Справа № 464/7733/15-к
пр.№ 1-кп/464/43/16
У Х В А Л А
28.03.2016 року

Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою по кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, -

в с т а н о в и в :
В провадженнні Сихівського районного суду м.Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 за ст.186 ч.2 КК України.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 21 січня 2016 року запобіжний захід ОСОБА_5 продовжено на 60 днів, тобто з01 лютого 2016 року до 01 квітня 2016 року включно, без визначення розміру застави.
В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, покликаючись на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та про наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора щодо необхідності продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.
Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 щодо продовження строку тримання під вартою покладаються на розсуд суду.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Згідно із положеннями ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно із положеннями ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.186 ч.2 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, та яке згідно ст.12 КК України відноситься до тяжкого.

Відповідно до ухвали Сихівського районного суду м. Львова від 21 січня 2016 року, двомісячний строк тримання під вартою обвинуваченого спливає 01 квітня 2016 року.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який немає зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання, не працює, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей чи будь-яких інших осіб немає, раніше судимий за вчинення умисного корисливого злочину, дане кримінальне правопорушення вчинив в цей самий день, в який засуджений вироком Сихівського районнного суду м.Львова від 27 липня 2015 року за ст.185 ч.1 КК України до 4 місяців арешту, покарання за попереднім вироком не відбув, його вік, стан здоров`я, матеріальний стан, а також те, що він обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що є всі підстави вважати, що застосування до обвинуваченого більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а саме перебуваючи на волі, він може переховуватися від суду, ухилятися від виконання процесуальних обов`язків під час судового розгляду, чи продовжити злочинну діяльність.

У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи, що з дня надходження до суду обвинувального акта судове провадження не завершене, а строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується 01 квітня 2016 року, суд вважає за доцільне клопотання прокурора задоволити та продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою до 60 днів, тобто з 02 квітня 2016 року до 31 травня 2016 року, оскільки застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу за наведених вищевказаних обставин є неможливим.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ж з положеннями ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи зазначене положення, наявність обставин визначених ч.4 ст.183 КПК України, а саме зважаючи на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення із застосуванням фізичного насильства, суд відповідно до ч.4 ст.183 КПК України вважає за необхідне не визначати розмір застави.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 197, 331 КПК України, суд , -

у х в а л и в :
Запобіжний захід ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, тримання під вартою у Львівському СІЗО УДПСУ у Львівській області - продовжити на 60 днів з 02 квітня 2016 року до 31 травня 2016 року включно, без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити для виконання Львівському СІЗО УДПСУ у Львівській області.

Апеляційна скарга на ухвалу в частині продовження строку тримання під вартою може бути подана до апеляційного суду Львівської області протягом семи днів з дня її оголошення, особою, що перебуває під вартою, у той самий строк з моменту вручення ухвали.

Головуючий

Оригінал. Виготовлено в одному екземплярі.