АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/217/16 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Справа № 643/5027/13-к Доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 286 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.02.2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника на вирок Московського районного суду м. Харкова від 15.10.2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :
Вказаним вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, з вищою освітою, не працюючий, одружений, що має двох неповнолітніх дітей 2000, 2002 року народження, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
засуджений за ч. 1 ст. 286 КК України до 3 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбуття покарання, у звязку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Відповідно до вироку, ОСОБА_7 19.08.2009 року, приблизно о 01-30 год., керував технічно справним автомобілем Mazda CX9, транзитний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому рухався по вул. Гвардійців Широнінців з боку вул. Героїв Праці в напрямку вул. Блюхера в м. Харкові.
В районі розташування будинків № 38 та № 40 даної вулиці, водій ОСОБА_7 , рухаючись зі швидкістю близько 60 км/год., допустив зіткнення з автомобілем Daewoo-Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався попереду нього в попутному напрямку, чим грубо порушив вимоги п.п. 1.5., 12.3. та 13.1. Правил дорожнього руху України.
Порушення ПДР України водієм ОСОБА_7 виразилось в тому, що він, керуючи транспортним засобом та в процесі руху, не дотримувався безпечної дистанції, при виникненні небезпеки у вигляді автомобілю Daewoo-Lanos, під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався попереду нього у попутному напрямку, якого він об`єктивно був спроможним виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, чим створив небезпеку для інших учасників руху та допустив зіткнення з вказаним автомобілем, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
Порушення правил безпеки дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 перебувають у прямому причинному зв`язку з подією та наслідками, що наступили.
Захисник в апеляційній скарзі просить скасувати вирок та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Зазначив, що вирок районного суду є незаконним, необґрунтованим та немотивованим, при його винесенні допущено істотних порушень кримінального процесуального закону, висновки суду не відповідають фактичним обставинам по справі, посилання суду на ст.. 49 КК України є невірним, при цьому ч. 5 ст. 74 КК України застосована не була. Версія розвитку подій, що була викладена обвинуваченим, підтверджена потерпілим, визнана ймовірною експертами, слідством до уваги не прийнята та не спростована. Докази обвинувачення спростовані в судовому засіданні, висновок експерта, що покладений в основу вироку, отриманий на недостовірних вихідних даних. Вважає, що стороною захисту доведено розвиток подій ДТП, при якому потерпілий по справі перед зіткненням виконував виїзд на головну дорогу, не надавши при цьому перевагу в русі обвинуваченому, який в свою чергу ПДР не порушував та уникнути зіткнення не міг і дані обставини підтверджені висновками повторної та додаткової експертизи, які судом недопустимими доказами визнані не були. Зазначеній версії суд 1-ї інстанції оцінки не дав.
Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку прокурора, яка вважала вирок районного суду законним та обґрунтованим, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляцію, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
Висновки районного суду щодо визнання ОСОБА_7 винним за ч. 1 ст. 286 КК України засновані на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах.
Так, відповідно до протоколу огляду ДТП, фото таблиць до нього, зафіксовано розташування транспортних засобів «Деу-Ланос» та автомобіля «Мазда СХ9», а також відображено слідоутворення від цих транспортних засобів.
Висновком судової комісійної авто-технічної експертизи № 7654 від 30.11.2009 року, що в момент ДТП рульове управління, гальмова система та ходова частина автомобіля «Мазда СХ9» знаходилися у справному стані.
Висновком судової транспортно-трасологічної експертизи від 30.10.2009 року, згідно з якою в момент первисного контакту автомобіля «Мазда СХ9» своєю передньою частиною був звернутий до задньої частини автомобіля «Дєу Ланос», а кут між осями складав 10-15 градусів. Місце зіткнення автомобілів розташоване на смузі руху автомобіля «Мазда СХ9» перед максимальної концентрацією уламків скла.
Протоколом відтворення обстановки та обставин злочину від 19.06.2010 року, в ході якої ОСОБА_9 показав, що керував автомобілем «Деу-Ланос», рухався по проїздній частині вулиці Гв. Широнінців у м. Харкові з боку вул.. Героїв Праці в напрямку вул.. Блюхера зі швидкістю 40-50 км/год. Він їхав прямо. Коли ОСОБА_10 порівнявся з поворотом другорядної дороги, яка вела до будинків АДРЕСА_3 , він побачив ззаду світло фар, та що було після зіткнення не знає (т. 2 а.с. 170-173).
Вихідні дані, які отримані в ході відтворення обстановки та обставин події за участю потерпілого використані у висновку № 5513 авто-технічної експертизи від 25.06.2010 року, відповідно до якої дії ОСОБА_7 не відповідали вимогам п. 12.3, 13.1 ПДР України, які з технічної точки зору перебували у причинному зв`язку з виниклою подією.
Актом судово-медичного дослідження та висновком експерта від 25.09.2009 року, згідно з яким, у зв`язку з подіями 19.08.2009 року у Тарасюка мала місце закрита черепно-мозкова травма з наявністю забитої рани тім`яної області зліва, крововиливу в мозкову оболонку зліва, забою головного мозку з очагом контуції лівої лобової частки. Не виключено, що травма утворилась в умовах ДТП та відноситься до середнього ступеню тяжкості (т. 2 а.с. 45-46, 47-48).
Надавши правильну оцінку цим та наведеним у вироку доказам, в тому числі показам експертів, допитаних в судовому засіданні, суд дав аналіз цим доказам та прийшов до висновку про вину обвинуваченого ОСОБА_7 , кваліфікувавши його дії за ч. 1 ст. 286 КК України.
Наведені дані спростовують доводи апеляційної скарги захисника, що в діях ОСОБА_7 був відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
При цьому районний суд повно та всебічно перевірив доводи обвинуваченого про рух на машині потерпілого в іншому напрямку, призначив в суді авто технічної експертизи, дослідив надані докази, але ці доводи обвинуваченого не знайшли свого підтвердження, чому дана оцінка у вироку суду першої інстанції.
Районний суд у вироку навів докази, дав їм аналіз, що спростовує доводи апеляції про необґрунтованість та немотивованість прийнятого рішення, а також про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.
Посилання захисника та обвинуваченого на заяви, надані з боку потерпілого ОСОБА_9 після проведення ряду слідчих дій, начебто він перед зіткненням рухався в іншому напрямку та нічого не пам`ятає неспроможні та це спростовується наведеними вище та наведеними у вироку доказами, які узгоджувалися між собою, тому суд їм дав належну оцінку, визнавши винним обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України.
Наведені докази у вироку спростовують твердження апеляційної скарги захисника, що механізм ДТП за участю обвинуваченого ОСОБА_11 був іншим та про це прямо вказано в аналізі, який був дан районним судом при перевірці тверджень обвинуваченого ОСОБА_11 про інший механізм ДТП.
З урахуванням наведеного, доводи апеляції захисника задоволенню не підлягають.
Крім того, оскільки з дня вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_11 та до дня набрання вироком законної сили минули 3 роки, тому суд відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнив ОСОБА_12 від відбуття покарання у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляцію захисника залишити без задоволенню.
Вирок Московського районного суду м. Харкова від 15.10.2015 р. щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Головуючий
Судді: