АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/158/16 Справа № 208/8248/13-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3
ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника-адвоката ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровську матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника-адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 та старшого прокурора прокуратури м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_9 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 березня 2015 року, яким:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше двічі судимого за корисливі злочини,

засуджено:

за ч.1 ст.353 КК України у вигляді 2 років обмеження волі;
за ч.2 ст.190 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі;
за ч.2 ст.189 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.
У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарання до покарання призначеного ОСОБА_8 динним вироком частково приєднано, у виді 6 місяців позбавлення волі, не відбуте покарання призначене ОСОБА_8 вироком Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 вересня 2013 року у вигляді 3 років позбавлення волі та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
За ч.2 ст.289 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового складання покарання призначеного даним вироком суду, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі, без конфіскації майна.
Цим же вироком вирішена доля речових доказів по кримінальному провадженню.
Вироком суду встановлено, що приблизно в 10-х числах січня 2013 року ОСОБА_8 , знаходячись за місцем свого на той час мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , познайомився через соціальну мережу Інтернет із ОСОБА_10 та її братом ОСОБА_11 ..
Під час знайомства та при подальшому спілкуванні ОСОБА_8 представився працівником міліції, тобто самовільно присвоїв звання службової особи, а саме працівника сектору кримінального розшуку Дніпровського РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, з метою вчинення суспільно небезпечних діянь, а саме заволодіння грошима та майном ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , шляхом шахрайства.
Із використанням, нібито, повноважень працівника міліції ОСОБА_8 , підриваючи авторитет органів державної влади, діючи неправомірно, суспільно небезпечним шляхом, умисно вводячи в оману ОСОБА_10 та ОСОБА_11 стосовно свого дійсного статусу, запевнив їх у можливості вирішення питання, щодо відшкодування матеріальної шкоди особами, які літом 2012 року побили ОСОБА_11 та його знайомого ОСОБА_12 ..
Під впливом вчинення суспільно небезпечного діяння, в період з 27 січня 2013 року по 23 квітня 2013 року ОСОБА_8 умисно заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_10 , завдавши потерпілій матеріальну шкоду в сумі 24858,72 грн., а також заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_11 , завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 26517,84 грн..
Повторно, приблизно в 10-х числах січня 2013 року ОСОБА_8 , знаходячись за місцем свого, на той час, мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , познайомився через соціальну мережу Інтернет із ОСОБА_10 та її братом ОСОБА_11 ..
Під час знайомства та при подальшому спілкуванні ОСОБА_8 , діючи з корисних мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, представився працівником міліції.
Реалізуючи свій злочинний намір, використовуючи, нібито, свої повноваження працівника міліції, в ході спілкування ОСОБА_8 запевнив ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в обмін на матеріальну винагороду в можливості вирішення питання відшкодування матеріальної шкоди особами, які літом 2012 року побили ОСОБА_11 та його знайомого
ОСОБА_13 дійсності ж, ОСОБА_8 не мав реальної можливості вплинути будь-яким чином на прийняття рішення щодо відшкодування матеріальної шкоди особами, які літом 2012 року побили ОСОБА_11 та його знайомого ОСОБА_14 та і не мав наміру здійснювати будь-які дії в інтересах ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , а мав лише умисел на заволодіння належними їм грошовими коштами.
Після того, як ОСОБА_11 обговорив пропозицію ОСОБА_8 із своїм знайомим ОСОБА_14 , а останній відмовився у наданні допомоги зі сторони ОСОБА_8 , ОСОБА_11 повідомив про це останньому. ОСОБА_8 , почувши відмову, та бажаючи довести свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11 та ОСОБА_10 до кінця, діючи способом обману, повідомив та впевнив останніх, що він як працівник міліції та його друзі, також працівники міліції, почали діяти щодо надання допомоги, у зв`язку з чим ОСОБА_11 повинен передати йому матеріальну винагороду в сумі 1000 грн..
ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , будучи впевненими, що ОСОБА_8 дійсно є працівником міліції та допомагає їм, погодились передати ОСОБА_8 вищезазначену суму.
Так, на початку січня 2013 року у другій половині дня ОСОБА_8 , бажаючи реалізувати свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, повідомив та впевнив останніх, що він як працівник міліції та його друзі, також працівники міліції, почали діяти щодо надання допомоги, попередньо домовившись з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зустрівся з ними біля залізничного вокзалу м.Вільногірська, розташованого по вул. Привокзальній, 2, де ОСОБА_11 , будучи введений в оману, передав ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 1000 грн., внаслідок чого потерпілому ОСОБА_11 заподіяно матеріальну шкоду на вказану суму.
Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння майном потерпілих ОСОБА_11 і ОСОБА_10 , шляхом оману, ОСОБА_8 повідомив останнім, що у зв`язку з вирішенням ним та його друзями, також співробітниками міліції, питання відшкодування матеріальної шкоди особами, які літом 2012 року побили ОСОБА_11 та його знайомого ОСОБА_14 , у його співробітників, начебто, виникли службові неприємності, на вирішення яких він, нібито, передав хабар в розмірі 150 000 грн., зазначив що вище зазначену суму він, нібито, отримав за кредитним договором, з урахуванням банківських операцій повинен виплатити 168 000 грн. загальною сумою.
ОСОБА_8 , повідомивши неправдиві та вигадані відомості, діючи із корисних мотивів ввів в оману ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , запевнив та створив у них враження, що саме вони вині в утворені неіснуючого боргу, в зв`язку з чим, запропонував та впевнив про необхідність і доцільність передачі йому вище зазначених грошових коштів частками в сумі 2500 грн. щонеділі, в якості погашення неіснуючого кредиту. ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , знаходячись під впливом обману, вважаючи себе винними в тих витратах, які нібито поніс ОСОБА_8 , добровільно погодились на умови останнього.
Так, повторно, 27 січня 2013 року приблизно о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_8 , бажаючи реалізувати свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, попередньо домовившись з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зустрівся з ними біля залізничного вокзалу м.Вільногірська, розташованого по вул. Привокзальній, 2, де ОСОБА_11 , будучи введений обвинуваченим ОСОБА_8 в оману, що саме вони вині в утворені неіснуючого боргу, з кредитного рахунку КБ «Приватбанк», через банкомат зняв готівку в сумі 1900 грн., які передав ОСОБА_8 ..
В результаті злочинних дій ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_11 з урахуванням банківських операцій було заподіяно матеріальну шкоду на суму 2000 грн..
Продовжуючи свої злочинні дії, 05 лютого 2013 року приблизно о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_8 , діючи повторно, маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом обману, попередньо домовившись з ОСОБА_11 , зустрівся з ним біля ПАТ «Платинум Банк», розташованого за адресою: м.Дніпродзержинськ, пр.Леніна, 40. ОСОБА_11 , будучи введений обвинуваченим ОСОБА_8 в оману, що саме вони вині в утворені неіснуючого боргу, з метою подальшої передачі грошових коштів ОСОБА_8 , склав кредитний договір з вищезазначеним товариством на суму 2035,50 грн. та після отримання грошей передав ОСОБА_8 гроші в сумі 2000 грн..
В результаті злочинних дій ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_11 з урахуванням банківських операцій було заподіяно матеріальну шкоду на суму 2621,84 грн..
Продовжуючи свої злочині дії, 08 лютого 2013 року приблизно о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_8 діючи повторно, маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом обману, попередньо домовившись з ОСОБА_10 , зустрівся з нею біля ПАТ «Платинум Банк», розташованого за адресою: м.Дніпродзержинськ, пр.Леніна, 40. ОСОБА_10 , будучи введеною ОСОБА_8 в оману, що саме вони вині в утворені неіснуючого боргу, з метою подальшої передачі грошових коштів склала кредитний договір з вищезазначеним товариством на суму 2120 грн. та після отримання грошей передала ОСОБА_8 гроші в сумі 2000 грн..
В результаті злочинних дій ОСОБА_8 , потерпілій ОСОБА_10 з урахуванням банківських операцій було заподіяно шкоду на суму 2727,90 грн..
Продовжуючи свої злочині дії, 13 лютого 2013 року приблизно о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_8 , діючи повторно, маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом обману, попередньо домовившись з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , зустрівся з ними за місцем свого мешкання в кв. АДРЕСА_3 , де ОСОБА_10 , будучи введеною в оману передала ОСОБА_8 гроші в сумі 3200 грн., із яких 1700 грн. належали ОСОБА_11 , а останні гроші в сумі 1500 грн. належали ОСОБА_10 , які вона отримала, заклавши свої вироби із золота в ПТ «Ломбард «Наше діло».
