Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/2561/16-к
Провадження №: 1-кп/332/246/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2016 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002243 від 13.06.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта загальна середня, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні дітей не має, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
28.02.2012 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ст. 185 ч. 1, ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. Згідно зі ст. ст. 75,76, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 2 роки,
25.07.2012 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ст. 186 ч. 2, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 06.05.2016 року у зв`язку із відбуттям строку покарання.
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 та ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в один із днів наприкінці травня 2016 року, в денний час, маючи умисел на підроблення посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем, знаходячись за місцем свого проживання, а саме, за адресою: АДРЕСА_1 , підробив раніше знайдене ним посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , видане Шевченківським РВК від 29.10.1997 на ім`я ОСОБА_6 , шляхом переклейки фотокартки в посвідченні та вклеювання власної фотокартки.
Крім того, 13.06.2016 року, приблизно о 13 годині, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на використання завідомо підробленого посвідчення, яке він підробив шляхом переклейки фотокартки в посвідченні та вклеювання власної фотокартки, з метою безоплатного проїзду у міському громадському транспорті, знаходячись у салоні трамваю № 16, а саме на зупинці «Фінальна», яка розташована по вул. Фінальній, в м. Запоріжжя пред`явив контролерам КП «Запоріжелектротранс» раніше підроблене посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , видане Шевченківським РВК від 29.10.1997 на ім`я ОСОБА_6 , що надає право безоплатного проїзду.
Умисні дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 358 КК України як підроблення посвідчення яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права або звільняє від обов`язків з метою використання його підроблювачем та за ч. 4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документа.
На підставі ст. 469 КПК України, під час досудового розслідування була досягнута угода про визнання винуватості від 31.07.2016 року, укладена між прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області ОСОБА_3 , та підозрюваним ОСОБА_4 . Під час укладення угоди був присутній захисник ОСОБА_5 .

Виходячи із змісту даної угоди, ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Згідно угоди, сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст.358 КК України у вигляді арешту, строком на 4 місяці за ч. 4 ст.358 КК України у вигляді 1 року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.2,3,4 ст.76 КК України.

ОСОБА_4 із запропонованим видом та мірою покарання згоден.

В угоді також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому. В угоді зазначена дата її укладення та вона скріплена підписами сторін.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений визнав вину у повному обсязі, надав суду докладні пояснення з приводу об`єму обвинувачення, просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, вказав, що він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, які йому були роз`яснені судом в ході судового засідання.

Під час підготовчого судового засідання захисник ОСОБА_5 просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

На підставі пояснень обвинуваченого, суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Враховуючи викладене, те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним у підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 підробив посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права або звільняє від обов`язків з метою використання його підроблювачем, тому його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 358 КК України та використав завідомо підроблений документ, тому його дії кваліфіковані за ч. 4 ст. 358 КК України.
Злочини, у вчиненні яких ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст.12 КК України є злочинами невеликої тяжкості, від яких потерпілих немає, оскільки інкримінованими ОСОБА_4 злочинами шкоду завдано лише суспільним інтересам. Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо злочинів невеликої та середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Крім того, при затвердженні угоди про визнання винуватості, суд враховує особу обвинуваченого, визнання ним скоєних злочинів та щире каяття, раніше судимий, вчинені ним злочини належать до злочинів невеликої тяжкості, тому, суд вважає, що узгоджене угодою остаточне покарання обвинуваченому у вигляді 1 року обмеження волі із застосуванням ст.75,76 КК України, а саме звільнення з іспитовим строком на 1 рік, відповідає вимогам законодавства.

Норми частини 2 ст. 124 КПК України передбачають стягнення з обвинуваченого, в разі ухвалення обвинувального вироку, на користь держави документально підтверджених витрат на залучення експертів.

Оскільки дані про розмір витрат на залучення експерта та виконану роботу експерта, що не є їх службовим обов`язком, прокурором не надано, питання про процесуальні витрати судом не вирішується.

Долю речових доказів по даному провадженню вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Таким чином, виходячи із зазначеного та керуючись ст. ст. 122, 124, 373, 374, 468-475 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 31 липня 2016 року, укладену в м. Запоріжжя між прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та ОСОБА_4 , який є обвинуваченим в цьому ж кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 та ч. 4 ст. 358 КК України.

На підставі угоди про визнання винуватості призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст.358 КК України у вигляді 4 місяців арешту, за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді 1 року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, строком на 1 рік.

Відповідно до вимог п.2, 3, 4 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: повідомити органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, а також періодично з`являтись - на реєстрацію.

Речовий доказ посвідчення учасника бойових дій серії А-5 № НОМЕР_2 , що долучений до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст.473 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя ОСОБА_1