1-кп/381/293/16
381/4142/16-к

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«07» листопада 2016 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в залі судового засідання в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

секретаря - ОСОБА_2 ,

№ 1 - КП /381/293/16

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001686 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Фастова Київської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , не одруженого, працюючого не офіційно, з вищою освітою, українця, громадянина України, не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 310 та ч. 2 ст. 309 КК України,

з участю сторін кримінального провадження: прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , вказаного обвинуваченого, його захисника адвоката ОСОБА_6 , -

У С Т А Н О В И В:
В один з днів квітня 2016 року, ОСОБА_7 , на території городу домоволодіння за місцем свого тимчасового проживання по АДРЕСА_2 , в обладнаному раніше під загін свиней місці підготував грунт та незаконно посіяв рослини конопель, й умисно діючи всупереч встановленого з метою охорони здоров`я населення порядку культивування рослин, що містять наркотичні засоби, став їх незаконно вирощувати.

З цією метою посів конопель в кількості сорока трьох рослин, які мали самостійний корінь ОСОБА_7 вирощував в період з кінця квітня 2016 року шляхом здійснення заходів по догляду лише як за рослинами, а не як за готовими до вживання наркотичними засобами, культивуючи їх, у тому числі за допомогою прополювання, прорідження, поливання землі та підв`язуючи вирощувані рослини.

16 серпня 2016 року близько 19 год. 00 хв. працівниками правоохоронних органів за місцем тимчасового проживання ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 , було виявлено і вилучено ці сорок три рослини конопель (Cannabis).

16 серпня 2016 року, в першій половині дня, вчинивши до цього незаконний посів та незаконне вирощування конопель, тобто злочин, передбачений статтею 310 КК України, ОСОБА_7 , на присадибній ділянці за місцем свого тимчасового проживання по АДРЕСА_2 , без мети збуту зірвав із рослин конопель гілки з листям та верхівки, тим самим незаконно придбав наркотичний засіб канабіс, загальною масою сухої речовини 591,17 гр., переніс їх до сарайного приміщення, яке знаходиться на території домоволодіння за вказаною адресою, які там же, став незаконно зберігати для власного використання без мети збуту, у великих розмірах.

16 серпня 2016 року близько 19 год. 00 хв., працівниками правоохоронних органів за місцем тимчасового проживання ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 було виявлено і вилучено вказаний наркотичний засіб.

Вилучена у ОСОБА_8 речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, обіг якого заборонено згідно з Переліком, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року (Таблиця 1, Список № 1), розмір якого становить великий (Таблиця 1, затверджена наказом МОЗ України № 188 від 01.08.2000 року).

За таких обставин ОСОБА_7 обвинувачується прокурором у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України, за ознаками незаконного посіву та незаконного вирощування конопель у кількості від десяти до п`ятдесяти рослин.

Також, ОСОБА_7 обвинувачується прокурором і у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, за ознаками незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту у великих розмірах, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений статтею 310 КК України.

23 серпня 2016 року під час досудового розслідування між прокурором Фастівської місцевої прокуратури Київської області юристом третього класу ОСОБА_4 , який здійснював повноваження, а також обвинуваченим ОСОБА_9 , після повідомлення останньому про підозру, в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України, за участю захисника адвоката ОСОБА_6 з моменту її ініціювання, укладено угоду про визнання винуватості.

Як об`єктивно перевірено судом, в цій угоді прокурор ОСОБА_4 та ОСОБА_7 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, істотних для даного провадження обставин (не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває). ОСОБА_7 зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні даних злочинів. Також, сторонами угоди узгоджено покарання, яке ОСОБА_7 повинен понести за вчинені ним злочини, а саме, за ч. 1 ст. 310 КК України у виді обмеження волі строком на два роки; за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки. На підставі ст. 70 КК України визначити ОСОБА_10 остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, та призначити йому остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком тривалістю в три роки. В угоді отримана згода обвинуваченого на призначення вказаного покарання. В угоді також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

До того ж прокурор і в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену міру покарання та інші передбачені заходи.

Обвинувачений в судовому засіданні, також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання із звільненням від його відбування з випробуванням, при цьому безумовно та повно визнав себе винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 310 та ч. 2 ст. 309 КК України, в обсязі висунутого органами досудового слідства обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання та звільнення від нього з випробуванням, заявив, що здатен реально та повно виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 та ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості на цій стадії судового розгляду, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , згідно із ст. 12 КК України є злочинами невеликої тяжкості (ч. 1 ст. 310 КК України) та середньої тяжкості (ч. 2 ст. 309 КК України), від яких потерпілих з огляду на фактичні обставини висунутого ОСОБА_10 обвинувачення немає, і шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.

Суд шляхом вивчення витребуваних документів, а також проведення опитування учасників судового провадження переконався, що ініціатором угоди про винуватість був сам ОСОБА_7 і укладення угоди сторонами було добровільним, тобто не було наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_7 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, а тому підстави для твердження про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 , на думку суду, беззаперечно існують.

Також суд погоджується і з тим, що визначені сторонами в угоді вид і розмір покарання не виходить за межі загальних та спеціальних засад його призначення, встановленого ст. 65 КК України, а саме, воно пропонується у межах, встановлених санкціями ч. 1 ст. 310 та ч. 2 ст. 309 КК України, що передбачає відповідальність за вчинені злочини з урахуванням ступені тяжкості вчинених злочинів, особи винного і обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а отже, узгоджена міра покарання має конкретний вираз.

Підтримуючи ж рішення про звільнення від покарання з випробуванням, суд крім іншого враховує і те, що сторонами угоди узгоджено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років зі спеціальним, тобто обов`язковим порядком звільнення від відбування покарання з випробуванням, встановленим ч. 2 ст. 75 КК України, а сама угода відповідає чинному законодавству та підстави для відмови в її затверджені визначені п.п. 1 - 6 ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні.

Разом з тим, тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням, згідно з ч. 3 ст. 75 КК України визначаються виключно судом, а тому визначена сторонами угоди тривалість іспитового строку та обов`язки, що покладаються на особу, яка звільняється від відбування покарання з випробуванням, не враховуються судом під час затвердження даної угоди, водночас цей недолік не є підставою для відмови у її затвердженні.

Будь-яких інших підстав, зазначених у тому числі і у пункті 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11 грудня 2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», які згідно з правилами кримінального процесуального закону перешкоджали б суду прийняти процесуальне рішення за умовами перевіреної судом угоди, не встановлено.

Отже, на підставі всіх об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, з врахуванням доводів учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що мали місце діяння, передбачені ч. 1 ст. 310 та ч. 2 ст. 309 КК України у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , форма та зміст угоди про визнання винуватості від 23 серпня 2016 року відповідають вимогам КПК та КК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження цієї угоди і призначення узгодженої її сторонами міри покарання.

Враховуючи викладене, суд, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474 та 475 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 23 серпня 2016 року між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_11 .

СИЧОВА ОСОБА_12 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 310 та ч. 2 ст. 309 КК України, за якими призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 23 серпня 2016 року покарання у виді:

- за ч. 1 ст. 310 КК України обмеження волі строком на два роки;

- за ч. 2 ст. 309 КК України позбавлення волі строком на чотири роки.

За сукупністю злочинів, відповідно до ст. 70 КК України, визначити ОСОБА_10 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_13 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю в два роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Іспитовий строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_10 обчислювати з дня постановлення вироку.

Після набрання вироком законної сили речові докази: 43 рослини коноплі, гілки з листям і верхівки зеленого кольору та речовина рослинного походження зеленого кольору, що були вилучені з присадибної ділянки по АДРЕСА_2 , які знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Фастівського ВП Васильківського відділу ГУ НП в Київській області знищити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави 440 (чотириста сорок) грн. 20 коп., за проведення судово хімічної експертизи наркотичних засобів № 19/7-03/220 від 17 серпня 2016 року.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави 440 (чотириста сорок) грн. 20 коп., за проведення судово хімічної експертизи наркотичних засобів № 19/7-03/221 від 17 серпня 2016 року.

Вирок на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений обмеженим колом осіб з підстав, зазначених у ч. 4 ст. 394 КПК України в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляції через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинувачений, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, має право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ: ОСОБА_14 БОНЧЕВ