В результаті злочинних дій ОСОБА_8 , потерпілій ОСОБА_10 з урахуванням вартості операцій ломбарду, заподіяно матеріальну шкоду на суму 1712,88 грн., а ОСОБА_11 заподіяно шкоду на суму 1700 грн..
Таким чином, в період з кінця січня 2013 року по 13 лютого 2013 року ОСОБА_8 , умисно шляхом обману заволодів грошима потерпілої ОСОБА_10 на загальну суму 4440,78 грн., завдавши ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму, а також заволодів грошима потерпілого ОСОБА_11 на загальну суму 7321,84грн., завдавши ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму.
Повторно, 13 лютого 2013 року приблизно о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_8 , маючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом вимоги його передачі, поєднаний з погрозою застосування насильства над потерпілими, знаходячись за місцем свого мешкання в АДРЕСА_3 разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , після отримання шахрайським шляхом грошових коштів, належних потерпілим, став вимагати від потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 прискорення терміну подальшої передачі йому решти грошей. Під час вимагання ОСОБА_8 , в присутності ОСОБА_10 , утримуючи належний йому пневматичний пістолет у руці, направив його в бік потерпілого ОСОБА_11 , та погрожуючи його застосуванням та спричиненням тілесних ушкоджень в разі невиконання його вимог, а саме відмови в прискоренні передачі грошових коштів, використовуючи, начебто, повноваження працівника правоохоронних органів.
Потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_10 будучи впевненими, що ОСОБА_8 дійсно є працівником правоохоронних органів, реально сприймаючи його погрози, погодились виконати його вимоги та впевнили його в передачі грошей, за їх наявності.
Продовжуючи свій злочинний намір, 19 лютого 2013 року приблизно о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_8 , діючи з корисних мотивів, за попередньою домовленістю, зустрівся з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 біля ПАТ «Дельта Банк», розташованого за адресою: м.Дніпродзержинськ, вул.Сировця, 23 «а».
ОСОБА_11 , будучи раніше заляканим погрозами ОСОБА_8 , в свою адресу та в адресу сестри, які сприйняв за реальні, у виконання вимог ОСОБА_8 про передачу йому грошових коштів, склав кредитний договір з вищезазначеним товариством на суму 2000 грн. та після отримання грошей передав їх ОСОБА_8 ..
В результаті злочинних дій ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_11 з урахуванням банківських операцій було заподіяно матеріальну шкоду на суму 2400 грн..
В той же день, тобто 19 лютого 2013 року, ОСОБА_10 , реально прийнявши погрози, які раніше висловив ОСОБА_8 в її та адресу брата, у виконання вимог ОСОБА_8 про передачу йому грошових коштів, склала кредитний договір в ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» на суму 3500 грн., які приблизно в 14 годині 00 хвилин передала ОСОБА_8 в кафе, розташованому в сквері на перехресті вул.Мурахтова та пр.Леніна в м.Дніпродзержинську.
В результаті злочинних дій ОСОБА_8 , потерпілій ОСОБА_10 з урахуванням банківських операцій було заподіяно матеріальну шкоду на суму 6844,68 грн..
Знаходячись в зазначеному кафе, ОСОБА_8 під час розмови з потерпілими, продовжуючи свої злочинні дії, став погрожувати ОСОБА_10 та ОСОБА_11 застосуванням щодо них насильства в випадку, якщо вони цього ж дня не передадуть йому ще гроші.
ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , вважаючи погрози ОСОБА_8 за реальні, будучи переконані, що ОСОБА_8 може реалізувати висловлені ним погрози в випадку невиконання його вимоги, 19 лютого 2013 о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , пішли до Дніпродзержинського відділення №1 ТОВ «Споживчий центр», розташованого за адресою: м. Дніпродзержинськ, пр. Леніна, 49, де ОСОБА_10 склала кредитний договір на суму 400 грн.. Отримавши грошові кошти на вказану суму, знаходячись біля зазначеного товариства, ОСОБА_10 передала їх ОСОБА_8 ..
В результаті злочинних дій ОСОБА_8 , потерпілій ОСОБА_10 з урахуванням банківських операцій було заподіяно матеріальну шкоду на суму 520 грн..
Продовжуючи свої злочинні дії, направленні на заволодіння чужим майном, шляхом вимоги його передачі, поєднані з погрозою застосовування насильства над потерпілими, ОСОБА_8 25 лютого 2013 року приблизно о 16 годині 00 хвилин зустрівся із ОСОБА_10 , попередньо домовившись про зустріч. ОСОБА_10 , перебуваючи в заляканому стані, пам`ятаючи погрози з боку ОСОБА_8 , у виконання вимог ОСОБА_8 про передачу йому грошових коштів, склала кредитний договір в ТАТ «Банк Руський стандарт», розташованого в м.Дніпродзержинську по вул.Сировця, 33 та після того як отримала готівку через банкомат, одразу передала гроші в сумі 3500 грн. ОСОБА_8 , який знаходився поряд.
