АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2016 р. м. Чернівці Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ОСОБА_7
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11
обвинувачений ОСОБА_12
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Чернівецької області ОСОБА_13 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 квітня 2016 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від «01» квітня 2016 року ОСОБА_12 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України, а кримінальне провадження закрито.
Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_12 добровільно звернувся до лікувального закладу Чернівецький обласний наркологічний диспансер та пройшов курс амбулаторного лікування з 03.02.2016р. по 16.02.2016р.
На вказану ухвалу прокурор ОСОБА_13 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказану ухвалу, а провадження направити на новий судовий розгляд. Мотивує свої вимоги тим, що судом неналежно було перевірено, чи дійсно ОСОБА_12 страждав на наркоманію і потребував лікування від неї. Довідка ЧОНД на думку апелянта не може бути належним та допустимим доказом по справі. Суд належним чином не перевірив чи добровільно ОСОБА_12 звернувся до лікувального закладу. ОСОБА_12 проходив амбулаторний курс лікування в ЧОНД короткий проміжок часу, що, на його думку, свідчить про те, що його метою було не лікування від наркоманії, а ухилення від кримінальної відповідальності.
На вказану апеляцію захисник ОСОБА_11 , який діє в інтересах обвинуваченого, подав заперечення, в яких вказує на те, що суд в повній мірі з`ясував, що ОСОБА_12 добровільно звернувся до лікувального закладу, пройшов курс лікування, що підтверджується довідкою КМУ ЧОНД від 17.02.2016р. У зв`язку з чим, просить вирок суду залишити без змін.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав свої апеляційні вимоги, обвинуваченого ОСОБА_12 та його адвоката ОСОБА_11 , які просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та з`ясувавши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступних висновків.
КП №11-кп/794/165/16р. Головуючий у І інстанції: ОСОБА_14
Категорія: ч.1 ст.309 КК України Доповідач: ОСОБА_1
Відповідно до вимог ч.4 ст.309 КК України, особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Вказана у ч.4 ст.309 КК України підстава звільнення від кримінальної відповідальності, є спеціальною, а тому суд зобов`язаний здійснити таке звільнення за умови наявності всіх означених конкретною нормою обставин.
Вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності за цією нормою закону, суд повинен з`ясувати, чи дійсно особа страждала на таку хворобу і потребувала лікування від неї, чи звернулася вона до лікувального закладу добровільно, а не вимушено, і ставила за мету вилікуватися він наркоманії, а не ухилятися у такий спосіб від кримінальної відповідальності.
Матеріалами кримінального провадження встановлено, що 24.02.2016 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_12 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України, надійшло до провадження Шевченківського районного суду м. Чернівці та було призначено до підготовчого судового розгляду.
Ухвалою суду від 01.03.2016 року дане кримінальне провадження було призначене до судового розгляду.
Під час судового розгляду даного кримінального провадження захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_11 заявлено клопотання про звільнення ОСОБА_12 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 309 ч. 4 КК України, оскільки він раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягався, повністю визнав свою вину у скоєному злочину, покаявся та добровільно пройшов курс лікування від наркоманії.
На підтвердження факту проходження лікування, захисник обвинуваченого ОСОБА_11 надав суду довідку Чернівецького обласного наркологічного диспансеру від 17 лютого 2016 року, з якої вбачається, що ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в ОНД з 03.02.2015 року з діагнозом розлади психічні та поведінкові в результаті вживання наркотичних речовин (каннабіноїдів), пройшов курс амбулаторного лікування з 03.02.2016 року по 16.02.2016 рік.
У суді апеляційної інстанції, ОСОБА_12 показав, що він епізодично вживав наркотики, однак на обліку у лікарня нарколога не перебував, його звернення до лікувального закладу було добровільним, а метою - вилікуватися від наркотичної залежності.
В ході апеляційного судового розгляду було викликано та допитано лікуючого лікаря ОСОБА_12 лікаря-нарколога ОСОБА_15 , який суду показав, що обвинувачений добровільно звернувся до їхньої установи на лікування, та пройшов його з 03.02.2016 р. по 16.02.2016 р. з діагнозом: «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання каннабіноїдів зі шкодою для здоров`я». Також повідомив, що захворювання ОСОБА_12 було на початковій стадії, а тому останній не потребував тривалого процесу лікування.
Що стосується тверджень прокурора про те, що діагноз наркоманія ОСОБА_12 встановлений не був, а відтак він і не лікувався саме від цієї хвороби та не може бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України, то вони, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу.
Так, з огляду на положення ст.1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15 лютого 1995 року зі змінами, відповідно до яких наркоманія - це психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною, а особа, хвора на наркоманію, - особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини.
З огляду на це, суд першої інстанції, врахувавши відомості, наведені у медичній довідці Чернівецького обласного наркологічного диспансеру від 17 лютого 2016 року, про те, що ОСОБА_12 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання каннабіноїдів і пройшов курс відповідного лікування, правильно застосував закон про кримінальну відповідальність, а саме вимоги ч.4 ст.309 КК України.
При цьому тривалість лікування в даному випадку немає значення, оскільки її встановлює безпосередньо лікар, а підставою для звільнення від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.1 ст.309 КК України, є звернення особи до лікувального закладу і розпочате нею лікування.
За таких обставин, апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_12 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 415, 418 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернівецької області ОСОБА_13 - залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 квітня 2016 року, стосовно ОСОБА_12 - без зміни.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3