Справа № 527/412/16-к
провадження № 1-кс/527/265/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.12.2015 року Броварківською сільською радою здійснено оплату виконаних робіт.
Згідно висновків комплексної судової будівельно-технічної та економічної експертизи №96/97 від 29.02.2016, додаткової комплексної судової будівельно-технічної та економічної експертизи №328/329 від 28.03.2016, унаслідок завищених та не виконаних обсягів робіт, а також невстановленого обладнання по акту форми №КБ-2в за грудень 2015 р. на суму 594 692 грн. на об`єкті: «Модернізація електропостачання клубу та сільської ради у с. Броварки», сума матеріальної шкоди (збитків), завданих державі, в особі Броварківської сільської ради, складає 263 507 грн.
31.03.2016 року директору ПП АБК «Енергобудпроект» ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.
Прокурор в клопотанні зазначив, що оскільки в кримінальному провадженні є достатньо даних вважати, що діями підозрюваного ОСОБА_5 завдано матеріальної шкоди в сумі 263507 грн., з метою запобігання можливості приховування, знищення, пошкодження, псування, втрати, передачі, пересування, відчуження майна підозрюваного є необхідність у накладенні арешту на майно.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, вказавши, що підставою для арешту майна є той факт, що діями підозрюваного ОСОБА_5 державі в особі Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області завдано матеріальної шкоди (збитків) у розмірі 263 507 грн., метою арешту майна є відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Підозрюваний ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, вказавши, що відсутній цивільний позов про відшкодування збитків, наміру відчужувати майно у ОСОБА_5 не було.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши додані до клопотання документи, вважає, що клопотання підлягає частковому задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 170 КПК України накладення арешту на майно арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Вирішуючи питання про арешт майна, у відповідності до ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другоїстатті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Ч. 6 ст. 170 КПК України регламентовано, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Частиною 8 ст. 170 КПК України передбачено, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
Слідчим суддею встановлено, що 30.03.2016 року директору ПП АБК «Енергобудпроект» ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.
Згідно висновків комплексної судової будівельно-технічної та економічної експертизи №96/97 від 29.02.2016, додаткової комплексної судової будівельно-технічної та економічної експертизи №328/329 від 28.03.2016, унаслідок завищених та не виконаних обсягів робіт, а також невстановленого обладнання по акту форми №КБ-2в за грудень 2015 р. на суму 594 692 грн. на об`єкті: «Модернізація електропостачання клубу та сільської ради у с. Броварки», сума матеріальної шкоди (збитків), завдана державі, в особі Броварківської сільської ради, складає 263 507 грн.
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для арешту майна з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Разом з тим, з метою дотримання передбаченого ч. 8 ст. 170 КПК України принципу співмірності,враховуючи вартість майна, належного ОСОБА_5 на праві власності та розмір шкоди, спричинений кримінальним правопорушенням, слідчий суддя приходить до висновку, що для забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення достатнім буде накласти арешт на автомобіль DAF 2004 р.в., д.н.з НОМЕР_4 та причіп HRD НОМЕР_5 , 2001 д.н.з НОМЕР_3 .
Відповідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Заборона розпоряджатись вказаним майном є найменш обтяжливим способом арешту майна, що не перешкоджає повноцінно користуватися ним до вирішення питання по суті.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя -
Клопотання прокурора Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, належне підозрюваному ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 на праві приватної власності а саме: причіп HRD NTG-PR, 2001 д.н.з НОМЕР_3 , автомобіль DAF 2004 р.в., д.н.з НОМЕР_4 , заборонивши ОСОБА_5 відчуження вказаного майна.
В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1