В результаті злочинних дій ОСОБА_8 , потерпілій ОСОБА_10 з урахуванням банківських операцій, було заподіяно матеріальну шкоду на суму 6334,24 грн..
Продовжуючи свої злочинні дії, з корисливих мотивів, 26 лютого 2013 року приблизно о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_8 зустрівся із ОСОБА_10 , попередньо домовившись про зустріч. Знаходячись в кафе, розташованому біля кінотеатру «Шевченко» по пр.Леніна, 42 «а» в м.Дніпродзержинську, ОСОБА_10 , перебуваючи під впливом раніше висловлених ОСОБА_8 погроз про застосування фізичного насильства щодо неї та ОСОБА_11 , який являється її близьким родичем, у виконання вимог ОСОБА_8 про передачу йому грошових коштів, передала ОСОБА_8 гроші в сумі 3648 грн..
В результаті злочинних дій ОСОБА_8 , потерпіла ОСОБА_10 склала кредитний договір з АТ «Банк Ренесанс Капітал» та з урахуванням банківських операцій їй було заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 6119,02 грн..
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 09 березня 2013 року приблизно о 13 годині 00 хвилин, зустрівся із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за місцем свого на той час мешкання, в кв. АДРЕСА_3 , попередньо домовившись про зустріч. ОСОБА_11 , перебуваючи під впливом погроз, передав ОСОБА_8 гроші в сумі 600 грн.. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 , знаходячись за місцем свого мешкання, з метою подальшої наживи, став знову погрожувати застосуванням фізичного насильства, в адресу потерпілих, вимагаючи прискорення повернути йому неіснуючий борг. Потерпіла ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , сприйняли погрозу в свою адресу за реальні, так як під час погроз ОСОБА_8 став наносити удари по голові ОСОБА_11 , від яких останній зазнав фізичного болю.
Продовжуючи свої злочинні дії, приблизно 15 березня 2013 року близько 18 годині 00 хвилин ОСОБА_8 , маючи намір на заволодіння чужим майном, застосовуючи погрозу насильства, попередньо домовившись з ОСОБА_11 , зустрівся з ним на залізничному вокзалі м. Дніпродзержинська, розташованого за адресою: м.Дніпродзержинськ, по вул. Привокзальна, 10 де потерпілий, у виконання вимог ОСОБА_8 про передачу йому грошових коштів, передав ОСОБА_8 гроші в сумі 2000 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму.
Продовжуючи свої злочинні дії, 28 березня 2013 року близько 09 годині 30 хвилин ОСОБА_8 , маючи намір на заволодіння чужим майном, будучи впевнений, що потерпілий ОСОБА_11 та ОСОБА_10 залякані його погрозами, знаходячись на перехресті вул.Долматова та проспекту Леніна в м.Дніпродзержинську, де остання перебуваючи під впливом раніше висловлених ОСОБА_8 погроз щодо неї та ОСОБА_11 , у виконання вимог ОСОБА_8 про передачу йому грошових коштів, передала ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 6000 грн., перед чим перевела готівку через банкомат КБ «Приватбанк» з кредитного рахунку ОСОБА_11 .. З урахуванням банківських операцій ОСОБА_11 було заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 12796 грн..
Продовжуючи свої злочинні дії, 05 квітня 2013 приблизно о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_8 , маючи намір на заволодіння чужим майном, будучи впевнений, що потерпілий ОСОБА_11 та ОСОБА_10 залякані його погрозами, попередньо домовившись, зустрівся на залізничному вокзалі в м. Вільногірськ, розташованого по вул.Привокзальній, 2, з ОСОБА_10 , де остання, перебуваючи під впливом раніше висловлених ОСОБА_8 погроз щодо неї та ОСОБА_11 , у виконання вимог ОСОБА_8 про передачу йому грошових коштів, передала йому гроші в сумі 1500 грн., які належали ОСОБА_11 , чим останньому завдано матеріальну шкоду на вказану суму.
Продовжуючи свої злочинні дії, 15 квітня 2013 року приблизно о 08 годині 00 хвилин ОСОБА_8 зустрівся із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за місцем свого тимчасового мешкання, за адресою: АДРЕСА_4 , попередньо домовившись про зустріч, де ОСОБА_11 , перебуваючи під впливом погроз, у виконання вимог ОСОБА_8 про передачу йому грошових коштів, передав ОСОБА_8 гроші в сумі 500 грн., внаслідок чого потерпілому ОСОБА_11 завдано матеріальну шкоду на вказану суму.
Продовжуючи свої злочинні дії 23 квітня 2013 року приблизно о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_8 , за попередньою домовленістю, зустрівся із ОСОБА_10 за місцем свого тимчасового мешкання, за адресою: АДРЕСА_4 , де ОСОБА_10 , перебуваючи під впливом раніше висловлених ОСОБА_8 погроз відносно неї та ОСОБА_11 , у виконання вимог ОСОБА_8 про передачу йому грошових коштів, передала ОСОБА_8 в рахунок неіснуючого боргу, гроші в сумі 600 грн..
