1-кс/465/1177/16

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.11.2016 р. слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 ,розглянувши клопотання ст.слідчого СВ Франківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна, -

встановив:
22.08.2016 року ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 388 КК України. Вчиненням вказаних незаконних дій ОСОБА_4 ,потерпілому ОСОБА_9 завдано матеріальну шкоду на суму 474000долари США.Необхідність накладення арешту на вказані об"єкти,які є предметом кримінального правоворушення ,що відповідає критеріям п.4 ч.2 ст.167 КПК України та право власності на які, ОСОБА_4 набула внаслідок введення в оману державного виконавця, викликана необхідністю забезпечення досудового розслідування та в подальшому відшкодування матеріальної шкоди потерпілому у даному кримінальному провадженні.
Розглянувши клопотання старшої слідчої СВ Франківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 ,заслухавши прокурора,слідчу,які підтримали клопотання, захисника ОСОБА_12 ,який проти задоволення клопотання заперечив,посилаючись на те,що зазначене майно перебуває у власності добросовісних набувачів,а ОСОБА_9 не є потерпілим у даному кримінальному провадженні, вважаю, що клопотання в задоволенні клопотання слід відмовити.
Згідно ст.170 КПК України ,арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
2. Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
4. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
5. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
6. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
7. Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
8. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
9. У невідкладних випадках і виключно з метою збереження речових доказів або забезпечення можливої конфіскації чи спеціальної конфіскації майна у кримінальному провадженні щодо тяжкого чи особливо тяжкого злочину за рішенням Директора Національного антикорупційного бюро України (або його заступника), погодженим прокурором, може бути накладено попередній арешт на майно або кошти на рахунках фізичних або юридичних осіб у фінансових установах. Такі заходи застосовуються строком до 48 годин. Невідкладно після прийняття такого рішення, але не пізніше ніж протягом 24 годин, прокурор звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.
Якщо у визначений цією частиною строк прокурор не звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна або якщо в задоволенні такого клопотання було відмовлено, попередній арешт на майно або кошти вважається скасованим, а вилучене майно або кошти негайно повертаються особі.
10. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
11. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
12. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.
Відповідно до положень ч.2ст. 167 КПК України,тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей,документів,грошей,тощо,щодо яких є підстави вважати,що вони:підшкані,виготовлені,пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення чи зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення,фінансування або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення,пов"язаного з їх незаконним обігом;набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення,доходи від них,або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Як вбачається зі ст. 172 ч.1 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника.Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджеає розгляду клопотання.За наведених обставин вважаю за можливе клопотання розглядати у відсутності підозрюваного,захисника та власника майна,які в судове засідання не з"явились.
У зв"язку з наведеним,суд вважає за можливе дане клопотання розглядати у відсутності ОСОБА_4 та інших власників майна,які не з"явились про причини неявки суд не повідомили.
Згідно Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Режстру прав власності на нерухоме майно,Державного реєстру іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна,власником квартир по АДРЕСА_1 є- власником квартир АДРЕСА_10 ,- ОСОБА_5 на підставі договору дарування,власником квартири АДРЕСА_11 -на підставі договору купівлі-продажу,власником квартири АДРЕСА_12 на підставі договору купівлі-продажу,,власником квартири №11-ШмигальО.В.-на підставі договору купівлі-продажу.
Слідчим не надано суду доказів того,що ОСОБА_5 ,який набув майно за договором дарування, знав чи повинен був знати, що це майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
В силу ст.170 КПК УКраїни,н е може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_13 не має статусу потерпілого і цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся,а тому безпідставними є посилання слідчого на необхідність накладення арешту,з метою забезпечення відшкодування матеріальної шкоди потерпілому у даному кримінальному провадженні. .
ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні нею кримінального правопорушення,передбаченого ч.1 ст.388 КК України, однак,санкцією статті 388 ч.1 КК України не передбачено конфіскації майна.
Відповідно до ст.173 КПК України,слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про ареш майна,якщо особа,що його подала не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Враховуючи те,що слідчим в судовому засіданні не доведено необхідності арешту вищевказаного майна, виходячи з засад розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, вважаю,що у задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст.ст.170-173 КПК України,-
ухвалив:
у задоволенні клопотання ст.слідчого СВ Франківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом 5 діб з дня її винесення.
Слідчий суддя Франківського
Районного суду м.Львова ОСОБА_1