11-кп/775/430/2016(м)
263/7801/15-к

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вирок Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 червня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Маріуполя Донецької області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 1) 31.05.2006 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя за ч.2 ст.289 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяця; 2) 02.03.2007 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя за ч.2 ст. 289 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років; 3) 24.05.2007 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяця; 4) 16.06.2007 року Приморським районним судом м. Маріуполя за ч.2 ст. 289 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців; 5) 17.10.2007 року Приморським районним судом м. Маріуполя за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 9 місяців, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним за ч.2 ст. 187 КК України і призначено покарання за ч.2 ст. 187 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього належного майна.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Маріуполя Донецької області, українця, громадянина України, не одруженого, має неповнолітню дитину, не працевлаштованого, раніше судимого: 17.12.2014 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя за ч.1ст.309 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн., проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3

визнано винним за ч.2 ст. 187 КК України і призначено покарання за ч.2 ст. 187 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього належного майна. На підставі ст. 71 КК України з сукупністю вироків, до призначеного судом покарання приєднано не відбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 17.12.2014 року в вигляді штрафу у розмірі 850 гривень. На підставі ч.3 ст. 72 КК України покарання у вигляді штрафу виконувати самостійно. Остаточно призначено ОСОБА_9 покарання в вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна та штрафу у розмірі 850 гривень.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з вироком суду першої інстанції, 10.05.2015 року ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за попередньою змовою групою осіб , заздалегідь домовились про вчинення злочину, перебуваючи за місцем мешкання потерпілого, розподіливши між собою ролі, а саме вчинити напад на потерпілого ОСОБА_10 та заволодіти його майном, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, приблизно о 22.00 годині, умисно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розподілили між собою злочині ролі, згідно яких, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повинні були нанести тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 , а ОСОБА_8 під час нанесення тілесних ушкоджень буде вимагати у ОСОБА_10 передати їм грошові кошти, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_4 , ОСОБА_8 наніс потерпілому ОСОБА_10 удар дерев`яним табуретом по голові, в результаті чого потерпілий впав на підлогу, після чого ОСОБА_8 став наносити ще декілька ударів по голові потерпілого дерев`яним табуретом поки табурет не зламався, після чого ОСОБА_9 наніс потерпілому численні удари в область обличчя та тулубу, в результаті чого ОСОБА_10 були спричиненні тілесні ушкодження, а саме рана в потиличний області голови, синець на верхньому та нижньому віці лівого ока, синець на лівому плечі, в лівому ліктьовому суглобі, на лівому передпліччі, синець на передньопідмишечній лінії ліворуч, синець на задній підмишечній лінії ліворуч, синець на правому плечі, на правому ліктівому суглобі і на правому передпліччі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я. Після чого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , продовжуючи злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, подавивши при цьому волю потерпілого до опору, заволоділи майном, що належить ОСОБА_10 , а саме: відеомагнітофоном «LG», вартістю 250 грн.; ключами від квартири, два металевих вартістю 15 гривень, два магнітних вартістю 25 гривень, на загальну суму 80 гривень; мобільним телефоном «Моторолла С-115», вартістю 50 гривень; мобільним телефоном «Нокіа», вартістю 200 гривень, з сім карткою «Київстар» вартістю 25 гривень; вентилятором, вартістю 200 гривень; грошовими коштами у розмірі 600 гривень; електробритвою «Харків-43», вартістю 150 гривень. Після чого ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , з майном потерпілого з місця скоєння злочину втекли, заподіявши своїми злочинними діями ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1555 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції змінити, перекваліфікувати склад злочину з ст. 187 ч.2 КК України на ст. 185 ч.2 КК України та призначити покарання у відповідності з санкцією даної статті. Вказує на те, що були порушені його права на захист, а також працівники міліції застосовували щодо нього фізичний та психічний тиск.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції змінити, перекваліфікувати склад злочину з ст. 187 ч.2 КК України на ст. 185 ч.2 КК України та призначити покарання у відповідності з санкцією даної статті. Вказує на те, що у справі багато порушень кримінального процесуального кодексу, а також працівники міліції застосовували щодо нього фізичний та психічний тиск.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду першої інстанції та перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ст. 187 ч.2 КК України на ст. 185 ч.2 КК України. Вказує н те, що при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції допущено однобічність та неповноту судового слідства. При цьому висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, промови учасників судового засідання, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Перевіривши матеріали кримінального провадження колегія суддів приходить до висновку, що дії обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кваліфіковані правильно, а саме за ч.2 ст. 187 КК України, що виразились в тому, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 своїми умисними діями скоїли напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

У колегії суддів не виникає сумнівів в тому, що дії обвинувачених кваліфіковані не правильно оскільки скоєне кримінальне правопорушення в повному обсязі підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до пояснень потерпілого ОСОБА_10 , що 10.05.2015 р. увечері до нього в квартиру прийшли ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 і його пасинок ОСОБА_12 , стали розпивати спиртні напої, усі були в нетверезому стані, ОСОБА_12 , потім пішов. Приблизно о 23.00 годині потерпілий попросив зробити тихіше телевізор, його відразу хтось ударив по голові табуретом, табурет зламався, він впав, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 стояли над ним, ОСОБА_8 став вимагати гроші, ОСОБА_9 його ударив в обличчя в ліву сторону, потім став бити ніжкою від табурета по рукам, боці і тілу. ОСОБА_8 при цьому продовжував вимагати гроші, став перевіряти сервант, витягував ящики, ОСОБА_9 в цей час стояв над ним. ОСОБА_11 його не бив. Він бачив як ОСОБА_8 забрав відеомагнітофон, як забирали вентилятор не бачив, також був викрадений мобільний телефон «Моторола», мобільний телефон «Нокіа», викрадені грошові кошти, електробритва, ключі від квартири. У результаті у нього була розбита голова, сильно пошкоджена ліва рука, розбите обличчя, розбита нижня і верхня губа, пошкоджена щока з внутрішньої сторони. Наступного дня прийшла його сестра, викликали карету швидкої допомоги, він був доставлений у лікарню.