Таким чином, в період з 13 лютого 2013 року по 23 квітня 2012 року, ОСОБА_8 маючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом вимоги його передачі, поєднаний з погрозою застосування насильства над потерпілими, діючи повторно, заволодів грошима та майном ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , спричинивши ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 20417,94 грн. та ОСОБА_11 на загальну суму 19 196 грн..
Повторно, 29 вересня 2013 року приблизно о 01 годині 15 хвилин , ОСОБА_8 , перебуваючи біля буд. №2 по вул.Ковалевича в м.Дніпродзержинську, де знаходився автомобіль «ВАЗ 2106», державний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_15 , маючи намір на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, розуміючи протиправність своїх дій, які відповідно до Закону України про кримінальну відповідальність є кримінально караними, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом з метою подальшого використання у своїх цілях, умисно, із корисливих мотивів, ігноруючи присутність власника транспортного засобу - ОСОБА_15 , який в цей час знаходився в декількох метрах від автомобіля, ОСОБА_8 , використовуючи ключі запалення, які були залишені ОСОБА_15 в замку запалення, завів двигун автомобіля та незаконно заволодів вказаним транспортним засобом, а саме автомобілем «ВАЗ 2106», державний знак НОМЕР_1 , вартістю 16 000 грн., та маючи реальну можливість розпоряджатись ним на власний розсуд, ОСОБА_8 , з місця злочину зник, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду на зазначену суму.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 березня 2015 року відносно ОСОБА_8 скасувати, та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник-адвокат ОСОБА_7 зазначив, що вирок суду є незаконним, оскільки ухвалений з порушенням процесуального та матеріального права, а висновки суду викладені у вироку суду несуть э односторонні та неповні. Вважає, що дії ОСОБА_8 по ст.189 КК України кваліфіковані не вірно, так як мав місце примус потерпілих до виконання цивільно-правових зобов`язань, крім того потерпілий не надав документів, що підтверджують спричинення йому тілесних ушкоджень. Судом не вказано пом`якшуючих обставин, а разом з тим ОСОБА_8 визнав свою провину, розкаявся, вибачився перед потерпілими та добровільно відшкодував заподіяну шкоду, вважає, що у суду були підстави застосувати, при призначенні покарання, положення ст.69 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить змінити вирок Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 03 березня 2015 року. Скасувати його в частині засудження по ст.ст.189 ч.2, 289 ч.2 КК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу цих правопорушень, так як потерпілого ОСОБА_11 він не бивта не погрожував потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а потерпілий ОСОБА_15 сам дозволив йому користуватися своїм автомобілем.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції старший прокурор прокуратури м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_9 не оспорюючи фактичні обставини скоєння ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, подав апеляційну скаргу в якій просить вирок Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 03 березня 2015 року скасувати, ухвалити свій вирок, яким стягнути з ОСОБА_8 процесуальні витрати на проведення судово-балістичної експертизи в розмірі 489 гривень 16 копійок і судово-почеркознавчої експертизи в розмірі 978 гривень на користь Научно-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України в Дніпропетровській області.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор прокуратури м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_9 вважає, що вирок суду ухвалений з порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства, а саме ухвалюючи вирок стосовно ОСОБА_8 суд не вирішив питання щодо процесуальних витрат на проведення судово-балістичної та судово-почеркознавчої експертиз.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обвинуваченого та захисника-адвоката ОСОБА_7 які підтримали свої апеляційні скарги та просили їх задовольнити, позицію прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_9 та просила її задовольнити, при цьому заперечувала проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягають, а апеляційна скарга старшого прокурора прокуратури м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновок суду про винність ОСОБА_8 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, підтверджуються зібраними органами досудового розслідування та дослідженими у судовому засіданні доказами, які отримали належну правову оцінку.

