АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1373/2016 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.190 КК України Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Полтавської області, Глобинського району, село Бабичівка, громадянина України, не одруженого, освіта середня, приватний підприємець, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_10 ,
представника потерпілого ОСОБА_11 ,
в с т а н о в и л а:
Приймаючи рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд першої інстанції встановив, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ч.2 ст.291 КПК, оскільки прокурором не конкретно викладено обвинувачення та не повністю встановлено фактичні обставини справи, що виключають можливість визначення судом меж пред`явленого обвинувачення.
Мотивуючи доводи апеляційної скарги апелянт посилається на роз`яснення ВССУ в інформаційному листі від 03.10.2012 року № 223-1430/4-12 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», відповідно до якого, суд має право повернути прокурору обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема: якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному; у документі наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; обвинувальний акт не підписано слідчим (крім випадків, коли прокурор склав його самостійно) чи не затверджений прокурором: до нього не долучено передбачені законом додатки.
Інших підстав для повернення обвинувального акту, чинним Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено.
Зазначає, що суд, обґрунтовуючи причини повернення обвинувального акту прокурору, фактично послався на положення п.1 ч.1 ст.92 КПК України, яким передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що відповідно до ст. ст. 314-315 КПК України на даній стадії судового провадження вирішенню не підлягає, оскільки вказане є предметом судового розгляду.
Також вказує про те, що невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст. 109 КПК України не є підставою для повернення обвинувального акту.
Потерпілим ОСОБА_10 подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 22.06.2016, якою обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 повернуто прокурору. Потерпілий ОСОБА_10 просить ухвалу суду залишити без мін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, обвинуваченого ОСОБА_12 , які підтримали апеляційну скаргу прокурора та просили її задовольнити, потерпілого, представника потерпілого, які просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, ч. 3 ст. 314 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд першої інстанції встановив, що в порушення вимог ст.291 КПК України обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК, оскільки він не містить формулювання обвинувачення відповідно до закону і з таким висновком погоджується колегія суддів.
Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.
Зокрема, п.5 ч.2 ст.291 КПК України визначає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що подія кримінального правопорушення /час, місце, спосіб/, на які послався суд першої інстанції в ухвалі про повернення обвинувального акту на стадії підготовчого провадження не підлягає вирішенню, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Так, на підставі ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, за результатами якого, у разі визнання особи винуватою, мотивувальна частина вироку має містити, як на тому наголошується в п.2 ч.3 ст.374 КПК України, зокрема, формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення та статтю (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Таким чином, з урахуванням ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
При цьому колегія суддів враховує, що ст. 338 КПК України передбачена можливість зміни обвинувачення в суді, однак це є правом прокурора, а не обов`язком, а відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Крім того, з доводами прокурора про те, що невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст. 109 КПК України не є підставою для повернення обвинувального акту, колегія суддів також не погоджується з огляду на таке.
Згідно з ч.4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається, зокрема реєстр матеріалів досудового розслідування.
Відповідно до ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення, реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Таким чином, реєстр матеріалів досудового розслідування є невід`ємною частиною обвинувального акту та має відповідати вимогам КПК України, про що суд першої інстанції правильно вказав в ухвалі про повернення обвинувального акту прокурору.
На підставі наведеного колегія суддів вважає, що доводи прокурора в апеляційній скарзі є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 291, 314, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів Апеляційного суду м.Києва, -
п о с т а н о в ил а:
Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

_____________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_13