Справа № 746/32/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/514/2016
Категорія - ст.121 ч.2 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 червня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 .

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000227, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 на вирок Срібнянського районного суду Чернігівської області від 12 березня 2016 року, щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки Чернігівської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, раніше неодноразово судимого:

- вироком Срібнянського районного суду від 19.12.2002 року за ст.185 ч.3 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- вироком Срібнянського районного суду від 04.09.2003 року за ст.ст.185 ч.З, 186 ч.2, 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки, на підставі ст.71 КК України остаточно до 4 років 2 місяців позбавлення волі, за постановою Прилуцького міськрайонного суду від 31.08.2005 року змінено невідбуту частину покарання більш м`яким видом покарання у вигляді виправних робіт. 02.07.2007 року знятий з обліку Срібнянської КВІ на підставі відбуття призначеного покарання;

- вироком Срібнянського районного суду від 15.08.2007 року за ст.185 ч.3 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, 30.04.2008 року знятий з обліку Срібнянської КВІ на підставі повторного засудження;

- вироком Срібнянського районного суду від 10.04.2008 року за ст.296 ч.З, ст.71 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі, звільнений постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.11.2010 року на підставі ст.81 КК України умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 1 місяць 17 днів;

- вироком Срібнянського районного суду від 21.12.2012 року за ст.296 ч.З КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки, 29.01.20 1 5 року ОСОБА_8 знятий з обліку на підставі ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.01.2015 року в зв`язку з закінченням іспитового строку,

що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Срібнянського районного суду Чернігівської області від 12 березня 2016 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.2 ст.121 КК України і призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів шляхом частково складання призначених покарань у виді позбавлення волі строком 8 років.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_8 остаточно покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за дані злочини та злочин, вчинений до постановлення вироку Срібнянським районним судом від 29 грудня 2015 року у виді позбавлення волі строком 8 років 6 місяців.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погодившись з рішенням суду захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що висновки суду про доведеність висунутого ОСОБА_8 обвинувачення за ч. 2 ст. 121 КК України не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, тому відповідно до вимог ст. 411 КПК України судове рішення не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та підлягає скасуванню. Вважає, що показання обвинуваченого під час слідчого експерименту та свідків ОСОБА_10 . ОСОБА_11 , які були понятими під час цієї слідчої дії, спростовують наявність складу злочину в діях ОСОБА_8 , а вказують на нещасний випадок, що стався внаслідок падіння обвинуваченого на потерпілу, оскільки за таких обставин в діях обвинуваченого відсутня будь-яка форма вини або можуть вказувати на вчинення ним необережного злочину. Вказує на те, що повний механізм нанесення потерпілій ушкоджень в область грудної клітки та живота не був встановлений. Посилається на те, що кримінальне провадження здійснено за відсутності потерпілого, якого не було залучено до справи, тим самим суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Обвинувачений ОСОБА_8 не погодився з рішенням суду та звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, застосувавши ст. 69 ч. 3 КК України та остаточно призначити покарання у виді 6 років 7 місяців позбавлення волі. Також просить застосувати йому вимоги ч. 5 ст. 72 КК України.

Посилається на те, що при призначенні покарання суд не в повній мірі врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Не погоджуючись з апеляційною скаргою обвинуваченого прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, подав заперечення, в яких просить апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Срібнянського районного суду Чернігівської області від 12 березня 2016 року залишити без змін. Вважає, що обставини, на які в своїй апеляційній скарзі посилається апелянт, судом першої інстанції при призначенні покарання були враховані, підстав для застосування вимог ч. 1 ст. 69 КК України не вбачає, оскільки обвинуваченим вчинено тяжкий злочин, що спричинив смерть потерпілої.

Не погоджуючись з апеляційної скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого прокурор подав заперечення в яких просить вирок суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення. Вважає доводи викладені в апеляційній скарзі є безпідставними та спростовуються матеріалами кримінального провадження. Вказав, що зазначені в апеляційній скарзі обставини перевірялись судом, який надав їм об`єктивну оцінку.

Як встановив суд, ОСОБА_8 , 04.11.2015 року, близько 15-00 години, з метою з`ясування особистих стосунків з ОСОБА_12 , прийшов до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де проживала остання. Зайшовши до приміщення будинку через незамкнені двері, ОСОБА_8 виявив, що ОСОБА_12 у стані алкогольного сп`яніння спала на ліжку. Скориставшись цим, ОСОБА_8 взяв її двома руками за ногу та різким рухом стягнув з ліжка, внаслідок чого ОСОБА_12 впала на підлогу обличчям до низу, вдарилась при цьому передньою частиною голови об підлогу та перевернулася до гори головою. Одразу після цього ОСОБА_8 , взявши в руку взуття, яке було поруч на підлозі, наніс вказаним взуттям один удар в навколоочну ділянку лівого ока потерпілої. В послідуючому ОСОБА_8 наніс долонею правої руки декілька ударів по щоках потерпілої, спричинивши ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, синців та саден голови, крововиливу на внутрішній поверхні м`яких тканин голови, субдурального крововиливу, субарахноїдального крововиливу.