Суд вірно встановив фактичні обставини злочину і зробив обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_8 ..

Крім часткового визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_8 , вина останнього в скоєнні кримінальних правопорушень підтверджується зібраними по справі та ретельно дослідженими судом доказами, вказаними у вироку.

Потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтвердили суду, що ОСОБА_16 відрекомендувався співробітником міліції Дніпровського РВ, пред`являючи при цьому посвідчення працівника міліції, та пообіцяв вирішити питання про відшкодування шкоди за побиття її брата ОСОБА_17 за що потребував 1000 гривень, які вони і передали ОСОБА_16 , а після того як вони відмовилися від його послуг, то ОСОБА_16 став вимагати повернути йому гроші у сумі 150 000 гривень, а з процентами 168 000 гривень, які він витратив на вирішення питання. Отримавши відмову ОСОБА_16 побив ОСОБА_17 та погрожував їм пістолетом, вони злякавшись погроз з боку ОСОБА_16 були вимушені брати кредити та віддавати гроші ОСОБА_16 . В результаті злочинних дій обвинуваченим ОСОБА_18 було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 24858 гривень, а ОСОБА_17 на загальну суму 26517 гривень.

При огляді місця події 23 квітня 2013 року, квартири АДРЕСА_5 , в якій на той період тимчасово проживав ОСОБА_8 , в поліетиленовому пакеті, який знаходився на ліжку, були виявлені та вилучені наступні речі: планшет чорно кольору, при включені якого на екрані з`являється надпис «андроїд»; фотоапарат та зарядний пристрій, як пояснив ОСОБА_8 зазначені речі належать ОСОБА_10 .. В спортивній сумці, яка знаходилася також на ліжку був виявлений пістолет на рамці якого є надпис Т НОМЕР_2 , пістолет чорного кольору на рамці якого є надпис МР -654 К Cal 4.5 мм НОМЕР_3 , пістолет чорного кольору на рамця якого є надпис K=WC MADE in TAIWAN 20501201, як пояснив ОСОБА_8 дані пістолети належать йому. Крім того, в цій же сумці в прозорому файлі були виявлені та вилучені біли листи формату А 4 в кількості 6 шт.. На папері №1 мається рукописний текст в зміст якого входить : «Розписка від ОСОБА_11 , прож. АДРЕСА_6 ». В даній розписці ОСОБА_11 обязуется виплатить 168 тис. грн.. ОСОБА_8 за те, що гроші в сумі 160 тис. грн.. були раніше взяті в борг. На папері № 2 мається рукописний текст на ім`я в.о. начальника РОВД Дніпровський ОСОБА_19 від ОСОБА_11 . В даній заяві останній просить прийняти на роботу в ОВС. В кінці тексту мається підпис , а також текст : «и.о. начальника СКМ: ОСОБА_20 », після чого мається підпис. На останніх 4-х аркушах мається рукописний текст на ім`я начальника следственного отдела ОСОБА_21 от гражданки ОСОБА_10 , ОСОБА_22 , ОСОБА_11 , ОСОБА_23 ». По середині на кожному із чотирьох аркушів мається текст: «Заявление ( характеристика). На оглянутих 4- х аркушах мається текст : «Заявление (характеристика), мається зміст характеристики та в кінці тексту текст: « С моих слов записано верно, мною прочитано» та підпис. Внизу аркушів текст: «Начальник СО ОСОБА_21 Начальник ОСОБА_24 ОСОБА_25 , Оперативній уполномоченый ОСОБА_20 . Після чого мається підпис. Як пояснив ОСОБА_8 , оглянуті заяви (характеристики) писав він власноруч, видаючи себе співробітником ОВС.

Крім того, у вище зазначеній сумці було виявлено та вилучено посвідчення під № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_8 . Посвідчення в обкладинці червоного кольору на якому надпис: МВС України, зверху мається герб України.

На підвіконні в кімнаті було виявлено та вилучено мобільний телефон «Nokia 302», корпус якого сірого кольору, імей НОМЕР_5 , в якому знаходиться карта оператора «Київстар» номер якої НОМЕР_6 . Як пояснив ОСОБА_8 даний мобільний телефон належить ОСОБА_26 ..

В кімнаті на столі були виявлені також гроші в сумі 600 грн., із них 4 купюри номіналом 100 купюрами: АЕ 3167290, ВГ 4781882, КД 6160310, ГВ 9454304; 10 купюр номіналом 20 грн.: КВ 3679997, МД 8120233; КЙ 0626049, КЛ 5235694, КС 0112866, КД 3164408, КУ 2300987, ЗЄ 4728416, КМ 6477583, КЗ 1169504. Як пояснив ОСОБА_8 дані гроші 23 квітня 2013 року передала йому ОСОБА_26 у вигляді оплати за видумано надані послуги (а.с.22-30 т.2).

В судовому засіданні, при дослідженні судом вище зазначеного протоколу, обвинувачений ОСОБА_8 підтвердив, як факт виявлення під час огляду квартири, в якій він тимчасово проживав, так і факт вилучення вище зазначених речей та грошових купюр. При цьому пояснив суду, що мобільний телефон та гроші, які були виявлені та вилучені під час огляду квартири, передала йому ОСОБА_27 , як оплату за вигадані ним витрати по наданню допомоги потерпілим. Крім того ОСОБА_8 підтвердив, що саме це посвідчення він показував потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , щоб ввести їх в оману та запевнити їх в тому, що він є працівником міліції, з метою реалізації його умислу на заволодіння їх грошовими коштами.

Вилучені у ОСОБА_8 гроші - 600 грн. були надані для огляду ОСОБА_10 як ті що вимагає у неї ОСОБА_28 (а.с.16-20 т.2).

Згідно до висновку судово-балістичної експертизи №44/07-82 від 27.05.2013 р. три пістолети, вилучені 23.04.2013 року за місцем мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_4 , є пневматичними газобалонними пістолетами калібру 177 (4,5мм): один моделі «KWS» з серійним номером « 20501201» виробництво Тайвань; два інших, з серійними номерами « НОМЕР_3 » та «Т12 007368» - моделі МР-654К російського виробництва. Дані пістолети призначені для стрільби сферичними кулями для пневматичної зброї калібру 4,5 мм. і вогнепальною зброєю не є (а.с.36-39 т.2).

Кредитні договори, укладені потерпілою ОСОБА_10 з фінансовими установами у лютому 2013 року, підтверджують те, що вона отримувала гроші які передавала ОСОБА_8 (а.с.54-73 т.2).

Як пояснила суду потерпіла ОСОБА_10 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 ввів її та ОСОБА_11 в оману, що вони повинні відшкодувати йому витрати, які ОСОБА_8 нібито поніс під час вирішення питання, щодо відшкодування матеріальної шкоди, особами які у літку 2012 року побили ОСОБА_11 та знайомого ОСОБА_11 , а також для виконання вимог ОСОБА_8 про передачу йому грошових коштів, вона вимушена була укладати кредитні договори, а отриманні за договорами гроші, передавати ОСОБА_8 ..

Кредитні договори, укладені потерпілим ОСОБА_11 з фінансовими установами у лютому 2013 року, теж підтверджують що і ОСОБА_11 отримував гроші які передавав ОСОБА_8 (а.с.88-94 т.2).

