АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 598/1743/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/105/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ст.81 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
засудженої ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Збаразького районного суду від 30 грудня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Збаразького районного суду від 30 грудня 2015 року відмовлено в задоволені клопотання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженої

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , раніше судимої:

16.10.1996 року вироком Івано-Франківського міського суду за ч.2 ст.141 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі;

25.02.1997 року вироком Івано-Франківського міського суду за ст.19, ч.2 ст.142 КК України (в редакції 1960 року) до 6 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнена 27.07.2001 р. За законом України Про амністію від 05.07.2001р.;

28.12.2004 року вироком Івано-Франківського міського суду за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі.

За даним провадженням ОСОБА_7 засуджена вироком апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.02.2005 року за ч.4 ст.187, п.п. 6, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, ч.2 ст.194, ст.70 КК України до 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є її власністю. Вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 01.03.2005 р. за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 20.01.2015 року визначено порядок застосування покарання ОСОБА_7 за вищевказаними вироками та відповідно до ч.ч.1, 4 ст.70 КК України визначене остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді тринадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є її власністю.

Початок строку відбування покарання 19.10.2004 року. Кінець строку відбування покарання 19.10.2017 року. Встановлені 3/4 частини покарання засуджена ОСОБА_7 відбула 19.07.2014 року.

Відмовляючи в задоволенні клопотання суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 , яка засуджена за вчинення умисного особливо тяжкого злочину, не довела свого виправлення під час відбування покарання у виді позбавлення волі, не готова до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, засуджена ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та застосувати до неї умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. При цьому, вона посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, незаконність та необґрунтованість ухвали суду. Зазначає, що за термін відбування покарання вона має 5 подяк від начальника установи НВК №65 Полтавської області, які свідчать про її сумлінне ставлення до праці і виправлення. Крім того, в суді першої інстанції не була розглянута довідка про її працевлаштування з урахуванням всіх виплат з 2005 по 2015 роки. Також, судом не було враховано її стан здоровя і повну втрату працездатності в місцях позбавлення волі. Просить вважати догану начальника відділення Збаразької ВК №63 відносно неї незаконною, оскільки згідно Правил внутрішнього розпорядку від січня 2014 року вона має право тримати при собі сім картку.

Заслухавши доповідача-суддю, засуджену ОСОБА_7 , яка підтримала доводи апеляції, думку прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Крім того, ч. 3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Разом з тим, згідно роз`яснень п. п. 2, 17 Постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно - дострокового звільнення від покарання.

Судом, першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_7 засуджена за скоєння умисного особливо тяжкого злочину, відбула необхідну частину строку покарання, після відбуття якої може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. При цьому, згідно характеристики затвердженої в.о. начальника Збаразької ВК63 від 28.12.2015 року засуджена ОСОБА_7 характеризується незадовільно, допустила порушення встановлених вимог режиму відбування покарання та правил поведінки засуджених в установі виконання покарання, за що притягувалася до дисциплінарної відповідальності правами начальника відділення, стягнення не знято і не погашено у встановленому законом порядку, має 5 заохочень, вину у скоєному злочині визнає, але не в повній мірі усвідомлює пагубності протиправної поведінки, неодноразово судима за тяжкі злочини, не досягла ступеню виправлення.

Як вбачається з матеріалів справи, суд в своєму рішенні керувався листками опитування щодо розгляду матеріалів на умовно-дострокове звільнення, довідками про стягнення та заохочення засудженої ОСОБА_7 , виписками із протоколів колективу відділення Збаразької ВК-63, виписками із протоколів засідань комісії по розгляду матеріалів на повернення до ДСР, застосування зміни невідбутої частини покарання більш мяким, застосування умовно-дострокового звільнення та іншими матеріалами проведеної перевірки адміністрацією Збаразької ВК-63, з яких вбачається, що засуджена ОСОБА_7 не досягла ступеню виправлення.

Таким чином, засуджена ОСОБА_7 не довела своє виправлення під час відбування покарання у виді позбавлення волі, тому підстави для застосування до неї пільги у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання- відсутні.

У зв`язку з цим, не може бути взято до уваги посилання апелянта на її не об`єктивну характеристику, оскільки, воно не знаходить свого підтвердження в матеріалах справи.

Доводи засудженої ОСОБА_7 про неповне судове слідство та незаконну дисциплінарну догану, колегія суддів вважає надуманими та такими, що нічим не підтверджені.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції перевірив наявність усіх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженої ОСОБА_7 від відбування покарання у відповідності до вимог закону, на підставі чого прийняв законне та обґрунтоване рішення, а тому не вбачає підстав для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Збаразького районного суду від 30 грудня 2015 року про відмову їй в умовно-достроковому звільнені від відбування покарання без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

________________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4