Справа № 599/157/15-к
Провадження № 1/603/1/2016
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"22" листопада 2016 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України,

з участю:
прокурора ОСОБА_4 ;

підсудного ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Монастириського районного суду Тернопільської області знаходиться дана кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

У судове засідання яке відбулося 22 листопада 2016 року повторно не з`явилися свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 хоча судом вживались заходи щодо належного повідомлення даних свідків про день, час та місце розгляду справи за вказаним в справі місцем проживання, а також щодо даних осіб 20.09.2016 року, 04.10.2016 року судом застосовувався привід, який не був виконаний.

Прокурор в судовому засіданні в зв`язку з неявкою свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в судове засідання заявила клопотання про застосування до них приводу в судове засідання.

В судовому засіданні захисник підсудного проти заявленого прокурором клопотання про привід вищевказаних свідків обвинувачення в кримінальному процесі з метою їх допиту не заперечував.

Підсудний ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання прокурора підтримав повністю.

Згідно з вимогами ст. 68 КПК (в редакції 1960 р.), як свідок може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі обставини, які відносяться до справи.

Згідно пунктів 1 та 3(d) статті 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.

Порушення Конвенції може бути там, де свідки, показання яких має істотне значення для вирішення справи, не міг бути опитаний, або за обставин, коли був ряд таких свідків, але жоден із них не міг бути опитаний.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Жуковський проти України» від 3 березня 2011 року наголошується, що за загальним правилом пункти 1 і 3(d) статті 6 Конвенції вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечувати показання свідка обвинувачення і допитати його або під час надання останнім своїх показань, або пізніше (рішення від 23 квітня 1997 року у справі «Ван Мехелен та інші проти Нідерландів» та рішення від 15 червня 1992 року у справі «Люді проти Швейцарії»). Вирок не може ґрунтуватись виключно або вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не може заперечити (рішення від 27 січня 2009 року у справі «А.L. проти Фінляндії»).

В зв`язку з вказаним, суд зазначає, що безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у даній кримінальній справі доказів шляхом допиту свідків, що має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у ст. 67 КПК (в редакції 1960 р.), і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретної кримінальної справи.

Недотримання засади безпосередності призводить до порушення інших засад кримінального провадження: презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 292 КПК (в редакції 1960 р.) до свідків, які не з`явилися в судове засідання без поважних причин, явка яких є обов`язковою відповідно до ст. 70 КПК (в редакції 1960 р.), суд може застосувати привід в судове засідання.

З урахуванням наведеного, заслухавши доводи клопотання прокурора, думку захисника підсудного, підсудного, які вважали неможливим розглядати справу за відсутності свідків обвинувачення, суд вирішив застосувати до свідків, які повторно не з`явилися за викликом в Монастириський районний суд, примусовий привід.

Керуючись ст.ст. 68, 70, 292 КПК (в редакції 1960 р.), суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Застосувати примусовий привід в судове засідання Монастириського районного суду Тернопільської області за адресою: вул. Шкільна 4 м. Монастириська Тернопільської області (суддя ОСОБА_1 ) на 09 год. 00 хв. на 07 грудня 2016 року, відносно свідків:

- ОСОБА_6 АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_8 АДРЕСА_2

Постанову відносно вищевказаних свідків для організації виконання направити Тернопільському відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області.
- ОСОБА_7 АДРЕСА_3 ;

- ОСОБА_9 АДРЕСА_3 .

Постанову відносно вищевказаних свідків для організації виконання направити Дрогобицькому відділу поліції Головного управління національної поліції в Львівській області.
Контроль за виконанням постанови покласти на прокуратуру Монастириського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури (прокурора ОСОБА_4 )
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1