Потерпілий ОСОБА_11 підтвердив, що ОСОБА_8 ввів його та ОСОБА_10 в оману, що вони повинні відшкодувати йому витрати, які ОСОБА_8 нібито поніс під час вирішення питання, щодо відшкодування матеріальної шкоди, особами які у літку 2012 року побили ОСОБА_11 та його знайомого, а також для виконання вимагання ОСОБА_8 щодо передачі йому грошових коштів, він вимушений був укладати кредитні договори, а отриманні за договорами гроші, передавати ОСОБА_8 ..

Відповідно до висновкам судово-почеркознавчої експертизи № 44/04-203 від 17 вересня 2013 року підписи від імені ОСОБА_8 біля прізвища « ОСОБА_20 » в документах: заявах (характеристиках) від імені ОСОБА_10 , від імені ОСОБА_11 ; заяві від імені ОСОБА_11 вірогідно виконані гр. ОСОБА_8 .

А рукописні тексти, крім текстів «С моих слов записано верно, мною прочитано», в документах: заявах (характеристиках) від імені ОСОБА_10 , від імені ОСОБА_11 ; заяві від імені ОСОБА_11 виконані ОСОБА_8 (а.с.140-147 т.2).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 , визнаючи свою вину у заволодінні майном потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 шляхом обману і не визнаючи свою вину у вимаганні від потерпілих передачі йому їх майна, а саме грошових коштів, з погрозою насильства над потерпілими та їх близькими родичами, пояснив суду, що грошові кошти, які йому були передані потерпілими, останні передавали йому добровільно, без погроз з його боку.

Між тим вище зазначені покази обвинуваченого ОСОБА_8 спростовуються показами потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які пояснили суду, що в один із днів, в лютому 2013 року, коли вони знаходилися за місцем проживання ОСОБА_8 де передавали останньому чергову частину грошей, ОСОБА_8 отримавши від них гроші, став вимагати від них прискорення терміну подальшої передачі грошей, погрожуючи ОСОБА_11 пістолетом, та в разі невиконання його вимог, спричиненням тілесних пошкоджень як йому так і його сестрі. При цьому ОСОБА_8 , утримуючи в руці пістолет направляв його в бік ОСОБА_11 , приставляв пістолет до скроні, а також вдарив рукою в обличчя ОСОБА_11 .. Крім того, погрози щодо застосування до них насильства обвинувачений ОСОБА_8 висказував і на адресу ОСОБА_10 .. Злякавшись погроз з боку ОСОБА_8 , та сприймаючи ці погрози, як реальні, та будучи впевненими в тому, що ОСОБА_8 є працівником міліції, та може здійснити погрози, вони вимушені були кожного місяця укладати з банками декілька договорів кредиту, а отримані гроші передавати ОСОБА_8 ..

Обвинувачений ОСОБА_8 пояснив суду, що автомобіль Варлашина він не уганяв, а поїхав на ньому з дозволу власника. Потім він повернув автомобіль Варлашину.

Потерпілий ОСОБА_15 пояснив суду, що по інтернату познайомився з ОСОБА_8 , який проживав в м. Дніпродзержинську. 28 вересня 2013 року він на належному йому автомобілі «ВАЗ-2106», разом з його знайомим ОСОБА_29 приїхав до м. Дніпродзержинська, де зустрівся з ОСОБА_8 .. В зазначений день, він, ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , каталися по місту на його ОСОБА_15 автомобілі. Приблизно о 24 годині 00 хвилин, вони зупинилися на вулиці, назву якої, він не знає, де всі втрьох вийшли з машини, та стоячи біля машини розмовляли. Під час розмови, ОСОБА_30 попросив проїхатися на автомобілі, зробивши коло у дворі будинків. Після того, як він дозволив ОСОБА_30 проїхатися по двору, ОСОБА_30 сів за кермо автомобіля і поїхав взагалі з двору. Почекавши декілька хвилин, він почав телефонувати ОСОБА_30 на мобільний телефон, але останній не відповідав. Не відповідав він також і на СМС повідомлення. Почекавши ще деякий час, та зрозумівши, що ОСОБА_30 угнав, належний йому автомобіль, він подзвонив у міліцію, та повідомив про угон його автомобіля. Лише через два дні від ОСОБА_30 прийшла СМС, в якій він зазначив місце, де він залишив автомобіль.

Свідок ОСОБА_29 підтвердив ці покази потерпілого ОСОБА_31 ..

При огляді місця події 30 вересня 2013 року по проспекту Металургів в м. Дніпродзержинську на проїзній частині біля магазину «Велес» був виявлений автомобіль марки «ВАЗ 2106» державний знак НОМЕР_1 (а.с.26 т.5).

Таким чином показання обвинуваченого ОСОБА_8 , про те, що автомобіль Варлашина він не уганяв, а керував їм за згодою власника не відповідають дійсності оскільки спростовуються, приведеними вище, показами як потерпілого Варлашина так і свідка ОСОБА_32 .

Як вбачається із матеріалів справи, суд повно дослідив всі обставини справи, вирішив, у відповідності з законом і дав належну оцінку всім доказам: як тим, що підтверджують вину засудженого, так і тим, на які він посилався на свій захист.

Таким чином судова колегія вважає, що досліджені судом і покладені в основу вироку докази є достовірними і допустимими, оскільки вони не суперечать один одному і узгоджуються між собою. Об`єктивних підстав брати під сумнів свідчення допитаних потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 та свідка ОСОБА_29 у суду немає. За таких обставин суд 1-ї інстанції вірно розцінив позицію обвинуваченого ОСОБА_8 про часткове визнання своєї вини як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення.
Аналізуючи наведене судова колегія вважає доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що його провина ст.ст.189 ч.2, 289 ч.2 КК України не доведена, безпідставними, оскільки спростовується наведеними вище доказами.

Колегія суддів теж вважає необґрунтованими і доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про те що мав місце примус потерпілих до виконання цивільно-правових зобов`язань, так як встановлено, що ніяких цивільно-правових зобов`язань між потерпілими та ОСОБА_8 не існувало. На думку судової колегії не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги захисника про те, що потерпілий не надав документів, що підтверджують спричинення йому тілесних ушкоджень, що свідчить про те, що ОСОБА_8 потерпілого ОСОБА_17 не бив, оскільки суд 1-ї інстанції обґрунтовано прийняв до уваги покази потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , про те що ОСОБА_28 побив ОСОБА_11 .. Ці покази узгоджуються між собою та з другими доказами які дослідив суд.

Таким чином в судовому засіданні встановлено та доведено, що обвинувачений ОСОБА_8 шляхом обману (шахрайство), повторно, заволодів чужим майном, а також повторно, вимагав передачу чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, самовільно присвоїв звання службової особи, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь та повторно незаконно заволодів транспортним засобом і його дії вірно кваліфіковані по ст.ст.189 ч.2, 190 ч.2, 289 ч.2 та 353 ч.1 КК України.

З огляду на це, доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 що вирок суд першої інстанції є незаконним, винесений з порушенням норм кримінально-процесуального права, та не відповідає фактичним обставинам справи є безпідставними. Пункт 1 ч.1 ст.415 КПК України вказує на те, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді 1-ї інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені п.п.2,3,4,5,6,7 ч.2 ст.412 КПК України, а таких порушень апеляційним переглядом не встановлено.

Що стосується доводів апеляційної скарги старшого прокурора прокуратури м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_9 щодо стягнення з ОСОБА_8 процесуальних витрат, то вони заслуговують на увагу, оскільки відповідно до вимог ст.374 КПК України, суд, в резолютивній частині вироку не прийняв рішення щодо процесуальних витрат.

Частиною 1 статті 126 КПК передбачено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Відповідно до вимог КПК суд приймає процесуальне рішення у справі: ухвалу чи вирок. Судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку. Ухвалюючи вирок, суд у його резолютивній частині повинен вирішити питання щодо розподілу процесуальних витрат та їх розміру.

Таким чином, суд ухвалюючи вирок відносно ОСОБА_8 в порушення вищезазначених вимог кримінального процесуального законодавства, не вирішив питання щодо процесуальних витрат, а саме на проведення судово-балістичної експертизи в розмірі 489 гривень 16 копійок і судово-почеркознавчої експертизи в розмірі 978 гривень.

Колегія суддів вважає, що призначене засудженому покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, як призначене з урахуванням ступеня тяжкості скоєних злочинів, особи засудженого, який раніше судимий, з урахуванням обставин які судом встановлено і правильно призначив покарання в межах санкції статті, яке слід вважати справедливим і достатнім. Таким чином судова колегія вважає, що доводи апеляції захисника про те, що покарання ОСОБА_8 необхідно призначити з урахуванням вимог ст.69 КК України є безпідставними.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які можуть бути приводом до скасування вироку, при порушенні вказаної кримінальної справи, її розслідуванні, та під час розгляду справи в суді першої інстанції, не встановлено.

Таким чином, враховуючи наведе колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_33 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , не підлягають задоволенню, при цьому апеляційна скарга старшого прокурора прокуратури м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню.

Крім, того судова колегія вважає за необхідне задовольнити клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 і відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк покарання, строк його попереднього ув`язнення з 16 жовтня 2013 року по 07 квітня 2016 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, ч.5 ст.72 КК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника-адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 березня 2015 року відносно ОСОБА_8 змінити.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь Научно-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України в Дніпропетровській області процесуальні витрати за проведення судово-балістичної експертизи в розмірі 489 гривень 16 копійок та за проведення судово-почеркознавчої експертизи в розмірі 978 гривень.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 у строк покарання, строк його попереднього ув`язнення з 16 жовтня 2013 року по 07 квітня 2016 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді