Номер провадження: 11-сс/785/507/16
Номер справи місцевого суду: 522/2565/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2016 року м. Одеса

Апеляційний суду Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

слідчого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 08.04.2016 р., якою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України в рамках кримінального провадження №0001232 від 12.02.2016 р. продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою;

встановив:
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_9 строком до 11.05.2016 року.
Слідчий суддя, мотивуючи своє рішення зазначив, що застосування до підозрюваного ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого та свідків, а також враховуючи те, що на даний момент слідством не встановлені усі учасники кримінального правопорушення, тому він може перешкоджати досудовому розслідуванню у кримінальному проваджені.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 зазначив, що ухвала слідчого судді є незаконною, винесеною з порушенням норм кримінального процесуального закону, обґрунтовуючи свої доводи наступними обставинами:

- оголошення підозри само по собі не може бути підставою для застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчим та прокурором не доведені зазначені в ухвалі ризики;

- підозра у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, не доведена та необґрунтована належними та допустимими доказами, оскільки у ОСОБА_9 був відсутній намір на вчинення хуліганства та він особисто не мав при собі ніяких приладів для застосування насильства до інших осіб;

- при прийнятті рішення суд проігнорував вимоги ст. 178 КПК України, і не врахував наявність у ОСОБА_9 стійких соціальних та сімейних зв`язків, а саме повноцінну родину, те, що їх родина є переселенцями із зони АТО, в нього є наречена, після його затримання мати офіційно орендувала житло, власниця якого не заперечує проти реєстрації в ньому ОСОБА_9 ; за місцем навчання характеризується позитивно. Крім того, ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності притягується вперше, до затримання не вів антисоціальний образ життя, являвся студентом ВНЗ, звідки був відрахований внаслідок його арешту.

З огляду на викладене вище, захисник просив змінити ухвалу слідчого судді та застосувати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового арешту за адресою: АДРЕСА_1 , або заставу.

Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти її задоволення, пояснення слідчого, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, з а який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Доводи захисника про те, що в даний час слідчим не надано доказів обґрунтованості підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, так як він взагалі не мав намір та умисел його вчиняти, апеляційний суд вважає такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 органами досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а саме у вчиненні хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, вчиненого групою осіб, із застосуванням предметів спеціально пристосованих для нанесення тілесних ушкоджень.
13.02.2016 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, яка обґрунтовується дослідженими в судовому засіданні документами, а саме: протоколами допиту потерпілого ОСОБА_10 ; протоколами впізнання потерпілим ОСОБА_10 підозрюваного по фотознімкам; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом впізнання свідком ОСОБА_12 підозрюваного по фотознімкам; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом впізнання свідком ОСОБА_13 підозрюваного по фотознімкам; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_14 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ..
Щодо доводів захисника про недопустимість зазначених доказів, апеляційний суд наголошує, що на даній стадії провадження, лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність вказаних вище ризиків для продовження відповідного запобіжного заходу підозрюваному, тому слідчий суддя або суд у даному випадку позбавлений можливості давати оцінку допустимості доказів, оскільки триває досудове розслідування.

Доводи захисника про те, що в даний час слідчим не надано доказів, що ОСОБА_9 може будь-яким чином впливати на свідків та потерпілих, а також дані, що свідчили б про наміри підозрюваного перешкоджати провадженню, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки на даний час не встановлено знаряддя вчинення іншим учасником події ОСОБА_16 злочину, та не встановлені особи, які разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_16 приймали участь у вчиненні злочину.
Викладені обставини свідчать про наявність ризиків того, що перебуваючи на свободі підозрюваний ОСОБА_9 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, а також знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають значення для встановлення обставин кримінального проводження, зокрема приховати знаряддя вчинення злочину, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про те, що тільки тримання під вартою, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе забезпечити запобігання вказаним ризикам, та на час постановлення ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказані ризики не зменшились, оскільки досудове розслідування по справі досі триває, необхідно проведення ряду слідчих дій, в тому числі, щодо встановлення кола осіб, причетних до вчинення злочину, тому апеляційна скарга в частині вимог про обрання ОСОБА_17 запобіжного заходу не позбавленого із позбавленням волі, задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Щодо наявності ризиків зазначених в ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано зазначив підстави, які унеможливлюють застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Разом з тим, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи захисника про те, що слідчий суддя не врахував наявність у ОСОБА_9 стійких соціальних та сімейних зв`язків, позитивні характеристики з місця навчання, наявність повної родини та постійного місця мешкання з огляду на наступне.

Згідно наказу ректора ОНАЗ ім. Попова № 01-08-54 від 17.02.2016 року ОСОБА_9 був відрахований із академії за невиконання учбового плану, що спростовує доводи захисника про те, що підозрюваного відрахували із академії у зв`язку з його арештом.

Крім того, ОСОБА_9 є уродженцем Донецької області, на території м. Одеси має тимчасову реєстрацію у гуртожитку зазначеного ВНЗ, з якого він відрахований.
Щодо доводів апеляційної скарги про наявність у ОСОБА_9 стійких соціальних зв`язків та місця проживання на територій Одеської області, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, оскільки орендоване житло є квартирою, одну з кімнат якої орендує мати ОСОБА_9 , власниками зазначеного житла є декілька осіб, у зв`язку з чим для його реєстрації у вказаному житлі необхідна згода всіх співвласників житла (ст.ст. 156, 161 ЖК України).

Крім того, суд не може прийняти посилання захисника на наявність у ОСОБА_9 нареченої і як наслідок наявність сімейних зв`язків, оскільки відповідно до ст. 28 СК України особи, які подали заяву про реєстрацію шлюбу, вважаються нареченими, проте доказів подання такої заяви до органів РАЦСу, суду не надано.
Щодо доводів захисника про можливість визначення розміру застави, апеляційний суд приходить до наступного.

Частина 3 ст. 183 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим, в ухвалі слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 13.02.2016 року, якою до підозрюваного ОСОБА_9 було застосовано до запобіжний захід у вигляді тримання під вартою було зазначено про неможливість визначення розміру застави, оскільки злочин вчинений із застосуванням насильства, а на теперішній час апеляційний суд вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися і підстави для зміни запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_9 відсутні.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 08.04.2016 р., підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 182-184, 199, 376, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 08.04.2016 р., залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 08.04.2016 р., якою задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ОСОБА_8 та продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою до 11.05.2016 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3