОРМАЦІЯ_10 » по вул. Об`їзна,12 а в с. Петриків, Тернопільського району Тернопільської області встановлено, що вказаний готельний номер знаходиться на 4 поверсі, інші номери на даному поверсі відсутні, на протилежній від входу стіні у даному номері є два металопластикові вікна, які відкриваються та ведуть на дах будівлі

(т.2 а.м.к.п. 217-224);

-протоколом огляду місця події від 04.03.3013 року та фототаблицею до нього підтверджується, що в ході огляду автомобільної стоянки, що знаходиться на території ринку «Західний» по вул. Об`їзна12 в с. Петриків, Тернопільського району Тернопільської області виявлено автомобіль марки ВАЗ-2106 реєстраційний номер НОМЕР_3 , в якому виявлено та вилучено сліди пальців рук

(т.2 а.м.к.п. 226-234);

-протоколом проведення слідчого експерименту до якого долучено носій інформації(оптичний диск) від 05.03.2013 року та фототаблицею до нього підтверджується, що в ході слідчої дії потерпілий ОСОБА_14 , перебуваючи на території ринку «Західний» по вул. Об`їзна,12 в с. Петриків, Тернопільського району Тернопільської області, на місцевості відтворив обставини незаконного позбавлення його волі обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , що мало місце в період з 08 год. 27.02.2013 року до 08 год. 28.02.2013 року, вказавши складське приміщення, що належить ОСОБА_27 , де 27.02.2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_7 до нього застосовувалось фізичне насильство та погрози застосування зброї, з метою вимагання грошових коштів у сумі 200000 гривень. Також вказав, яким шляхом його перевезли у приміщення готелю «Тернозавр», де в подальшому незаконно утримували у кімнаті №8 на четвертому поверсі та продовжували вимагати грошові кошти в сумі 200000 гривень. Також вказав, що 28.02.2013 року зранку залишив приміщення даної кімнати через вікно, виліз на дах будівлі та спустився на землю по водостічній трубі

(т.2 а.м.к.п. 240-246, 249-264);

-протоколом огляду предмету від 15.05.2013 року підтверджується, що в ході огляду папки чорного кольору, добровільно виданої обвинуваченим ОСОБА_3 , виявлено паспорт громадянина України на прізвище ОСОБА_15 та дві копії; картку фізичної особи-платника податків на прізвище ОСОБА_15 № НОМЕР_9 та дві копії; кредитну картку «ПриватБанку»; розписку ОСОБА_15 ; нотаріально завірений договір позики грошей, укладений між ОСОБА_15 та ОСОБА_3 ; дві копії трудового договору, укладеного між ОСОБА_15 та ОСОБА_3 ; рекомендації з попередніх місць роботи

(т.3 а.м.к.п. 170);

-висновком комп`ютерно-технічної експертизи №1-1-460/13 від 25.04.2013 року підтверджується, що на жорсткому диску Hitachi HDT721010SLA360, об`ємом 1 ТБ, серійний номер MS2VZ1KS системного блоку персонального комп`ютера, вилученого під час огляду місця події 27.02.2013 року у складово-офісному приміщенні по АДРЕСА_5 , де утримувався ОСОБА_15 , програмного забезпечення «1С бухгалтерія», а також баз даних до нього не виявлено

(т.3 а.м.к.п. 209-210);

-висновком комп`ютерно-технічної експертизи №1-384/13 від 08.05.2013 року підтверджується, що на жорсткому диску Hitachi HDT721010SLA360, об`ємом 1 ТБ, серійний номер MS2VZ1KS системного блоку персонального комп`ютера, вилученого 27.02.2013 року під час огляду місця події у складово-офісному приміщенні по АДРЕСА_5 , де утримувався ОСОБА_15 , виявлено відеозаписи з камер спостереження за період з 06.02.2013 року по 08.02.2013 року(включно), а також з 26.02.2013 року по 27.02.2013 року(включно) на яких відображається поточна дата та час у момент зйомки

