АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1620/16 Справа № 203/2408/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001346 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2016 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровську, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: -14 жовтня 2011 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю покарання,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину і особі обвинуваченого, призначивши ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки і звільнивши останнього від призначеного покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням із встановленням іспитового строку на 3 роки.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом не враховано всіх обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , який вину визнав повністю, щиро розкаявся, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на диспансерному обліку у лікаря нарколога та психіатра не знаходиться, відшкодував потерпілому завдані збитки у повному обсязі, який не має до обвинуваченого жодних претензій, крім того, судом не встановлено обставин, які обтяжують покарання.
Прокурор в своїх запереченнях на апеляційну скаргу захисника посилається на те, що судом першої інстанції в повній мірі були враховані при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 тяжкість вчинення злочину, особа винного, який раніше судимий за ч. 2 ст. 186 КК України, а також усі обставини, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим, останньому було призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, що є найменшою мірою покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.
Вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2016 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, також вирішено питання щодо речових доказів

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.

В суді апеляційної інстанції прокурор заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги захисника, посилаючись на їх необґрунтованість.
За обставин, викладених у вироку, 28 квітня 2016 року, приблизно о 00 годин 50 хвилин ОСОБА_8 , знаходячись на пл. Вокзальна (Петровського) біля будинку № 1 в м.Дніпропетровську, керуючись раптово виниклим злочинним умислом, направленим на відкрите заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи повторно, з корисливих мотивів, взяв ОСОБА_9 за рукав куртки, відвів за кіоск і притиснувши до вказаного кіоску, чим подавив волю потерпілого до опору, відкрито заволодів мобільним телефоном «Samsung GT-S 5282 RWASEK» imei: НОМЕР_1 , вартістю 749 гривень, в якому знаходилася сім-карта оператора «МТС» № НОМЕР_2 , яка матеріальної цінності для потерпілого не несе, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , чим спричинив потерпілому матеріальний збиток на загальну суму 749 гривень 00 копійок.
Кримінальне провадження розглянуто в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Доводи захисника ОСОБА_7 про те, що призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_8 не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає необґрунтованими з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно із положенням ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Що стосується виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, то при його призначенні судом першої інстанції були в повній мірі дотримані вимоги вказаних статей кримінального закону, врахована тяжкість скоєного обвинуваченим злочину, який відноситься згідно із ст. 12 КК України до категорії тяжких злочинів, особа винного, який вину визнав повністю, сприяв розкриттю злочину, за місцем проживання характеризується посередньо, скоїв злочин через три місяці після звільнення з місць позбавлення волі, де відбував покарання за аналогічний злочин, крім того, судом встановлено обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, а обставин, що обтяжують покарання, не встановлено, що дає підстави колегії суддів вважати обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, що є мінімальним розміром, встановленим санкцією зазначеної статті, без застосування ст. 75 КК України.
Твердження захисника ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, не відповідають встановленим судом першої інстанції обставинам, відповідно до яких обвинувачений вчинив злочин повторно, має судимість, оскільки був засуджений 14 жовтня 2011 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, 22 січня 2016 року ОСОБА_8 був звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю покарання, а 28 квітня 2016 року вчинив новий аналогічний злочин.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника щодо позитивної характеристики обвинуваченого, оскільки він за місцем проживання характеризується посередньо, що зазначено у вироку суду та не спростовано стороною захисту .

Щире каяття обвинуваченого у вчиненому злочині як обставина, що пом`якшує покарання, була в повній мірі врахована судом при призначенні покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, встановленому санкцією ч. 2 ст.186 КК України.
На думку колегії суддів не може бути врахована на підставі ст.66 КК України як обставина, що пом`якшує покарання, - відшкодування збитків у повному обсязі, оскільки відповідно до розписки потерпілого мобільний телефон та паспорт були йому повернені слідчим, а не в добровільному порядку обвинуваченим.
Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_8 не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, на переконання суду апеляційної інстанції не є достатньою підставою для прийняття рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені захисником обставини не вказують на те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливе без відбування покарання, оскільки він характеризується посередньо, раніше судимий, вчинив злочин через три місяці після звільнення з місць позбавлення волі, а тому підстави для застосування ст.75 КК України відсутні.
З урахуванням викладеного, призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , вважаючи доводи останнього не обґрунтованими.
Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України підлягає зарахуванню ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 10 червня 2016 року по 12 жовтня 2016 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2016 року залишити без задоволення.
Вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 10 червня 2016 року по 12 жовтня 2016 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4