Провадження № 1-кп/639/456/16
Справа №639/7673/16-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 р. суд Жовтневого району м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №0000213 внесене до ЄРДР 25 січня 2016 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коптівка, Первомайського району Харківської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньо-технічною освітою, раніше не судимого: 15 листопада 2006 р. Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ст. 304 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 09 жовтня 2008 р. Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 01 листопада 2012 р. Харківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки; 18 грудня 2012 р. Куп`янським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 10 січня 2014 р. Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; 12 квітня 2016 р. Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ст. 70, ст. 71 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, ухвалою апеляційного суду Харківської області від 23 червня 2016 р. вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2016 р. змінено - ОСОБА_4 призначено покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ст. 70, ст. 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців з конфіскацією всього особистого майна, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24 січня 2016 р. о 21.20 год. ОСОБА_4 знаходився поблизу будинку, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Пермська 15. Саме в той час він помітив раніше йому незнайому ОСОБА_5 , яка мала при собі жіночу сумочку. При цьому у нього виник умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я ОСОБА_5 . Реалізуючи свій умисел ОСОБА_4 , знаходячись позаду ОСОБА_5 , підійшов до неї, та коли остання обернулась, зненацька наніс їй удар кулаком правої руки в область обличчя, від чого остання впала. Далі ОСОБА_4 наніс ОСОБА_5 не менш 10 ударів кулаком правої руки в область обличчя, після чого, використовуючи свою фізичну перевагу над потерпілою, вирвав з рук останньої жіночу сумку в якій знаходились грошові кошти в розмірі 5000 грв., паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 та косметика, що не представляє цінності для потерпілої. Після скоєного ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, причинивши своїми діями потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду 5000 грв.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним та пояснив, що скоїв злочин при обставинах наведених вище. Також обвинувачений додав, що в ході досудового слідства показання давав добровільно без будь-якого фізичного та психологічного тиску з боку працівників міліції та інших осіб, самостійно звернувся із заявою про скоєний ним злочин.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, в порядку вимог ст.135 КПК України, що відповідно до вимог ст. 325 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду. Відповідно до наданих заяв просить розглядати справу без її участі. Потерпіла ОСОБА_5 заявила цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування спричиненої матеріальної шкоди на її користь у розмірі 5000 грн.

Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення.

Судом роз`ясненні положення ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам процесу вони зрозумілі.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, а також те, що сторони не піддають сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як грабіж - відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що йому відомо про позбавлення його права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку відповідно ст. 349 КПК України.

В судовому засіданні були вивченні дані про особу винного, встановлено, що він раніше судимий: 15 листопада 2006 р. Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ст. 304 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 09 жовтня 2008 р. Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 01 листопада 2012 р. Харківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки; 18 грудня 2012 р. Куп`янським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 10 січня 2014 р. Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; 12 квітня 2016 р. Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ст. 70, ст. 71 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, ухвалою апеляційного суду Харківської області від 23 червня 2016 р. вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2016 р. змінено ОСОБА_4 призначено покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ст. 70, ст. 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців з конфіскацією всього особистого майна, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, не працює.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, пом`якшуючи покарання обставини, особу ОСОБА_4 , його відношення до скоєного злочину та вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів не можливо без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, а тому йому слід обрати покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Визначаючи остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд вважає доцільним застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України, а саме принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки обвинувачений засуджений 12 квітня 2016 р. Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ст. 70, ст. 71 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, ухвалою апеляційного суду Харківської області від 23 червня 2016 р. вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2016 р. змінено ОСОБА_4 призначено покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ст. 70, ст. 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців з конфіскацією всього особистого майна (вирок набрав законної сили), а злочин який є предметом теперішнього розгляду він скоїв до постановлення вироку Ленінським районним судом м. Харкова.

Потерпілою ОСОБА_5 було заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином у розмірі 5000 грн.

Згідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, чи самій фізичній чи юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд вважає позовні вимоги ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню на загальну суму 5000 грн., які складаються з вартості викрадених грошових коштів.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) ОСОБА_4 у строк відбуття покарання за цим вироком, зарахувати строк попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженню з 07 вересня 2016 року (ухвала слідчого судді) по 24 жовтня 2016 року включно (дата постановлення вироку), із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупності злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим призначеним вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2016 р. (змінений ухвалою апеляційного суду Харківської області від 23 червня 2016 р.), визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців із конфіскацією всього особистого майна.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 07 вересня 2016 р.

На підставі ч. 5 ст.72 КК України засудженому ОСОБА_4 у строк відбування покарання за цим вироком зарахувати строк попереднього ув`язнення з 07 вересня 2016 р. по 24 жовтня 2016 р. включно, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.

Позов ОСОБА_5 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в якості матеріальної шкоди 5000 грв.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1