(т.3 а.м.к.п. 250-252);

-носіями інформації(оптичними дисками), оглянутими в судовому засіданні підтверджується, що в період з 06.02.2013 року по 08.02.2013 року(включно), а також з 26.02.2013 року по 28.02.2013 року(включно) потерпілий ОСОБА_15 знаходився на території складово-офісного приміщення по АДРЕСА_5 і був обмежений у пересуванні, як у самому приміщенні, так і поза його межами

(т.3 а.м.к.п.253-255);

-висновком експертизи вибухових речовин та продуктів пострілу № 2-383/13 від 16.05.2013 року підтверджується, що на паперовому ящику коричневого кольору, вилученому 05.03.2013 року під час огляду місця події у складському приміщенні, що знаходиться на 1-му поверсі торгово-складського приміщення, розміщеного в АДРЕСА_5 , на полімерному матеріалі чорного кольору виявлено присутність слідів мастильного матеріалу(нафтового мастила) та речовин, які можна віднести до продуктів пострілу(нітрит-іонів та дифеніламіну-стабілізатора нітроцелюлозних порохів)

(т.3 а.м.к.п. 261-268);

-висновком балістичної експертизи №1-386/13 від 10.04.2013 року підтверджується, що вилучений під час особистого огляду обвинуваченого ОСОБА_3 пістолет є короткоствольною вогнепальною зброєю. Даний пістолет є гладкоствольним самозарядним пістолетом моделі «ПМР» за номером НОМЕР_4 , калібру 9мм, Р.А., вітчизняного виробництва фірми ТОВ «СОБР» м.Харків. Даний пістолет виготовлений заводським способом, справний і придатний до стрільби. Пістолет призначений для стрільби 9-и мм газово/шумовими набоями(при цьому пістолет працює лише в режимі ручного перезаряджання), 9-ти мм травматичними патронами з еластичними кулями «несмертельної дії» та до проведення пострілів свинцевими кулями, шляхом роздільного спорядження, які отримують енергію, достатню для враження людини.

Шість предметів, вилучених під час особистого огляду обвинуваченого ОСОБА_3 , є патронами калібру 9 ммРА, призначеними для придушення агресивності нападаючого шляхом болючої дії за рахунок кінетичної енергії еластичної кулі «несмертельної дії», а також для проведення тренувальних занять і відпрацювання навичок поводження зі зброєю і до категорії боєприпасів не відносяться.

Полімерний предмет, вилучений під час огляду складського приміщення що знаходиться по АДРЕСА_5 є частиною(еластичною кулею) патрона калібру 9 мм, призначеного для придушення агресивності нападаючого шляхом болючої дії за рахунок кінетичної енергії еластичної кулі «несмертельної дії», а також для проведення тренувальних занять і відпрацювання навичок поводження зі зброєю і до категорії боєприпасів не відносяться.

Встановити чи була відстріляна дана еластична куля з наданого на дослідження пістолета «ПМР» за номером НОМЕР_4 не видається можливим

(т.3 а.м.к.п.274-280);

-висновком трасологічної експертизи № 1-385/13 від 24.04.2013 року підтверджується, що врізний замок від вхідних дверей до кімнати, в якій утримувався потерпілий ОСОБА_15 , вилучений 27.02.2013 року під час огляду місця події у складово-офісному приміщенні, що розміщене по АДРЕСА_5 , можна відкрити із середини кімнати фіксатором його натискного гарнітура, за умови, що він був закритий ключем із зовні і при не вийнятому ключі із ключової шпарини його циліндрового механізму

(т.3 а.м.к.п.286-292);

-висновком судово-медичної експертизи №275 від 11.03.2013 року підтверджується, що у потерпілого ОСОБА_14 виявлений синець, садна і сліди загоєння саден правої половини обличчя, вкрите кірочкою ушкодження в ділянці правої надбрівної дуги, крововилив у білкову оболонку правого ока та синець на лівому коліні, які виникли від дії тупих предметів незадовго до звернення за медичною допомогою та відносяться до легких тілесних ушкоджень

(т.3 а.м.к.п.309-311);

- протоколом огляду предмету від 16.05.2013 року підтверджується, що оглядом DVD-R дисків із відеозаписами з камер спостереження, вилученими під час огляду місця події у складово-офісному приміщенні по АДРЕСА_5 встановлено, що на файлах від 27.02.2013 року виявлено відеозапис з приміщення магазину, що знаходиться на першому поверсі у приміщенні, яке орендує обвинувачений ОСОБА_3 , і де здійснюється роздрібна торгівля метизною продукцією. Зокрема о 06.06 год. зафіксовано, що у приміщення магазину, де перебував ОСОБА_7 , зайшли потерпілий ОСОБА_15 та ОСОБА_3 , який сів за комп`ютерний стіл. ОСОБА_15 привітався за руку із ОСОБА_7 , присів з протилежної сторони від столу та сидів на протязі 40 хв., о 06.45 год. ОСОБА_15 вийшов із магазину, а ОСОБА_7 та ОСОБА_3 залишилися в приміщенні, о 06.50 год. ОСОБА_7 вийшов із магазину, повернувся на протязі 5 секунд та разом із ОСОБА_48 перебував у магазині до 07.03 год.

На відеофайлах із записами внутрішнього та зовнішнього спостереження за 26.02.2013 року, 06.02.2013 року, 07.02.2013 року та 08.02.2013 року зафіксовано повний робочий день магазину, ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_15 на відеоспостереженні не зафіксовано

(т.4 а.м.к.п.1-3);

-протоколом огляду предмету від 15.05.2013 року підтверджується, що оглядом DVD-R диска із відеозаписами з камер спостереження, вилученими під час огляду місця події у складово-офісному приміщенні по АДРЕСА_5 встановлено, що 27.02.2013 року о 06.26 год. у складське приміщення, яке належить ОСОБА_27 та перебуває в оренді у ОСОБА_3 , зайшов ОСОБА_3 , увімкнув світло та почав оглядати приміщення складу, проходячи по ньому та тримаючи у руках предмет схожий на пістолет, після цього в приміщення зайшов ОСОБА_7 , який почав оглядати склад, проходячи повз паперові ящики. Після цього ОСОБА_7 вийшов зі складу, за ним вийшов ОСОБА_3 , а о 06.28 год. ОСОБА_3 заштовхнув у приміщення складу потерпілого ОСОБА_14 , з голови в якого впала спортивна шапка, на чому відеозапис закінчено

(т.4 а.м.к.п. 5-6);

-протоколом огляду предмету від 20.05.2013 року підтверджується, що оглядом системного блоку персонального комп`ютера, вилученого під час огляду місця події у складово-офісному приміщенні по АДРЕСА_5 ,

встановлено, що у ньому знаходиться жорсткий диск Hitachi HDT721010SLA360, об`ємом 1 ТБ, серійний номер MS2VZ1KS. Оглядом паперового ящика, вилученого під час огляду складського приміщення, нижня частина якого заклеєна скетчем, виявлено, що у нижній частині та боковій частині даного ящика знаходиться отвір

(т.4 а.м.к.п. 8);

-аудиторським висновком спеціального призначення аудиторської фірми «ТерАудит» №1856 від 05.04.2013 року підтверджується, що під матеріальною відповідальністю ОСОБА_15 станом на 01.01.2013 року перебували товаро-матеріальні цінності, отримані від фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за закупівельними цінами на суму 273521,79 гривень, що за цінами продажу становило 635879,28 гривень. Жодних документів, які б підтверджували вибуття товаро-матеріальних цінностей з-під матеріальної відповідальності ОСОБА_15 за період з грудня 2010 року по грудень 2012 року для перевірки не надано. Жодних документів, які б підтверджували рух грошових коштів фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за період з грудня 2010 року по грудень 2012 року для перевірки не надано

(т.4 а.м.к.п.140-157);

-трудовим договором №0, укладеним між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_15 24.11.2010 року, підтверджується, що ОСОБА_15 24.11.2010 року був прийнятий на роботу до ФОП ОСОБА_3 на посаду продавця

(т.4 а.м.к.п.297-298);

-договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, укладеним між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_15 24.11.2010 року підтверджується, що ОСОБА_15 , який працює на посаді продавця-консультанта з продажу непродовольчих товарів та виконує роботу безпосередньо пов`язану зі зберіганням, продажем та відпуском товару, бере на себе повну відповідальність за забезпечення схоронності довірених йому матеріальних цінностей

(т.4 а.м.к.п.299);

-актом №1 від 07.02.2013 року «Про результати інвентаризації матеріальних цінностей на складі м. Чернівці» підтверджується, що комісією у складі підприємця ОСОБА_3 , бухгалтера ОСОБА_19 , продавця-консультанта ОСОБА_38 в період з 05.02.2013 року по 06.02.2013 року проведено ревізію на складі в м. Чернівці в ході якої виявлено недостачу товару на суму 250000 гривень. Вказаний висновок підписаний членами комісії та ОСОБА_15 , який із висновком ревізії погодився

(т.4 а.м.к.п.300);

-розпискою ОСОБА_15 від 08.02.2013 року підтверджується, що останній зізнався в тому, що працюючи продавцем у магазині ФОП ОСОБА_49 АДРЕСА_9 на ринку «Буковина-Авто» по вул. Коломийська,15а у м. Чернівці здійснював реалізацію метизної продукції, а виручені від продажу товару кошти привласнював, погодився із висновком ревізії про проведення інвентаризації у магазині, якою виявлено недостачу на суму 250000 гривень та зобов`язався повернути вказані кошти до 12.02.2013 року

(т.4 а.м.к.п. 301);

-договором позики грошей від 07.02.2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_20 , за реєстром №233 підтверджується, що ОСОБА_15 позичив у ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 250000 гривень, які зобов`язується повернути в строк до 09.02.2013 року

(т.4 а.м.к.п.302).

Таким чином, оцінивши в сукупності всі фактичні обставини справи, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинувачених у вчиненні злочинів, які слід кваліфікувати:

обвинуваченого ОСОБА_3 :

- за ч.2 ст.146 КК України незаконне позбавлення волі, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб;

-за ч.2 ст.355 КК України- примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, поєднане з погрозою насильства над потерпілим та із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб;

обвинуваченого ОСОБА_7 :

-за ч.2 ст.146 КК України- незаконне позбавлення волі, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб;

-за ч.2 ст.355 КК України- примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, поєднане з погрозою насильства над потерпілим та із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб;

обвинуваченого ОСОБА_10 :

-за ч.2 ст.146 КК України- незаконне позбавлення волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст.ст. 50,65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, його роль та участь у вчиненні злочинів та вважає, що йому слід обрати міру покарання у виді позбавлення волі.

При цьому суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та позитивно характеризується, думку потерпілих, які претензій матеріального та морального характеру не мають, просять суворо не карати, його сімейний стан-одружений, на утриманні троє неповнолітніх дітей: сини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьки пенсійного віку та стан його здоров`я.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у відповідності до вимог ст.ст. 50,65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, його роль та участь у вчиненні злочинів та вважає, що йому слід обрати міру покарання у виді позбавлення волі.

При цьому суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та позитивно характеризується, думку потерпілих, які претензій матеріального та морального характеру не мають, просять суворо не карати, його сімейний стан-одружений, на утриманні неповнолітня дитина-син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьки пенсійного віку та стан його здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 у відповідності до вимог ст.ст. 50,65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його роль та участь у вчиненні злочину та вважає, що йому слід обрати міру покарання у виді обмеження волі.

При цьому суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_10 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та позитивно характеризується, думку потерпілих, які претензій матеріального та морального характеру не мають, просять суворо не карати, його сімейний стан-одружений, на утриманні двоє дітей-донька ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , син ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який є неповнолітнім, батьки пенсійного віку та стан його здоров`я.

