УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/2458/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.199 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого - судді. . . . . . . . . . . . ОСОБА_2
суддів: . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання. . . . . . . ОСОБА_5
прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_6
захисників . . . . . . . . ОСОБА_7 , ОСОБА_8
підозрюваного . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 21 березня 2016 року,
в с т а н о в и л а :
Цією ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 25 квітня 2016 року.
Встановлено строк дії ухвали до 25.04.2016 року включно.
Суд умотивував своє рішення тим, що підозрюваний ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, які з моменту попереднього розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, передбачені ч.1 ст.177 КПК України не зменшились та до теперішнього часу існує загроза переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, незаконного впливу на співучасника, потерпілих та свідків, зокрема осіб з якими останній разом проходив військову службу, експертів; знищення, переховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинення іншого кримінального правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, а також беручи до уваги обсяг слідчих та процесуальних дій, які були зроблені стороною обвинувачення, а також обсяг цих дій, які слід здійснити, зокрема: виконати вимоги ст. 290 КПК України з урахуванням відкриття матеріалів кримінального провадження стороні захисту, з урахуванням їх об`єму, відкриття матеріалів стороною захисту та виконання у зв`язку з цим необхідних процесуальних дій. Разом з тим, клопотання задоволено частково щодо строку продовження запобіжного заходу, оскільки, обставини на які посилається сторона обвинувачення, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою до семи місяців, а саме до 25.04.2016 року.
Не погоджуючись з прийнятим слідчим суддею рішенням, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначену ухвалу скасувати , як необґрунтовану та незаконну.
Вважає, що в ухвалі суду першої інстанції встановлено обґрунтованість доводів сторони захисту в частині порушення стороною обвинувачення вимог ч.ч.2,3 ст.184 КПК України, щодо ненадання підозрюваному не пізніше ніж за 3 години до початку розгляду клопотання копій всіх матеріалів, якими обґрунтовується необхідність продовження запобіжного заходу, а саме копій електронних засобів фіксування протоколу слідчого експерименту від 05.11.2015 року за участю свідка ОСОБА_10 , показань підозрюваного ОСОБА_11 , протоколу слідчого експерименту від 26.09.2015 року за участю підозрюваного ОСОБА_11 , протоколу слідчого експерименту від 22.01.2016 року за участю потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , протоколу слідчого експерименту від 22.01.2016 року за участю свідка ОСОБА_16 .
Зазначає, що слідчий суддя, встановивши не дотриманість прокурором, слідчим вимог ч.ч.2,3 ст.184 КПК України, повинен був розглянути клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою та відмовити у його задоволенні.
Вважає, що визнавши неможливість врахування при розгляді клопотання вищезазначених протоколів, було допущено неоднакове та неправильне тлумачення норм права.
Крім того, стороною обвинувачення під час розгляду клопотання було надано слідчому судді матеріали, які на думку прокурора підтверджують наявність обґрунтованої підозри, а саме протокол огляду місця події від 07.10.2015 року та протокол огляду предмету від 28.10.2015 року, копії яких стороні захисту за 3 години до початку розгляду клопотання не надавались і яким слідчий суддя дослідивши надав оцінку у судовому рішенні.
Також посилається, що при прийнятті рішення слідчий суддя не врахував надані стороною захисту письмові матеріали, які були приєднані до матеріалів провадження.
Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши ухвалу суду в межах ст. 404 КПК України, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.
Доводи апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді районного суду про продовження строку тримання під вартою до семи місяців необґрунтовані.
Предметом дослідження суду першої інстанції при розгляді подання слідчого про продовження строку були ті обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу (ст.ст.177, 178, 184, 197, 199 КПК України).
Згідно ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Після обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу тримання під вартою, ризики вказані у рішенні суду 1-ї інстанції не зменшились.
Як убачається із провадження, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні двох особливо тяжких злочинів. Санкції статтей передбачають покарання до 15 років позбавлення волі або довічне позбавлення волі.
Колегія суддів погоджується з висновком суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під варту ОСОБА_9 , так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.
Крім того, в ході досудового розслідування виникла необхідність у проведенні ряду слідчих дій по даному провадженню, а також виконані вимог ст. ст. 290, 291 КПК України, провести які до закінчення терміну тримання під вартою неможливо.
Доводи захисників та ОСОБА_9 про порушення ч.ч. 2,3 ст.184 КПК України заслуговують на увагу. Проте, як встановлено з пояснень захисників, обвинуваченого в судовому засіданні апеляційної інстанції, на момент розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою вони були ознайомлені з додатками до клопотання та матеріалами провадження.
За таких обставин, зазначене порушення не є підставою для скасування рішення слідчого судді.
Посилання в апеляційній скарзі на Лист ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04. 2013 є безпідставним, оскільки такий не є джерелом права.
Питання доведеності винуватості особи не вирішується на стадії продовження строку тримання під вартою судом.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до правильного висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 до семи місяців.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 21 березня 2016 року щодо ОСОБА_9 без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.