Справа № 341/738/16-к
Провадження № 11-кп/779/311/2016
Категорія ч.3 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вирок Галицького районного суду від 21 квітня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ч.ч. 2,3 ст.185 КК України та ОСОБА_10 обвинуваченого за ч.3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и л а :
Вказаним вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бовшів, Галицького району, Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, на утриманні 2 неповнолітніх дітей, з середньою спеціальною освітою, працюючого вантажником ПАТ «Івано-Франківськцемент», невійськовозобовязаного, не судимого, -

Засуджено за:

- ч.2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 1 року позбавлення волі;

- ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України та призначити покарання 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України із застосуванням ст. 69 КК України ОСОБА_7 остаточно визначено покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишено раніше обрану у вигляді особистого зобов`язання.

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженця с. Бовшів, Галицького району, Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, працюючого електрозварювальником ПАТ «Івано-Франківськцемент», невійськовозобовязаного, в минулому не судимого, -

Засуджено за:

- ч.2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України призначено покарання до 1 року позбавлення волі;

- ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України призначено покарання 1 рік 1 місяць позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України із застосуванням ст.69 КК України ОСОБА_8 остаточно визначено покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 1 року 1 місяця позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишено раніше обрану у вигляді особистого зобов`язання.

ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Бовшів, Галицького району, Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, одруженого, на утриманні 3 неповнолітніх дітей, з середньою освітою, працюючого складачем потягів ПАТ «Івано-Франківськцемент», військовозобов,язаного, не судимого, -

Засуджено за ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання, звільнено з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 76 КК України, покладено на ОСОБА_10 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, навчання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Міру запобіжного заходу обвинуваченим до вступу вироку в законну силу залишено раніше обрану у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

За вироком суду обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із проникненням в інше приміщення, ОСОБА_10 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із проникненням в інше приміщення.

Так, 07.12.2014р. обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 біля 22год. будучи в стані алкогольного сп`яніння, за попередню змовою, на велосипедах направились до кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_4 » в с. Задністрянське Галицького району, яке належить приватному підприємцю ОСОБА_11 . Підійшовши до тильної її сторони ОСОБА_7 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, руками відігнув один лист металопрофілю в огорожі та зробивши в ній отвір, вдвох, зайшли на територію кафе-бару, підійшовши до лівої стіни будівлі почергово викрали: дві кулі світломузики, дві великі акустичні колонки, які завантажили на свої два велосипеди і з викраденим майном із місця події втекли, чим завдали потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 20447грн.

Продовжуючи вчиняти кримінальні правопорушення, попередньо домовившись, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 05.01.2015р. повторно приїхали на своїх велосипедах до території кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_4 » у с. Задністрянське. ОСОБА_8 взяв зі свого дому металеве монтування та разом направилися через попередньо зроблений ними лаз в огорожі до будівлі, піднялись сходах на другий поверх кафе-бару, де ОСОБА_12 , розбив склопакет металопластикового вікна. ОСОБА_7 , відчинивши зсередини рукою створку вікна, разом із ОСОБА_12 проникли до приміщення зали відпочинку з барною стійкою, а звідти до приміщення кухні.

Перебуваючи всередині вказаних приміщень викрали: два спортивні кубки; музичний центр «Sony»; три пляшки вина «Маренго» ємністю 1л.; одну пляшку мартіні «Бянко» ємністю 1л.; сувенірний пістолет-запальничку; ручний електроміксер, кухонний комбайн «Braun CombiMax», мікрохвильову піч «Tarrington House». Викрадене майно спільно почергово знесли по сходах на перший поверх та поскладали біля вхідних дверей до тенісного залу.

Пізніше, ОСОБА_7 взяв в ОСОБА_8 монтування і розбив нею склопакет у створці металопластикового вікна та разом проникли в приміщення тенісного залу, звідки викрали майно: монітор та системний блок до комп`ютера, музичний підсилювач «Маяк», які винесли та завантажили на велосипеди, з викраденим майном з місця скоєння злочину зникли, завдавши гр. ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 21 818 грн.

17.01.2015р., ОСОБА_7 близько 23.30 год. направився до будівлі кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та підійшовши до вказаного закладу, піднявся сходами на другий поверх, переліз через перила на балкон, руками зняв із стіни металевий диск (тарілку) супутникової антени разом із трьома комунікаційними блоками-головками на тримачах, вартістю антени у комплекті 1500 грн. та з місця вчиненого зник.

