Справа № 199/4847/16-к
ВИРОК
іменем України
2016 року серпня місяця 05 дня м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000369 від 23.05.2016 відносно:
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Дніпропетровськ, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, проживає у цивільному шлюбі, не працюючого, маючого на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого в квартирі АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 291 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 22.05.2016 о 16.35, керуючи технічно справним велосипедом «Україна» рухався по вулиці Вітчизняній Амур-Нижньодніпровського району у місті Дніпро з боку вулиці Передової у напрямку вулиці Грінченко. Під час руху ОСОБА_9 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до змін дорожньої обстановки, рухаючись по другорядній дорозі, на перехресті нерівнозначних доріг не виконав вимог дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» та не дав дорогу велосипеду «Комфорт» піл керуванням велосипедиста ОСОБА_7 яка рухалася з права наліво по ходу його руху по головній дорозі по вул. Солончаковій та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок зіткнення велосипедисту велосипеда «Комфорт» ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому зовнішнього мищелку лівої великогомілкової кістки з відносно задовільним стоянням уламків, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 2307-е від 14.06.2016 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні ( більш, як 21 день). Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 5/10.1-537 від 22.06.2016 порушення правил дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом - велосипедом «Україна», не виконав вимог п. 16.11 та дорожнього знаку 2.2 Правил дорожнього руху України, які передбачають: п. 16.11 «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що :рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху»; - дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» - Забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.»

Порушення п. 16.11 та дорожнього знаку 2.2 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 перебуває в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо- транспортної пригоди.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 291 КК України, при обставинах, викладених вище, визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся і суду показав, що він дійсно 22.05.2016 о 16.35, керуючи технічно справним велосипедом «Україна», рухався по вулиці Вітчизняній Амур-Нижньодніпровського району у місті Дніпро з боку вулиці Передової у напрямку вулиці Грінченко. Під час руху, не дав дорогу велосипеду «Комфорт» під керуванням велосипедиста ОСОБА_7 , яка рухалася з права наліво по ходу його руху по головній дорозі по вул. Солончаковій та скоїв з нею зіткнення. Обвинувачений ОСОБА_3 , просив суд суворо не карати, зазначивши, що позовні вимоги ОСОБА_7 в частині відшкодування матеріальної шкоди визнає повністю, в частині моральної шкоди не визнає.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 , з врахуванням повного визнання ним вини, у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- показами потерпілої ОСОБА_7 , яка суду пояснила, що 22.05.2016 о 16.35 вона їхала провідати свою сестру та рухалася на велосипеді «Комфорт» по вулиці Солончаковій у місті Дніпро, у цей час обвинувачений на велосипеді «Україна» рухався по вулиці Вітчизняній у місті Дніпро з боку вулиці Передової у напрямку вулиці Грінченко. Під час руху обвинувачений ОСОБА_3 не дав їй дорогу, допустивши зіткнення з нею, в наслідок чого, вона отримала тілесні ушкодження у виді: закритого перелому зовнішнього мищелку лівої великогомілкової кістки з відносно задовільним стоянням уламків. У зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями їй спричинена моральна та матеріальна шкода, що наразі добровільно обвинуваченим не відшкодована навіть у мінімальному розмірі;

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 22.05.2016 року з фото-таблицею та схемою до нього, відповідно до якої проведені необхідні виміри на нерегульованому перехресті вулиці Солончакова та вулиці Вітчизняної місті Дніпро, де відбувся наїзд на велосипедиста, на час огляду з 17.30 години стан покриття сухе, чисте, погодні умови сонячно, без опадів; загальна видимість необмежена; гальмові системи та рульове керування справні; колеса і шини в межах норми; слідів шин - не виявлено;
- довідкою №942 від 22.05.2016 КЗ «Дніпропетровська шоста клінічна лікарня», «ДОС» відділення амбулаторної травми, про те, що у ОСОБА_7 встановлений діагноз: закритий перелом латерального мищелку лівої голені ;
- Висновком судово-медичної експертизи № 2307-е від 14.06.2016 року, згідно якого у ОСОБА_7 виявлено тілесне ушкодження у вигляді: закритого перелому зовнішнього мищелку лівої великогомілкової кістки з відносно задовільним стоянням уламків, що спричинено від механічної дії тупого твердого предмету або при ударі об такий, якими могли бути і виступаючі частини рухомих вело засобів, з послідуючим падінням обстеженої на дорожнє покриття, за умов дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи характер та локалізацію виявленого у неї тілесного ушкодження, ступінь ознак його загоєння та дані медичної документації можливо вказати, що воно отримано незадовго до надходження на стаціонарне лікування в 6 МКЛ, тобто і в термін на який вказує обстежена та слідчий в постанові. За своїм характером виявлене у неї тілесне ушкодження відноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що зумовлює тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні ( більш, як 21 день), п.2.2.2 «правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 7.01.1995 №6 термін зрощення кісткової тканини понад 21-ну добу;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.06.2016 за участі потерпілої ОСОБА_7 , понятих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , під час якого ОСОБА_7 вказала на детальні обставини події 22.05.2016 під час наїзду на неї велосипедистом ОСОБА_3 ;

- висновком судово-автотехнічної експертизи № 5/10.1-537 від 22.06.2016, відповідно до якого, в даній дорожній обстановці водій велосипеда «Україна» ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п. 16.11 та дорожнього знака 2.2 Правил дорожнього руху. Технічна можливість уникнути даної ДТП для водія велосипеда «Україна» ОСОБА_3 визначалась виконанням ним вимог п.16.11 та дорожнього знаку 2.2 Правил дорожнього руху України і для нього не було будь яких перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому їх виконати. При заданому механізмові події, дії водія велосипеда «Україна» ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 16.11 та дорожнього знака 2.2 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з настанням даної ДТП. У даній дорожній обстановці водій велосипеда «Комфорт» ОСОБА_7 повинна була діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху. При заданих вихідних даних водій велосипеда «Комфорт» ОСОБА_7 мала технічну можливість уникнути даної ДТП. При заданому механізмові події дії водія велосипеда «Комфорт» ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП.

Оцінюючи докази в їх сукупності, відповідно до ст. 94 КПК України, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження в процесі судового розгляду.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ст. 291 КК України, як такі, що виразилися в порушенні чинних на транспорті правил, що убезпечують рух, яке спричинило потерпілій ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Судом встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні і покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі.

Досліджені судом і покладені в основу вироку докази не суперечать одне одному і узгоджуються між собою.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст. 94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Зокрема, під врахуванням особи винного слід розуміти врахування позитивних і негативних соціальних, фізичних, психічних і правових елементів характеристики особи, що вчинила злочин, які мають кримінально-правове значення.
Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який скоєно з необережності і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який вину визнав повністю, щиро розкаявся, частково визнав цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 , раніше не притягався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується виключно з позитивної сторони, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Суд відносить: знаходження на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнання вини, до обставин що, згідно ст. 66 КК України, пом`якшують покарання, оскільки він визнав свою вину, що характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, демонструє готовність понести заслужене покарання.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи вищенаведені обставини, позицію прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі із застосуванням вимог ст.ст. 75, 76 КК України, позицію потерпілої та її представника, позицію обвинуваченого та його захисника, які покладалися на розсуд суду, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, крім вказаного, суд враховує наслідки, які настали від дій обвинуваченого, у зв`язку з чим суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі із застосуванням вимог ст. 75,76 КК України.

З огляду на вказане, саме, це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Потерпілою ОСОБА_7 заявлений цивільний позов до ОСОБА_3 , який вона уточнила безпосередньо в судовому засіданні, зменшивши суму вказану в тексті позову про відшкодування матеріальної шкоди, в сумі 5 531.41 гривень та моральної шкоди в сумі 15 000.00 гривень , завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Представник потерпілої та прокурор позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_3 позовні вимоги визнав в частині відшкодування матеріальних збитків, в частині моральної шкоди - не визнав повністю. Позицію обвинуваченого підтримав його захисник.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 майнової та моральної шкоди, заподіяної в наслідок злочину, підлягають задоволенню частково, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 3 Конституції України, Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Закон України від 30.06.1993, № 3353-XII "Про дорожній рух", визначає правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища. Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України ( ст. 53 Закону).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Тому позовні вимоги про стягнення майнової шкоди на користь потерпілої ОСОБА_7 підлягають задоволенню і з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_7 підлягає стягненню сума в розмірі 5 531.41 гривень , що документально підтверджено копіями чеків на придбання ліків, витрат на пальне пов`язаних із транспортуванням потерпілої до медичних закладів та до суду під час розгляду справи судом.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода, виходячи з п. 1 і п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України може проявлятися у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахування інших обставин, які мають істотне значення, також при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Фізична особа, дією або бездіяльністю якої порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов`язана вчинити необхідні дії для його негайного відновлення (ч. 1 ст. 276 ЦК України). Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не учиняються, суд може постановити рішення про відновлення порушеного права, а також про відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням (ч. 2 ст. 276, ст. 280 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її заподіяла, за наявності її вини.

За таких обставин, враховуючи роз`яснення, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, враховуючи характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, в результаті отриманих травм, життєвих хвилювань, які перенесла потерпіла ОСОБА_7 ґрунтуючись на принципах розумності та справедливості, вважає суму 5 000.00гривень в якості компенсації моральної шкоди є обґрунтованою і з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_7 підлягає стягненню сума в розмірі 5 000 гривень у якості відшкодування моральної шкоди.

Суд, задовольняючи частково позовну заяву потерплої ОСОБА_7 , враховує і те, що відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи № 5/10.1-537 від 22.06.2016, у даній дорожній обстановці водій велосипеда «Комфорт» ОСОБА_7 повинна була діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху. При заданих вихідних даних водій велосипеда «Комфорт» ОСОБА_7 мала технічну можливість уникнути даної ДТП. При заданому механізмові події дії водія велосипеда «Комфорт» ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП.
По даному кримінальному провадженню проведені: судова авто-технічна експертиза у Науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі при ГУМВС України в Дніпропетровської області, вартість якої становить 879.60 гривень.
За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України із ОСОБА_3 належить стягнути на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової авто-технічної експертизи (рахунок №004 УДКСУ в Бабушкінському районі міста Дніпропетровська, МФО 805012 , висновок експерта № 5/10.1-537 від 22.06.2016 в сумі 879.60 гривень.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ст. 291 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, встановивши йому іспитовий строк 1 рік 6 місяців.
На підставі п.п. 2), 3), 4) ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Позовну заяву представника потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт серії НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в результаті злочину 5 531.41 гривень (п`ять тисяч п`ятсот тридцять одна гривня) 41 копійка та в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000.00 (п`ять тисяч) гривень, а всього 10 531.41 гривень. ( десять тисяч п`ятсот тридцять одна гривня) 41 копійка
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової авто-технічної експертизи рахунок №004 УДКСУ в Бабушкінському районі міста Дніпропетровська, МФО 805012 , висновок експерта № 5/10.1-537 від 22.06.2016 в сумі 879.60 гривень.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1
05.08.2016