Провадження № 1кп/201/534/2016
УХВАЛА
13 жовтня 2016 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002637 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вірменії, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 353 КК України,

В підготовчому судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

потерпілий ОСОБА_6

законний представник ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:
В провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 353 КК України.

В підготовчому судовому засіданні учасники вважали за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення, тобто відображати всі елементи складу злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа.
В своїй практиці Європейський суд з прав людини також зазначає, що обвинувачений у вчиненні злочину має бути детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення, а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. (справа «Маттоціа проти Італії").

В порушення вимог п. 5 ст. 291 КПК України прокурором в обвинувальному акті зазначено правову кваліфікацію дій ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 353 КК України як самовільне присвоєння владних повноважень з використанням службового посвідчення працівника правоохоронного органу.
Водночас ч. 2 ст. 353 КК України передбачає відповідальність за самовільне присвоєння владних повноважень, поєднане із вчинення будь-яких суспільно-небезпечних діянь з використанням службового посвідчення працівника правоохоронного органу.
Саме пособі самовільне присвоєння владних повноважень з використанням службового посвідчення працівника правоохоронного органу, не поєднане із вчиненням будь-яких суспільно-небезпечних діянь, не передбачено законом як дії, які підпадають під ознаки злочину, а отже прокурором не викладена правова кваліфікація дій обвинуваченого як вона передбачена законом про кримінальну відповідальність, що, в свою чергу, унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право особи на захист.

Таким чином обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а отже підлягає поверненню прокурору для усунення вказаних недоліків.
Необхідно звернути увагу на наступне:

-при прийнятті даного рішення суд не досліджував жодного доказу, а тому не вдався до оцінки доказів, їх належності чи допустимості;

-суд не давав оцінку обставинам кримінального правопорушення, а лише зазначив про невідповідність правової кваліфікації кримінального правопорушення нормі закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

-призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, в якому зазначено правову кваліфікацію, яка не передбачена жодною нормою закону про кримінальному відповідальність, означало б призвести до порушення права на захист обвинуваченого і до можливого скасування судового рішення, ухваленого за результатами розгляду справи судом з підстав порушення права на захист;

-призначити судовий розгляд на підставі вказаного обвинувального акту, розраховуючи на зміну обвинувачення прокурором в майбутньому, суд не може, так як по-перше: зміна обвинувачення це право, а не обов`язок прокурора, а по-друге: зміна обвинувачення має винятковий характер, так як може відбуватись в разі якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення (ст. 338 КПКУ).

В зв`язку з тим, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 закінчується судом поставлено питання про доцільність продовження цього строку.

Прокурор просив продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, так як існують ризики того, що обвинувачений може намагатись переховатись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих та продовжити вчинення злочинів.

Потерпілий та його законний представник просили продовжити строки тримання під вартою обвинуваченого, а захисник та обвинувачений просили змінити запобіжний захід відносно ОСОБА_3 на більш м`який, посилаючись на те, що прокурор не довів наявність ризиків.

Суд, вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, заслухавши думку учасників процесу, враховує, що обвинувачений має зареєстроване місце проживання в м. Дніпро, на день скоєння злочину в якому він обвинувачується не судимий, в даний час обвинувачується у вчинені злочинів середнього ступеню тяжкості, в даний час у кримінальному провадженні не допитаний жоден свідок чи потерпілий, що в своїй сукупності говорить про наявність ризиків передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема обвинувачений, може вчинити вплив на потерпілого чи свідка

Однак, частиною 2 ст. 183 КПК України передбачено виключні випадки коли може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і в зв`язку з тим, що обвинувачений не судимий, обвинувачується у вчиненні злочинів за які передбачено максимальне покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі, прокурором в судовому засіданні не лише не доведено і навіть і не зазначено про те, що обвинувачений перебуваючи на волі, переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, тримання під вартою обвинуваченого є необґрунтованим, а тому запобіжний захід підлягає зміні на більш м`який у вигляді домашнього арешту.
В той же час, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 ряд обов`язків, а саме, прибувати до суду, слідчого та прокурора за їх вимогою, не відлучатись з м. Дніпро без дозволу слідчого прокурора чи суду в провадженні яких перебуває кримінальне провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 181, 194, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 353 КК України повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 для усунення недоліків викладених в ухвалі.

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 в нічний час з 21-00 годин до 06-00 годин строком до 11 грудня 2016 р.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки:

- прибувати до суду, слідчого та прокурора в провадженні яких перебуває кримінальне провадження за їх вимогою;

- не відлучатись з м. Дніпро без дозволу слідчого прокурора чи суду в провадженні яких перебуває кримінальне провадження.

ОСОБА_3 звільнити з-під варти.

Ухвала набирає законної сили в частині повернення обвинувального акту прокурору після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом семи діб з дня проголошення ухвали суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1