ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 201/9605/16-к

Провадження № - 1кп/201/436/2016

05 вересня 2016 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0002484 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дослідне, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньо-технічною освітою, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в останнє судимого:

-вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.04.2008 року по ч.1 ст.309 КК України до одного року позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком один рік;

-вироком Дніпропетровського районного суду м.Дніпропетровська від 26.03.2009 року по ст. ст. 307 ч.2, ч.2 ст.309 КК України на підставі ст. 71, 78 ч.3 КК України до 6 років 3 місяці позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений постановою Жовтоводського міського суду від 16.11.2012 року умовно-достроково, невідбутий строк - 2 роки 12 днів;

-вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.02.2014 року по ч.2 ст.309 КК України на підставі ст. 71 КК України до 2 років 3 місяці позбавлення волі, ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 08.04.2014 року строк покарання на підставі ст.6 ЗУ «Про амністію» був скорочений на ? та призначено 1 рік 1 місяць 11 днів позбавлення волі, звільнився 30.05.2015 року за відбуттям строку покарання.;

обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15 ч.3 ст.186 КК України, -

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , 12 червня 2016 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, проходячи повз кіоск із надписом «Хлібозавод № 8», який орендує ФОП « ОСОБА_5 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , побачив незачинені двері вказаного кіоску. Переконавшись, що в середині кіоску нікого немає, у ОСОБА_3 раптово виник умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у приміщення. Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, останній визначив майно, яке знаходиться в середині вказаного кіоску, об`єктом свого злочинного посягання.
Далі ОСОБА_3 перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, підійшов до не зачинених вхідних дверей і шляхом вільного доступу зайшов до приміщення кіоску із надписом « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який орендує ФОП « ОСОБА_5 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Таким чином, ОСОБА_3 незаконно проник у приміщення вказаного кіоску, де на прилавку побачив картонну коробку, переконався, що у ній знаходяться грошові кошти у розмірі 296,00 гривень, які визначив об`єктом свого злочинного посягання. Після цього ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, доводячи свій злочинний умисел до кінця, взяв із коробки грошові кошти у розмірі 296 гривень 00 копійок та залишив їх при собі, намагаючись залишити приміщення вищевказаного кіоску, ОСОБА_3 був викритий під час скоєння кримінального правопорушення продавцем кіоску із надписом «Хлібозавод № 8», який орендує ФОП « ОСОБА_5 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .
Розуміючи, що його дії стали відкритими та явними для оточуючих, не реагуючи на законні вимоги продавця кіоску припинити свої протиправні дії та повернути майно, ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний намір, намагався залишити місце скоєння злочину та розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, але не зміг цього зробити з незалежних від нього причин, оскільки був затриманий громадянами.
Таким чином, ОСОБА_3 , скоїв закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із проникненням у приміщення, оскільки виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у закінченому замаху на відкрите чужого майна (грабіж), поєднаному із проникненням у приміщення, кваліфікуються за ознаками коримінального правопрушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст.186 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі, у скоєному розкаявся та надав показання, які підтверджують обставини викладені в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого у закінченому замаху на відкрите чужого майна (грабіж), поєднаному із проникненням у приміщеннята його дії органом досудового розслідування кваліфіковані правильно по ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який має непогашену судимість, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, позитивно характеризується, перебуває під диспансерно-динамічним наглядом у лікаря нарколога з діагнозом: «Розлад психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності».

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів необхідним та достатнім є призначення покарання у вигляді позбавлення волі.
Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого, обставини злочину, що описано вище, відсутність матеріальної шкоди, суд приходить до висновку, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити його від відбування основного покарання з випробовуванням.
Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк два роки.

На підставі п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1