27.01.2015р. ОСОБА_7 та ОСОБА_10 після вживання алкогольних напоїв, близько 22.30 год., за попередньою змовою, двоє, разом прийшли до тильної сторони огорожі кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та продовжуючи злочинну діяльність, підійшли до лівої стіни вказаної будівлі та піднялись сходами на другий поверх приміщення де ОСОБА_7 , відчинив рукою із середини створку раніше пошкодженого металопластикового вікна без склопакету та спільно проникли до приміщення зали відпочинку з барною стійкою, а звідти до приміщення кухні. Перебуваючи на кухні таємно викрали належне ОСОБА_11 майно: електричний бойлер «Атлантік» та посуд, а саме: керамічні тарілки різних розмірів, керамічні блюдця, скляні бокали, всього на загальну суму 5997 грн. Викрадені речі ОСОБА_7 та ОСОБА_10 спільно помістили у велику спортивну сумку-ранець ОСОБА_7 та з викраденим майном з місця крадіжки зникли.

В цілому, за період часу з 07.12.2014 по 27.01.2015р. обвинуваченими, спільно заподіяно потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 49 762 грн.

В своїх апеляційних скаргах обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вважають, що призначені судом першої інстанції покарання не відповідають ступеню тяжкості вчиненого та особам засуджених, оскільки хоч і не виходять за межі санкції, але за розміром є явно несправедливими внаслідок суворості, що вважають наслідком однобічності та неповноти судового слідства. Також вважають, що не в повній мірі були взяті до уваги обставини, що пом`якшують покарання, а також не було належним чином встановлено особу засуджених. Просять вирок Галицького районного суду від 21 квітня 2016 року змінити, призначивши більш м`яке покарання, не пов`язане з позбавленням чи обмеженням волі.

Обвинувачений ОСОБА_10 апеляційної скарги не подавав.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх захисника ОСОБА_9 , які просили задовольнити їхні апеляційні скарги, думку прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що вони до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, за обставин, зазначених у вироку, обґрунтований належно дослідженими доказами, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних досудовим слідством, належно досліджених та правильно оцінених в судовому засіданні доказах.

Вина, кваліфікація дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в апеляційних скаргах не оспорюються, тому вирок в цій частині не перевіряється.

Відповідно до п.3 ППВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи, склад сім`ї (наявність на утриманні дітей) матеріальний стан.

Призначаючи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання, суд в повній мірі врахував вимоги ст.65 КК України, зокрема тяжкість вчинених злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України та ч.3 ст.185 КК України, які відповідно до вимог ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжкого злочину відповідно, обставини вчинення злочинів, дані про особи обвинувачених, врахував обтяжуючі й пом`якшуючі обставини.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнав щире каяття обвинувачених, що виразилось у критичній оцінці своєї протиправної поведінки, висловленні жалю з приводу вчиненого, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, а також те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_13 на утриманні мають неповнолітніх дітей.

До обставин справи, що обтяжують покарання трьох обвинувачених суд відносить вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Як вбачається з матеріалів провадження у потерпілих відсутні претензії до обвинувачених, за місцем проживання обвинувачені характеризуються посередньо.

За наведених обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи особи винних, суд прийшов до правильного висновку про призначення покарання, в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України та ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України.

Що стосується доводів обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в апеляційних скаргах про те, що суд мав право застосувати ст.75 КК України і звільнити їх від відбування покарання з випробуванням, а призначене судом покарання за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок суворості, то дані твердження є безпідставними, оскільки місцевим судом призначено обвинуваченим покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст.185 КК України, тобто із застосуванням ст.69 КК України, яке на думку колегії суддів буде справедливим і достатнім для попередження і вчинення нових злочинів.

Крім того, як вказали і самі апелянти, застосування ст.75 КК України при призначенні покарання є правом, а не обов`язком суду.

Обставини, на які покликаються обвинувачені в апеляційних скаргах, не дають підстав для пом`якшення призначених їм покарань.

Апеляційні доводи про пом`якшення виду покарання та призначення покарання, не пов`язаного із позбавленням чи обмеженням волі є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що виправлення обвинувачених неможливе без їх ізоляції від суспільства, а призначення менш суворого покарання не матиме достатнього виховного і виправного впливу на обвинувачених, що суперечить основним завданням кримінального покарання.

Разом з тим, як вбачається з вироку, суд призначаючи покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України, безпідставно застосував ст.69 КК України, визначаючи покарання у виді 1 року позбавлення волі, оскільки санкція ч.2 ст.185 КК України передбачає обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Крім того, зайвим у вироку є посилання суду на ст.69 КК України при остаточному визначенні покарань обвинуваченим за ст.70 КК України.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що вирок місцевого суду слід змінити, а саме підлягає виключенню з мотивувальної та резолютивної частин вироку покликання на ст.69 КК України при призначенні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.185 КК України та при остаточному визначенні покарань обвинуваченим за ст.70 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення.

В порядку ч.2 ст.404 КПК України вирок Галицького районного суду від 21 квітня 2016 року в частині призначення покарання обвинуваченим ОСОБА_7 т ОСОБА_8 за ч. 2 ст.185 КК України, - змінити.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частин вироку покликання на ст.69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України, а також при остаточному визначенні покарань обвинуваченим за ст.70 КК України.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4