Такі ж самі пояснення потерпілий надав і в ходе судового засідання в апеляційної інстанції.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 12.05.2015р., потерпілий ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_8 , як особу яка нанесла йому тілесні ушкодження та викрала у нього майно.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 12.05.2015р., потерпілий ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_13 , як особу яка нанесла йому тілесні ушкодження та викрала у нього майно.

Згідно протоколу огляду місця події від 13.05.2015 року, у присутності ОСОБА_9 оглянутий мобільний телефон «Моторолла», який як пояснив ОСОБА_9 був викрадений ним у ОСОБА_10 10.05.2015 року.

Відповідно до висновку експерта №359 від 17.06.2015 року, на підставі судово-медичного обстеження потерпілого ОСОБА_10 , експерт прийшов до висновків, зокрема, що тілесні ушкодження у потерпілого могли утворитися, як мінімум, від восьми травматичних впливів. Тілесні ушкодження не могли утворитися при падінні з висоти власного росту.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 02.06.2015р., потерпілий ОСОБА_10 показав, як був йому нанесений удар по голові табуретом, вказав місце куди він впав після нанесення йому удару, вказав, що після нанесення удару він лежав на лівому боці, та показав, як закривав лівою рукою обличчя коли йому наносилися ще удари ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , показав як ОСОБА_8 шукав гроші, місце звідки був викрадений мобільний телефон «Нокіа», «Моторолла», відеомагнітофон, гроші у розмірі 600 грн., вентилятор, електробритва, ключі від квартири.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 15.06.2015 року, оглянута електробритва «Харків», яка надана матір`ю ОСОБА_9 ОСОБА_14 ..

Відповідно до протоколу пред`явлення речей для впізнання від 16.06.2015 р. ОСОБА_10 впізнана електробритва «Харків», яка була викрадена у нього 10.05.2015 року.

Перевіривши наведені докази колегія суддів вважає, що дії обвинувачених кваліфіковані правильно, а саме за ч.2 ст. 187 КК України, сумнівів в поясненнях потерпілого у колегії суддів не виникає, оскільки вони являються послідовними та на всіх слідчих діях він давав однакові пояснення. Зміни в поясненнях потерпілого, на які посилаються обвинувачені та захисник в своїх апеляційних скаргах, не впливають на кваліфікацію дій обвинувачених. Доводи обвинувачених та захисника про те, що потерпілий постійно змінював показання являються необґрунтованими та такими на підставі яких, обвинувачені намагаються уникнути кримінальної відповідальності.

Доводи обвинувачених та захисника про те, що до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з боку правоохоронних органів, застосовували недозволені методи ведення слідства та одразу після затримання обвинувачених, не надали їм захисника, являються безпідставними, оскільки в матеріалах кримінального провадження міститься постанова про закриття кримінального провадження від 25.05.2016 року прокуратури Донецької області, по факту застосування до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 недозволених методів ведення досудового слідства, згідно якої кримінальне провадження №0000227 від 29.03.2015 року закрито на підставі ст. 284 ч.1 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діяннях працівників Жовтневого РВ ММУ ГУМВС України в Донецькій області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.

Щодо доводів про не надання обвинуваченим, одразу після затримання, захисника, то вони являються неспроможними, оскільки відповідно до протоколів затримання особи, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення від 12 травня 2015 року, обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було роз`яснено їх права відповідно до положень ст. 42 КПК України, в тому разі мати захисника, після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 власноруч зазначили в протоколі про те, що вони відмовляються від послуг захисника. Далі в ході досудового розслідування за їх власним бажанням їм було надано захисників, а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_15 .

Доводи обвинувачених та захисника про те, що ОСОБА_11 необґрунтовано виключено зі списку підозрюваних являються надуманими, оскільки потерпілий ОСОБА_10 вказував тільки на ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , як на осіб, які скоїли відносно нього кримінальне правопорушення.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції правильно врахував характер скоєного, міру громадської небезпеки, конкретні обставини справи, дані про особи винних, обставини які обтяжують і пом`якшують покарання.

Стосовно ОСОБА_8 правильно враховано те, що він неодноразово судимий, провину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, кримінальне правопорушення скоїв у стані алкогольного сп`яніння, що судом розцінено як обставину, яка обтяжує покарання, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо.

Стосовно ОСОБА_9 правильно враховано те, що він раніше судимий, провину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, кримінальне правопорушення скоїв у стані алкогольного сп`яніння, що судом розцінено як обставину, яка обтяжує покарання, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо на утриманні має неповнолітню дитину.

На підставі зазначених обставин суд першої інстанції правильно призначив обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 необхідне і достатнє покарання передбачене санкцією статті.

У зв`язку з вищезазначеним, колегія суддів не знаходить підстав для зміни або скасування вироку суду першої інстанції, так як він являється справедливим, законним та обґрунтованим, суттєвих порушень кримінального процесуального закону не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 червня 2016 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду по розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: