Ухвала
іменем україни

18 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретаріОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене

до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000113

від 25 лютого 2015 року, за касаційною скаргою прокурора на вирок Новозаводського районного суду м. чернігова від 22 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 10 лютого 2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК,

в с т а н о в и в:

За вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова

від 22 вересня 2015 року ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК, і виправдано за відсутності в його діях складу вказаного злочину.

Орган досудового розслідування обвинувачував ОСОБА_6 у тому, що він уневстановлений досудовим розслідуванням час та місці придбав ніж, який став носити без передбаченого законом дозволу та зберігав в салоні свого автомобіля марки MitsubishiCarisma (реєст. № НОМЕР_1 ).
30 січня 2015 року в період із 14:57 до 15:42 год. співробітники міліції у ході проведення обшуку вказаного автомобіля, який належить на праві власності ОСОБА_6 та знаходився поряд з будинком № 21-а по провул. Смирнова в м. Чернігові, в салоні між водійським та пасажирським сидіннями, виявилита вилучили ніж, який є клинковою холодною зброєю колюче-ріжучої дії, ножем виготовленим саморобним способом по типу ножів мисливських загального призначення та який ОСОБА_6 , зберігаючи при собі, переносив по території м. Чернігова, не маючи на це передбаченого законом дозволу.
Відповідно до обвинувального акта такі дії ОСОБА_6 орган досудового слідства кваліфікував за ч. 2 ст. 263 КК незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
В результаті розгляду кримінального провадження місцевий суд

з урахуванням положень ст. 62 Конституції України та сукупності розглянутих і досліджених у судовому засіданні доказів дійшов висновку, що обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2

ст. 263 КК, не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження та доказах, зібраних під час досудового та судового слідства, а тому виправдав

ОСОБА_6 за відсутності в його діях складу вказаного злочину.
Не погоджуючись із виправдувальним вироком, прокурор подав

до апеляційного суду апеляційну скаргу.

Апеляційний суд залишив апеляційну скаргу прокурора без задоволення,

а виправдувальний вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 без зміни.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення кримінального процесуального закону, просить скасувати постановлені у кримінальному провадженні судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор наводить доводи про те, що місцевий суд поверхово розглянув справу, дав неправильну оцінку доказам, зібраним у кримінальному провадженні, і дійшов помилкового висновку про виправдання ОСОБА_6 , на що не звернув уваги апеляційний суд. На думку прокурора, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який частково підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Згідно зі ч. 2 ст. 419 КПК при залишення апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Згідно з положеннями статей 404, 405 КПК апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах вимог, викладених в апеляційних скаргах. Цей суд зобов`язаний перевірити всі доводи, наведені у скаргах, у тому числі за необхідності і шляхом дослідження доказів.

За ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно

до ст. 94 цього ж Кодексу, тобто з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

З вироку суд першої інстанції вбачається, що в результаті розгляду провадження цей суд дійшов висновку, що обвинувачення ОСОБА_6 ґрунтується лише на припущеннях і не підтверджується об`єктивними, достовірними доказами, отриманими в ході досудового та судового слідства.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, не погоджуючись із вироком місцевого суду, прокурор подав до апеляційного суду скаргу з приводу невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення кримінального процесуального закону. Зокрема, у своїй апеляційній скарзі прокурор, не погоджуючись із висновками місцевого суду про відсутність у діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК, вказував на те, що суд дав неправильну оцінку доказам, зібраним у ході досудового слідства та отриманим під час судового розгляду кримінального провадження у сукупності; всупереч ч. 3 ст. 374 КПК у мотивувальній частині виправдувального вироку місцевого суду щодо ОСОБА_6 суд не зазначив рішення про визнання недопустимими доказів, зібраних на досудовому слідстві, а також не зазначив мотивів, з яких відкинув ці докази обвинувачення. Крім того, звертав увагу вищевказаного суду на те, що висновок місцевого суду про відсутність у ОСОБА_6 умислу на носіння (транспортування) холодної зброї без передбаченого законом дозволу є хибним, а тому просив ухвалити новий обвинувальний вирок щодо вказаної особи й визнати винуватим останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК.

За наслідками апеляційного розгляду за апеляційною скаргою прокурора апеляційний суд визнав безпідставними викладені в ній доводи й у своєму рішенні формально перерахував підстави, з огляду на які місцевий суд дійшов висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК.
Проте апеляційний суд незважаючи на зміст апеляційної скарги

й таку позицію сторони обвинувачення безпідставно не використав усіх передбачених законом процесуальних можливостей для перевірки правильності встановлення фактичних обставин кримінального провадження.
Виходячи із системного аналізу положень глав 4 та 31 КПК законодавець зобов`язує суд апеляційної інстанції здійснити перевірку доказів, якщо буде встановлено, що судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції було проведено неповно, що має істотне значення для правильного вирішення кримінального провадження.
За таких обставин ухвалу апеляційного суду не можна визнати законною, обґрунтованою та вмотивованою, оскільки її постановлено

з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексувказане судове рішення підлягає скасуванню, а кримінальне провадження призначенню на новий розгляд

у суді апеляційної інстанції, в ході якого суду слід усунути вказані недоліки, повно та всебічно перевірити доводи, викладені в апеляційній та касаційній скаргах, і прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 434, 436, 441, 442 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 10 лютого

2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення

й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3