Відповідно до висновку судово- медичної експертизи №297 від 11.01.2016 року дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 08.11.2015 року, близько 21-00 години, ОСОБА_8 , діючи на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин до ОСОБА_12 , знову прийшов до будинку ОСОБА_12 по АДРЕСА_2 , в якому проживала остання. Зайшовши до приміщення будинку через незамкнені двері, ОСОБА_8 виявив ОСОБА_12 лежачою на підлозі в тій же кімнаті, в якій він 04.11.2015 року її залишив після нанесення тілесних ушкоджень. В подальшому ОСОБА_8 умисно неодноразово наступив на передню поверхню грудної клітки та живіт потерпілої ногою, взутою в сандалі, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді закритої травми органів грудної клітки та живота, множинних двобічних переломів ребер, двобічного гемотораксу, розриву правої долі печінки, внутрішньочеревної кровотечі, внаслідок яких настала смерть потерпілої.

Відповідно до висновку судово - медичної експертизи №297 від 11.01.2016 року дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Безпосередньою причиною смерті явилася масивна кровотеча, що підтверджується наявністю рідкої крові в обох плевральних порожнинах (близько по 200 мл в кожній) та черевній порожнині (близько 1500 мл), малокрів`я внутрішніх органів, полосаті крововиливи під ендокардом лівого шлуночку (плями Мінакова).

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги з підстав у них наведених та просили задовольнити їх з вказаних в ній підстав, міркування прокурора, який вважав, що апеляційні скарги захисника та обвинуваченого підлягають частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони підлягають задоволенню частково за наступних підстав.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При цьому, суд має право вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно зі статтею 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Місцевим судом під час розгляду кримінального провадження допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які ставлять під сумнів законність та обґрунтованість ухваленого у кримінальному провадженні вироку.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 , заперечуючи свою причетність до скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України, показав, що він 04 листопада 2015 року він прийшов з`ясувати стосунки до будинку ОСОБА_12 . Він виявив ОСОБА_12 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння та спала на ліжку, взяв її двома руками за ногу стягнув з ліжка. Потім наніс один удар ОСОБА_12 . Звернув увагу на те, що 7 та 8 листопада 2015 року він не приходив до ОСОБА_12 і весь час перебував вдома. Зазначив, що він визнавав вину у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оскільки у нього була домовленість з прокурором про те, що в разі визнання ним вини в повному обсязі за ч. 1 та ч. 2 ст. 121 КК України, то йому буде призначене покарання із застосуванням ст. 69 КК України до п`яти років позбавлення волі. Вказав, що у загиблої ОСОБА_12 є рідна сестра, яка мешкає у сусідньому селі, є також діти, при цьому органи досудового слідства не встановили коло осіб які є потерпілими по даному провадженню.

Як вбачається з апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого та показань обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційній інстанції органами досудового слідства не було встановлено коло осіб, які є потерпілими.

Так, відповідно до п. 19 ст. 3 КПК України стороною кримінального провадження з боку обвинувачення є також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом.

Статтею 22 КПК України закріплено принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до частин 1,6,7 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілим може бути визнано кілька осіб.

Якщо особа не подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування та прокурором коло близьких родичів загиблої ОСОБА_12 взагалі не встановлювалось та не з`ясовувалась їх думка щодо залучення до провадження в якості потерпілих, у зв`язку з чим близьких родичів загиблої до провадження не було долучено ні в якості потерпілих, ні в якості свідків.

Крім того, під час судового розгляду даного кримінального провадження у суді першої інстанції питання щодо потерпілих не з`ясовувалось, що свідчить про порушення під час розгляду провадження принципу змагальності сторін та принципу законності, який вимагає від прокурора, керівника органу досудового розслідування та слідчого всебічно, повно досліджувати обставини кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскільки провадження здійснено за відсутністю потерпілого, якого не було залучено до провадження, суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 409 КПК України підставами для скасування вироку суду при розгляді справи в апеляційному суді є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Підставою для скасування чи зміни судового рішення з мотивів неповноти судового розгляду є наявність обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 409 КПК України однією з підстав для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду.

Відповідно до ст. 410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 зазначив, що 07 та 08 листопада 2015 року він не приходив до ОСОБА_12 , та ці два дні перебував вдома.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, про те, що факти та події які мали місце 07 та 08 листопада 2015 року належним чином не встановлені, оскільки не було перевірено наявність алібі у обвинуваченого на цей час.

При розслідуванні даної справи всупереч вимогам КПК України не було вжито всіх передбачених законом заходів до всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин вчинення умисного тяжкого ушкодження, що спричинило смерть потерпілої, не перевірено всі версії злочину, причетність до нього інших осіб. Дану неповноту не зміг усунути і суд, що вплинуло на законність та справедливість винесеного ним вироку.

Зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є підставою для скасування вироку та призначення судового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий судовий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому доводи апеляційних скарг підлягають ретельній перевірці при новому розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Срібнянського районного суду Чернігівської області від 12 березня 2016 року щодо ОСОБА_8 скасувати і призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів терміном до 08 серпня 2016 року.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4