Із врахуванням вищенаведених обставин суд вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України та звільнити обвинуваченого ОСОБА_10 від відбуття призначеного покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.2 ч.1 ст. 76 КК України.

Під час судового провадження обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_7 звернулися до суду із клопотаннями у яких просять застосувати до них п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року, який набрав законної сили 19.04.2014 року, зі змінами від 06.05.2014 року та звільнити їх від відбування покарання як осіб, які вчинили злочини, що не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України та на день набрання чинності цим Законом мали неповнолітніх дітей, щодо яких не були позбавлені батьківських прав.

19.04.2014 року набрав чинності Закон України "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року № 1185-VIІ, зі змінами від 06.05.2014 року, відповідно до п. "в" ст. 1 якого звільненню від покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов"язаних з позбавленням волі підлягають особи, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_7 скоїли інкриміновані злочини до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році», вперше притягуються до кримінальної відповідальності, вчинені ними злочини відповідно до ст.12 КК України є злочинами середньої тяжкості, на момент набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, зі змінами від 06.05.2014 року не позбавлені батьківських прав та мали неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 - синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_10 , видане відділом РАГС Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області 29.07.2003 року), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_11 , відділом РАЦС Івано-Франківського міського управління юстиції 20.06.2006 року), ОСОБА_7 -сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_12 , видане Відділом РАГС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України 04.07.2002 року).

За таких обставин, заслухавши думку прокурора ОСОБА_13 , який не заперечує відносно звільнення обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі Закону України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 року, що набрав законної сили 19.04.2014 року, зі змінами від 06.05.2014 року, обвинуваченого ОСОБА_10 , потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , представника потерпілого ОСОБА_16 , які не заперечили щодо звільнення ОСОБА_3 , ОСОБА_7 від відбування покарання, захисників ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які підтримали клопотання обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та просять їх задовольнити, звільнити обвинувачених від відбування покарання на підставі Закону України Про амністію у 2014 році, суд приходить до переконання, що обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_7 підлягають звільненню від покарання, оскільки на них поширюється дія п. «в» ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 року, який набрав законної сили 19.04.2014 року, зі змінами від 06.05.2014 року, як на осіб, які вчинили злочини, що не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, на день набрання чинності цим Законом не позбавлені батьківських прав та мають неповнолітніх дітей.

Потерпілими ОСОБА_15 та ОСОБА_14 заявлено цивільні позови про відшкодування завданої моральної шкоди на суму 150000 гривень та 100000 гривень, які слід залишити без розгляду у зв`язку із відмовою від позовних вимог.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-DVD-R диски в кількості 4 штуки із записами з камер відеоспостереження; підшивку накладних на внутрішнє переміщення в кількості 73 арк., два договори про повну матеріальну відповідальність, два акти про результати ревізії, трудовий договір, розписку ОСОБА_15 , договір позики грошей-зберігати при матеріалах кримінального провадження;

-паперовий ящик із двома отворами та паперовим ящиком в якому знаходяться металеві шурупи; замок із ключем від дверей офісного приміщення; фарфорову кружку, дві скляні банки, передані на зберігання в камеру схову Тернопільського МВ УМВСУ в Тернопільській області-знищити;

-системний блок персонального комп`ютера, вилучений 27.02.2013 року під час огляду місця події у складово-офісному приміщенні по АДРЕСА_5 , переданий на зберігання в камеру схову Тернопільського МВ УМВСУ в Тернопільській області-повернути ОСОБА_3 , як законному володільцю;

-мобільний телефон торгової марки «Самсунг-GT-С5212і», дві сім картки операторів стільникового зв`язку «Київстар» та МТС, вилучені 27.02.2013 року під час огляду місця події у складово-офісному приміщенні по АДРЕСА_5 в ОСОБА_3 та передані на зберігання в камеру схову Тернопільського МВ УМВСУ в Тернопільській області-повернути останньому як законному володільцю;

-мобільний телефон марки «Нокіа» із сім-карткою оператора стільникового зв`язку «Київстар», мобільний телефон марки «Нокіа-Х2» із сім-карткою оператора стільникового зв`язку «UMC», ключ від автомобіля Рено Мегана, ключі від квартири, вилучені 27.02.2013 року під час огляду місця події у складово-офісному приміщенні по АДРЕСА_5 в ОСОБА_7 та передані на зберігання в камеру схову Тернопільського МВ УМВСУ в Тернопільській області -повернути останньому, як законному володільцю;

-три ключі від брелка сигналізації автомобіля ВАЗ, вилучені 27.02.2013 року під час огляду місця події у складово-офісному приміщенні по АДРЕСА_5 , передані на зберігання в камеру схову Тернопільського МВ УМВСУ в Тернопільській області-повернути законному володільцю- ОСОБА_24 , жителю АДРЕСА_10 ;

-статут ПАТ «Солді і КО», договір поставки від 01.10.2010 року № 180041-13/11, договір поставки від 01.07.2009 року № 680005-13/9, аналітичні відомості по рахунку 3611 з контрагентом ТОВ Метиз Капітал за період 01.01.2010 року по 29.04.2013 року, аналітичні відомості по рахунку 3611 з контрагентом ФОП ОСОБА_21 , виписки з поточного рахунку НОМЕР_13 про розрахунки ТОВ Метиз Капітал, виписки з поточного рахунку НОМЕР_13 про розрахунки ФОП ОСОБА_21 , документи, що підтверджують відпуск товару ТОВ Метиз Капітал, документи, що підтверджують відпуск товару ФОП ОСОБА_21 , здані на зберігання в камеру схову Тернопільського МВ УМВСУ в Тернопільській області-повернути ПАТ «Солді і КО».

По справі проведено судові експертизи, за які відповідно до ч. 2 ст.124 КПК України слід стягнути в користь держави процесуальні витрати на відшкодування витрат за проведення експертизи залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованої державної експертної установи:

із обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 в рівних частках:

за комп`ютерно-технічну експертизу №1-1-460/13 від 25.04.2013 року в сумі 428,26 грн.; за комп`ютерно-технічну експертизу №1-384/13 від 08.05.2013 року в сумі 734,16 грн., тобто по 387,47 грн. з кожного;

із обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_7 в рівних частках:

за експертизу вибухових речовин та продуктів пострілу № 2-383/13 від 16.05.2013 року в сумі 391,20 грн.; за балістичну експертизу № 1-386/13 від 10.04.2013 року в сумі 490 грн., тобто по 440.60 грн. з кожного.

Керуючись статтями 369, 373, 374, п.1 ч.1 ст.392, п.2 ч.2 ст.395 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.355 КК України і призначити йому покарання:

-за ч.2 ст.146 КК України-2(два) роки позбавлення волі;

-за ч.2 ст.355 КК України-3(три) роки 6(шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 3(трьох) років 6(шести) місяців позбавлення волі.

Застосувати відносно ОСОБА_3 п. в ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 року, який набрав законної сили 19.04.2014 року зі змінами від 06.05.2014 року та звільнити його від відбування призначеного покарання за вчинення злочинів передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.355 КК України.

Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.355 КК України і призначити йому покарання:

-за ч.2 ст.146 КК України-2(два) роки позбавлення волі;

-за ч.2 ст.355 КК України-3(три) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_7 у виді 3(трьох) років позбавлення волі.

Застосувати відносно ОСОБА_7 п. в ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 року, який набрав законної сили 19.04.2014 року зі змінами від 06.05.2014 року та звільнити його від відбування призначеного покарання за вчинення злочинів передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.355 КК України.

Визнати винним ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України і призначити йому покарання 1(один) рік 6(шість) місяців обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_10 від відбуття призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1(один) рік.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 76 КК України на обвинуваченого ОСОБА_10 покласти такий обов`язок:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_14 залишити без розгляду у зв`язку із відмовою від позовних вимог.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-DVD-R диски в кількості 4 штуки із записами з камер відеоспостереження; підшивку накладних на внутрішнє переміщення в кількості 73 арк., два договори про повну матеріальну відповідальність, два акти про результати ревізії, трудовий договір, розписку ОСОБА_15 , договір позики грошей-зберігати при матеріалах кримінального провадження;

-паперовий ящик із двома отворами та паперовим ящиком в якому знаходяться металеві шурупи; замок із ключем від дверей офісного приміщення; фарфорову кружку, дві скляні банки, передані на зберігання в камеру схову Тернопільського МВ УМВСУ в Тернопільській області-знищити;

-системний блок персонального комп`ютера, вилучений 27.02.2013 року під час огляду місця події у складово-офісному приміщенні по АДРЕСА_5 , переданий на зберігання в камеру схову Тернопільського МВ УМВСУ в Тернопільській області-повернути ОСОБА_3 , як законному володільцю;

-мобільний телефон торгової марки «Самсунг-GT-С5212і», дві сім картки операторів стільникового зв`язку «Київстар» та МТС, вилучені 27.02.2013 року під час огляду місця події у складово-офісному приміщенні по АДРЕСА_5 в ОСОБА_3 та передані на зберігання в камеру схову Тернопільського МВ УМВСУ в Тернопільській області-повернути останньому як законному володільцю;

-мобільний телефон марки «Нокіа» із сім-карткою оператора стільникового зв`язку «Київстар», мобільний телефон марки «Нокіа-Х2» із сім-карткою оператора стільникового зв`язку «UMC», ключ від автомобіля Рено Мегана, ключі від квартири, вилучені 27.02.2013 року під час огляду місця події у складово-офісному приміщенні по АДРЕСА_5 в ОСОБА_7 та передані на зберігання в камеру схову Тернопільського МВ УМВСУ в Тернопільській області -повернути останньому, як законному володільцю;

-три ключі від брелка сигналізації автомобіля ВАЗ, вилучені 27.02.2013 року під час огляду місця події у складово-офісному приміщенні по АДРЕСА_5 , передані на зберігання в камеру схову Тернопільського МВ УМВСУ в Тернопільській області-повернути законному володільцю- ОСОБА_24 , жителю АДРЕСА_10 ;

-статут ПАТ «Солді і КО», договір поставки від 01.10.2010 року № 180041-13/11, договір поставки від 01.07.2009 року № 680005-13/9, аналітичні відомості по рахунку 3611 з контрагентом ТОВ Метиз Капітал за період 01.01.2010 року по 29.04.2013 року, аналітичні відомості по рахунку 3611 з контрагентом ФОП ОСОБА_21 , виписки з поточного рахунку НОМЕР_13 про розрахунки ТОВ Метиз Капітал, виписки з поточного рахунку НОМЕР_13 про розрахунки ФОП ОСОБА_21 , документи, що підтверджують відпуск товару ТОВ Метиз Капітал, документи, що підтверджують відпуск товару ФОП ОСОБА_21 , здані на зберігання в камеру схову Тернопільського МВ УМВСУ в Тернопільській області-повернути ПАТ «Солді і КО».

Стягнути із обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 в користь держави процесуальні витрати в сумі: 428,26 грн. за комп`ютерно-технічну експертизу №1-1-460/13 від 25.04.2013 року; 734,16 грн. за комп`ютерно-технічну експертизу №1-384/13 від 08.05.2013 року в рівних частках по 387,47 грн. з кожного;

Стягнути із обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_7 в користь держави процесуальні витрати в сумі: 391,20 грн. за експертизу вибухових речовин та продуктів пострілу № 2-383/13 від 16.05.2013 року; 490 грн. за балістичну експертизу № 1-386/13 від 10.04.2013 року, в рівних частках по 440,60 грн. з кожного.

Апеляція на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд, а обвинуваченим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий :