Ухвала
іменем україни

19 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001643, щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Ашхабад, Туркменістан,

який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 18 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 11 березня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись із ухваленими щодо ОСОБА_5 судовими рішеннями через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги захисник мотивує тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зокрема, в ньому сформульована лише підозра, а не суть обвинувачення. Вказує на те, що суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дослідив документи та висновки експертів, які отримав до початку судового розгляду, а також залишив без уваги клопотання сторони захисту про недопустимість доказів, у зв`язку з чим судові рішення не відповідають вимогам ст.ст. 370, 419 КПК України.

Вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 18 вересня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 11 березня 2016 року, ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 2 ст. 187 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією усього належного йому майна.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК Українидо призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 14 листопада 2013 року та ОСОБА_5 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців з конфіскацією всього належного йому майна.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за вчинення кримінального правопорушення за таких обставин.

Так, ОСОБА_5 02 вересня 2013 року приблизно о 01.00 год. разом з неповнолітніми ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кримінальне провадження відносно яких виділене в окреме провадження, знаходячись біля продуктового магазину «Час Пік» поблизу будинку №4 на вул. Радянській у м. Енергодарі Запорізької області, помітили ОСОБА_10 , який проходив поблизу них, після чого у них виник умисел на заволодіння його майном групою осіб.

Після цього, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що діє узгоджено та разом з неповнолітніми ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , напали на ОСОБА_10 . При цьому ОСОБА_9 наніс потерпілому удар ногою в область попереку, а ОСОБА_5 та неповнолітній ОСОБА_8 , за попередньою змовою між собою, нанесли ОСОБА_10 численні удари по голові та тулубу, спричинивши йому легких тілесних ушкоджень.

Впевнившись, що воля потерпілого подолана, реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_5 разом з неповнолітніми ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , заволоділи майном ОСОБА_10 на загальну суму 8 300 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримання поданої ним скарги, пояснення прокурора із запереченнями проти скарги,перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінював кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку.

При перевірці матеріалів кримінального провадження касаційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та кваліфікацію його дій за даною нормою кримінального закону судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, про що у вироку наведено докладні мотиви.

Той факт, що засуджений ОСОБА_5 за попередньою змовою вчинив розбій та заволодів майном потерпілого ОСОБА_10 , підтверджується показаннями потерпілого, свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , даними, що містяться у протоколах огляду, висновку експерта.
На думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції щодо оцінки доказів винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину належним чином обґрунтовані та вмотивовані.

Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами кримінального провадження не встановлено, та судом правильно вирішено питання про їх допустимість.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, суд, як убачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та наявність обставини, що обтяжує покарання рецидив злочинів, а також дані про його особу.

Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, в ній дані ґрунтовні відповіді на всі питання, поставлені в апеляційній скарзі обвинуваченого.

Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, в тому числі й тих, на які вказував захисник, колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 18 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 11 березня 2016 року щодо ОСОБА_5 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

З оригіналом згідно:

Суддя ОСОБА_1