Дата документу Справа № 1-471/11
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/352/16
Єдиний унікальний № 1-471/11 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2015 року.
Зазначеною ухвалою частково задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про роз`яснення сумнівів і протиріч у вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2012 року. Оскаржуваним судовим рішення роз`яснено, що початок строку покарання засудженому ОСОБА_7 необхідно рахувати з моменту його фактичного затримання 26.10.2010 року, згідно до протоколу обшуку, складеному оперуповноваженим УБОЗ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_8 .
Згідно зі змістом судового рішення, до суду із клопотанням звернувся засуджений ОСОБА_7 , в якому просив роз`яснити сумніви та протиріччя у вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2012 року в частині початку строку відбування покарання.

В обґрунтування свого клопотання засуджений зазначав, що в дійсності його було затримано 25, а не 26 жовтня 2010 року. Між тим, вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2012 року йому визначено початок строку відбування покарання з 26.10.2010 року. При цьому суд у вироку послався на постанову Василівського районного суду Запорізької області від 22.12.2010 року, якою начебто встановлено, що він затриманий 26.10.2010 року, хоча у вказаній постанові про його затримання взагалі не йдеться.

У зв`язку із цим, ОСОБА_7 просив роз`яснити сумніви та протиріччя в частині початку строку відбуття покарання.

За наслідками розгляду клопотання, суд встановив, що 08 листопада 2012 року вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, зокрема ОСОБА_7 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ст. ст. 185 ч. 3, ст. 187 ч. ч. 2, 3, 263 ч. 1 (в ред. Закону 15.04.2008 p.), 289 ч. 3, 70 ч. 1 КК України до покарання у вигляді 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 02 квітня 2013 року вирок змінено в частині призначеного ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 70 КК України, застосовано принцип поглинення покарань, і остаточно до відбування призначено покарання у вигляді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. В решті вирок залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 листопада 2013 року касаційні скарги засуджених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_11 залишено без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 02 квітня 2013 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , без змін.

При цьому у вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2012 року суд зазначив, що строк покарання ОСОБА_7 слід рахувати з моменту його фактичного затримання - 26.10.2010 року.

Згідно матеріалів кримінальної справи, ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст. 115 КПК України (в ред. 1960 р.) по даній кримінальній справі за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, о 10-05 год. 20 листопада 2010 року.

Постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2010 року строк затримання ОСОБА_7 продовжено до 9 діб, тобто до 29 листопада 2010 року. 29 листопада 2010 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області обрав ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

07 жовтня 2010 року слідчим ОСОБА_12 винесено постанову про проведення обшуку ОСОБА_7 по цій кримінальній справі по факту розбійного нападу на ОСОБА_13 за ознаками злочину, передбаченого ст. 187 ч. 2 КК України.

Згідно протоколу, в період часу з 00-30 год. по 00-50 год. 26.10.2010 року проведено обшук ОСОБА_7 , затриманого в порядку ст. 115 КПК України (в ред. 1960 р.).

Постановою судді Василівського районного суду Запорізької області від 22 грудня 2010 року провадження по адміністративній справі за ст. 44 КУпАП у відношенні ОСОБА_7 , закрито у зв`язку із закінченням строку, передбаченого ст. 38 КУпАП.

При цьому даних про тримання ОСОБА_7 під вартою чи про його затримання до 26 жовтня 2010 року у кримінальній справі немає.

Отже, у вироку вірно зазначено, що строк покарання ОСОБА_7 необхідно рахувати з моменту фактичного затримання - 26.10.2010 року. При цьому вказано, що суд встановив факт затримання ОСОБА_7 саме 26.10.2010 року о 00 год. 30 хв., з дослідженого в судовому засіданні адміністративного матеріалу № 3-2646/10 відносно останнього, що знайшло своє підтвердження постановою судді Василівського районного суду Запорізької області від 22.12.2010 року, яка не оскаржена.

Між тим, при вирішенні поданого клопотання, судом встановлено, що постановою судді Василівського районного суду Запорізької області від 22 грудня 2010 року провадження по адміністративній справі за ст.44 КУпАП у відношенні ОСОБА_7 було закрито, а сам факт затримання ОСОБА_7 , 26.10.2010 року знайшов своє відображення не в названій постанові, а в протоколі обшуку особи від 26.10.2010 року.

З огляду на вказане, судом роз`яснено вирок від 08 листопада 2012 року в цій частині.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 посилаючись на незаконність судового рішення зазначає, що суд не надав уваги даним, які містяться у вироку та матеріалах кримінальної справи, про затримання його саме 25.10.2010 року, зокрема показанням свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , обвинуваченого ОСОБА_17 та його показанням. Тому просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою вважати дату його затримання - 25.10.2010 року, у зв`язку з чим обчислювати строк відбування покарання саме з цієї дати.
Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; засудженого, який підтримав свою апеляційну скаргу, прокурора, який вважав, що судове рішення необхідно залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Суд апеляційної інстанції, дослідивши доводи апелянта і матеріали провадження, встановив, що процесуальний документ про затримання ОСОБА_7 в порядку ст. 115 КПК України (в ред. 1960 р.) в матеріалах провадження відсутній. В той же час, протокол обшуку особи від 26.10.2010 року не може бути визнаний таким документом, що доводить затримання ОСОБА_7 . Оскільки факт затримання ОСОБА_7 25.10.2010 року в судовому засіданні суду першої інстанції (т. 19 а.с. 83-87, 94-98) підтвердили свідки ОСОБА_18 і ОСОБА_19 , а також засуджений ОСОБА_17 , колегія суддів констатує наявність певного протиріччя, яке відповідно до вимог ст. 62 Конституції України повинно тлумачитись на користь засуджного.

Суд апеляційної інстанції приходить висновку про задоволення доводів апеляційної скарги і про необхідність рахування строку відбування покарання ОСОБА_7 з 25.10.2010 року, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2015 року відносно засудженого ОСОБА_7 змінити, визнавши дату затримання ОСОБА_7 - 25.10.2010 року, з якої необхідно обчислювати строк відбування покарання, визначеного ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 02 квітня 2013 року.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4