Справа № 152/1240/16-к
УХВАЛА

22 серпня 2016 року м. Шаргород
Слідчий суддя Шаргородського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
представників власника майна ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення Шаргородського відділення поліції Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_7 про арешт майна,
19 серпня 2016 року слідчий СВ Шаргородського відділення поліції Жмеринського відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна.
У ході досудового розслідування установлено, що 17 серпня 2016 року невідома особа, з метою реалізації злочинного умислу, направленого на заволодіння чужими коштами, для задоволення власних потреб, зателефонувала до керівника ПП «Довіра» с. Зведенівка Шаргородського району Вінницької області ОСОБА_8 та, назвавшись представником ТОВ «НТ Агро-Інвест», запропонувала придбати дизельне пальне по ціні 14,80 грн за 1 літр, знаючи, що цьому підприємству необхідне пальне для сільськогосподарської діяльності. ОСОБА_8 погодилась із пропозицією, зазначивши, що готова придбати 38 743 літри дизельного палива, проте попередила, що кошти будуть перераховані лише за умови доставляння пального на територію ПП «Довіра».
18 серпня 2016 року, біля 10 години, невідома особа, заздалегідь маючи намір на заволодіння чужими коштами, на під`їзді до с. Зведенівка Шаргородського району Вінницької області зустрів автомобіль DAF FT XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , із причепом «EVERLAST», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 , який перевозив дизельне паливо та супроводжував машину з пальним до території ПП «Довіра». Приїхавши на місце, невідомий зайшов до керівництва ПП «Довіра» та передав їм завірене печаткою ТОВ «НТ Агро-Інвест» платіжне доручення. Після того як керівник ПП «Довіра» ОСОБА_8 переконалась у достовірності постачання дизельного палива, шляхом зважування автомобіля та перевірки вмісту цистерни, підприємство згідно з платіжним дорученням № 112 від 18 серпня 2016 року перерахувало на повідомлений невідомою особою рахунок ТОВ «НТ Агро-Інвест» № НОМЕР_3 , відкритий у АТ «Райффайзен Банк Аваль» 569 246,51 грн.
Тоді невідома особа, переконавшись у тому, що кошти надійшли на рахунок та фактично заволодівши коштами, поїхав у невідомому напрямку автомобілем «Део Ланос» - таксі.
У судовому засіданні слідчий Шаргородського відділення поліції Жмеринського відділу поліції ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_4 та прокурор Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_3 клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини.
Представники ПП «Укрпалетсистем» ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечили проти накладення арешту на майно ПП «Укрпалетсистем», посилаючись, зокрема на те, що зазначені вище автомобіль, причеп та дизельне паливо є власністю підприємства ПП «Укрпалетсистем», у якого будь-яких зобов`язань перед ПП «Довіра» щодо поставки палива не було, а отже відсутні правові підстави для накладення арешту на майно підприємства, інтереси якого вони представляють.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши клопотання та додані до нього документи, вирішуючи питання щодо накладення арешту на майно, слідчий суддя виходить із такого.
Частинами 1-3 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Отже, наведені вище норми ст. 170 КПК України дають підстави стверджувати, що арешт може бути накладений виключно на майно, якщо існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що таке майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
У виняткових випадках, тобто лише з метою: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди,може бути накладено арешт на майно будь-якої фізичної або юридичної особи.
Слідчим та прокурором не надано належних та допустимих доказів того, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт є доказом вчинення злочину або, що це майно підлягає конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У судовому засіданні слідчий та прокурор пояснили, що ні транспортний засіб, ні причеп, ні дизельне паливо не визнані речовими доказами, а отже не можна вести мову про накладення арешту на майно будь-якої юридичної особи з метою збереження речових доказів.
До того ж, сторона обвинувачення не довела, що майно, на яке необхідно накласти арешт відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
За змістом абзацу другого ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, тобто звертаючись із клопотанням про арешт майна, слідчий та/або прокурор зобов`язані навести та довести зазначені вище ризики. Проте, у даному випадку і цього зроблено не було, оскільки доказів існування ризиків слідчому судді не наведено та не подано.
Окрім того, у судовому засіданні під час розгляду клопотання як свідок була допитана директор ПП «Довіра» - ОСОБА_8 , яка серед іншого повідомила, що на території підприємства, яке вона очолює, з 18 серпня 2016 року знаходиться транспортний засіб з причепом цистерною, у якій знаходиться дизельне паливо. Це паливо ПП «Довіра» придбало у ТОВ «НТ Агро-Інвест» за 569 246,51 грн. Про придбання ПП «Довіра» цього палива свідчать рахунок-фактура та видаткова накладна, видані ТОВ «НТ Агро-Інвест». Жодних договірних зобов`язань між ПП «Довіра» та ПП «Укрпалетсистем» не існує і їй нічого не відомо про те, що дизельне паливо, яке придбано ПП «Довіра», насправді належить ПП «Укрпалетсистем». На теперішній час, за її вказівкою працівниками ПП «Довіра» дизельне паливо злито з цистерни та поміщено у резервуари ПП «Довіра». Зливання палива відбувалось за відсутності представника ПП «Укрпалетсистем», лише за участі працівників ПП «Довіра».
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Отже, слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором не доведено належними та допустимими доказами необхідності та правомірності накладення арешту на майно, а також існування ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Таким чином, ураховуючи усе вище викладене, клопотання слідчого про арешт майна задоволено бути не може.
На підставі викладеного та керуючись статтями 170-173, 372, 400 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1