Ухвала
іменем україни
24 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000808 за касаційною скаргою прокурора, який приймав участь під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанцій, на вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 12 травня 2016 року,

за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:
вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 січня 2016 року
ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
с. Поляна Снігурівського району Миколаївської
області, мешканця

АДРЕСА_1 , зареєстрованого по
АДРЕСА_2 , громадянина
України, раніше судимого:
- вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21 липня 2015 року за частиною 3 статті 185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі статті 75 цього Кодексу звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців.

засуджено за частиною 3 статті 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.
На підставі статті 71 КК України до призначеного покарання приєднано невідбуте покарання за вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21 липня 2015 року та за сукупністю вироків ОСОБА_7 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Згідно з вироком, ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що він 13 листопада 2015 року о 01 годині 00 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою таємного заволодіння чужим майном, зайшов на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на викрадення чужого майна, ОСОБА_10 через незачинені двері проник до сараю, який розташований на території зазначеного домоволодіння, де в мішок, який знайшов в цьому сараї, склав 7 кг горіхів, каструлю та чайник, загальною вартістю 600 грн, тобто приготував їх для подальшого викрадення. Далі ОСОБА_10 через незачинені двері проник до іншого сараю на території того ж домоволодіння, де взяв 2 миски, каструлю та 2 бідони, загальною вартістю 770 грн. Коли обвинувачений ніс бідони, каструлю та миски через двір, його помітила ОСОБА_11 . Усвідомлюючи, що ОСОБА_12 його побачила, ОСОБА_10 продовжив реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, він покинув місця скоєння злочину, викравши відкрито два бідони та каструлю, загальною вартістю 570 грн.

Кваліфікація органом досудового розслідування дій ОСОБА_8 за частиною 3 статті 15, частиною 3 статті 185 КК України судом першої інстанції визнана зайвою та виключена з об`єму обвинувачення.

Переглядаючи вказаний вирок, суд апеляційної інстанції 12 травня 2016 року ухвалив новий вирок, яким вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 січня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_8 в частині виключення, як зайвої, кваліфікації його дій за епізодом замаху на таємне викрадення майна ОСОБА_9 скасовано.

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 15, частиною 3 статті 185 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

ОСОБА_10 вважається засудженим за цією статтею, а також за частиною 3 статті 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 за сукупністю злочинів призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Відповідно до статті 71 КК України до призначеного покарання приєднано невідбуте покарання за вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 21 липня 2015 року і ОСОБА_7 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

В решті вирок суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування вироку суду апеляційної інстанції та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суд апеляційної інстанції збільшив об`єм обвинувачення та кваліфікував дії засудженого, чим надав доказам іншу оцінку ніж суд першої інстанції, але безпосередньо доказів у кримінальному провадженні не дослідив. Зазначає, що вирок апеляційного суду не відповідає загальним вимогам до вироків, обвинувачення за частиною 3 статті 15, частиною 3 статті 185 КК України не сформульоване, а у резолютивній частині викладено суперечливе рішення щодо призначеного покарання.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи прокурора, яка підтримала касаційну скаргу, засудженого, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, обговоривши доводи касаційної скарги таперевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 420 КПК України вирок суду апеляційної інстанції повинен відповідати загальним вимогам до вироків, що визначені у статті 374 цього Кодексу, яка передбачає зазначення у мотивувальній частині вироку докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів. Крім того, у вироку суду апеляційної інстанції зазначаються зміст вироку суду першої інстанції, короткий зміст вимог апеляційної скарги, мотиви ухвалення рішення, рішення по суті вимог апеляційної скарги.

Апеляційний розгляд згідно з частиною 1 статті 405 КПК України здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції, з урахуванням особливостей, передбачених Главою 31 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо.

Суд апеляційної інстанції згідно з частиною 3 статті 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони встановлені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржуються.

Проте, вказаних вимог кримінального процесуального закону суд апеляційної інстанції не дотримався.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, перегляд вироку суду першої інстанції в суді апеляційної інстанції здійснювався за апеляційною скаргою сторони обвинувачення, в яких ставилися вимоги щодо ухвалення апеляційним судом нового вироку щодо виключеної судом першої інстанції кваліфікації дій засудженого за частиною 3 статті 15, частиною 3 статті 185 КК України та щодо призначеного покарання. Одночасно, вказувалося на необхідність дослідження доказів у кримінальному провадженні.

Задовольняючи апеляційні вимоги сторони обвинувачення шляхом збільшення об`єму обвинувачення та кваліфікації дій засудженого, призначення покарання, судом апеляційної інстанції доказів у кримінальному провадженні безпосередньо не досліджено, а лише заслухано думку учасників судового провадження щодо апеляційних вимог та у висновки частково покладені досліджені судом першої інстанції докази. Вказане слідує зі змісту вироку суду апеляційної інстанції та технічного запису перебігу судового засідання у суді апеляційної інстанції.

При цьому, як слідує зі змісту вироку, суд апеляційної інстанції вважав, що фактичні обставини вчинених засудженим протиправних дій судом першої інстанції встановлені та викладені у вироку правильно. Вказано на те, що допущено помилку в правовій оцінці протиправних дій засудженого.

Однак, як правильно зазначає прокурор, такі формулювання та зміст при ухваленні судом апеляційної інстанції нового вироку, яким погіршується становище засудженого, без дотримання процедури безпосереднього дослідження доказів слід розглядати як істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

У зв`язку з наведеним, на підставі пункту 1 частини 1 статті 438 КПК України вирок суду апеляційної інстанції, як ухваленого з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, необхідно скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.

Відтак, касаційні вимоги прокурора підлягають до задоволення.

Оскільки засудженого ОСОБА_8 взято під варту після ухвалення вироку судом апеляційної інстанції, що підлягає до скасування, то колегія суддів вважає за необхідне продовжити строк тримання його під вартою на два місяці.

На підставі наведеного та керуючись статтями 433, 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

касаційну скаргу прокурора, який приймав участь під часрозгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанцій, задовольнити.
Вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 12 травня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 утримання під вартою продовжити до 24 січня 2017 року.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3