Справа № 461/689/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.06.2016 р. м. Львів

Галицький районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № №0000259 від 23.01.2016 року відносно, -

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Соснівка, Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 - громадянина України, українця, неодруженого, не працюючого, з середньою освітою, раніше неодноразово судимого, а саме: вироком Червоноградського міського суду Львівьскої області від 27.02.2001 зач.З ст.140, ст.44, ч. 1 ст.142, ст.44, ст.42 КК України (1960 року) до 1 року 6 місяців позбавлення волі; вироком Червоноградського міського суду Львівьскої області від 30.12.2002 за ч. 3 ст.185, ч.3 ст.357, ст.70 КК України 2001 року до 3 років позбавлення волі; вироком Червоноградського міського суду Львівьскої області від 20.12.2006 за ч.І ст.309, ч.З ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; вироком Червоноградського міського суду Львівьскої області від 20.03.2007 р. за ч.ч.1,2 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі, Сихівським районним судом м.Львова від 23.06.2011 р. за ч.2 ст.186, ч.2 ст.309 КК України до 5 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч..2 ст.186 КК України,-

в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_5 . 23.01.2016 р., приблизно о 17:00 годині, перебуваючи по вул.Шептицьких у м.Львові, неподалік будинку №3, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, відкрито заволодів мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_6 «Samsung Duos 7262» вартістю 1000 грн.. після чого намагався втекти з місця події, однак свого злочинного умислу де кінця не довів, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками поліції

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 , вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 - ч.2 ст.186 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.186 КК України, винним себе не визнав та пояснив, що в січні 2016 року до нього звернувся знайомий на ім`я ОСОБА_7 із проханням допомогти придбати мобільний телефон. Попередньо вибравши модель телефону на сайті «OLX», вказана особа надала обвинуваченому номер телефону потерпілого ОСОБА_6 , який здійснював продаж мобільного пристрою у мережі інтернет. В подальшому чоловік на ім`я ОСОБА_7 перерахував на банківський рахунок обвинуваченого ОСОБА_5 суму у розмірі 1000 гривень, які останній повинен був використати для оплати вартості телефону. ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_6 та домовився про зустріч біля пам`ятника Степану Бандері у м. Львові. ОСОБА_5 прийшов до обумовленого місця із знайомим на ім`я ОСОБА_8 . Зустрівшись із продавцем, ОСОБА_5 повідомив йому, що перед здійсненням купівлі телефону, з метою перевірки технічних характеристик пристрою, телефон повинна оглянути його знайома на ім`я ОСОБА_9 . В процесі обговорення умов купівлі, товариш ОСОБА_5 ОСОБА_8 відлучився у власних справах. Після повернення останнього до пам`ятника ОСОБА_10 , де продовжували очікувати ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ОСОБА_5 надав товаришу банківську картку, повідомивши пін-код до неї та попросив зняти кошти у сумі 200 грн., які в подальшому були передані ОСОБА_6 .. В той же час, обвинувачений повідомив потерпілому, що неподалік від місця, де вони знаходяться в таксі очікує дівчина, яка повинна здійснити огляд телефону, проте у зв`язку із поганим самопочуттям не може підійти до них. Прибувши до місця, де знаходилось таксі, ОСОБА_6 відмовився сісти у нього та надати телефон для огляду знайомій обвинуваченого ОСОБА_9 , яка очікувала всередині автомобіля. Надалі, у зв`язку із категоричною відмовою потерпілого, за проханням ОСОБА_5 огляд телефону за межами автомобіля провів його знайомий ОСОБА_8 . В подальшому, ОСОБА_11 виявив бажання самостійно оглянути телефон, потерпілий не заперечуючи, надав мобільний пристрій у розпорядження ОСОБА_5 .. Останній, оглядаючи вирішив пройти до найближчого банкомату та зняти решту суми, необхідної для оплати вартості телефону. Проте, пройшовши банкомат, він не зупинився і попрямував далі, пришвидшивши рух. Намір не знімати залишок коштів виник раптово. У момент, коли ОСОБА_5 прямував до банкомату із телефоном потерпілого, його знайомий ОСОБА_8 залишався поруч із останнім, загороджуючи дорогу у напрямку в якому йшов ОСОБА_5 .. Пояснити такі дії ОСОБА_13 обвинувачений не може, оскільки все відбувалось спонтанно. Також обвинувачений ОСОБА_5 ствердив, що потерпілий ОСОБА_6 не прямував за ним. Усвідомивши, що має факт незаконного заволодіння, ОСОБА_5 викинув телефон у сміттєву урну, яка знаходилась на вул. Городоцькій у м. Львові. Надалі, до вказаного місця прибули працівники поліції та потерпілий ОСОБА_6 .

Не зважаючи на повне невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), під час проведення судового слідства та повновго визнаня своєї вини під час проведення судових дебатів, його вина, повністю доводиться наступними зібраними та дослідженими у кримінальному проводжені доказами:
- показами даними у судовому засіданні потерпілим ОСОБА_6 який показав, що 23 січня 2016 року йому зателефонував невідомий чоловік з приводу оголошення про продаж мобільного телефону марки «Samsung», розміщеного потерпілим на сайті «OLX». Вартість зазначеного телефону становила 1000 гривень. Цього ж дня, а саме 23 січня 2016 року о 15:00 год., із наміром продати вказаний мобільний телефон, ОСОБА_6 домовився про зустріч з обвинуваченим ОСОБА_5 біля пам`ятника Степану Бандері у м. Львові. Обвинувачений у телефонній розмові повідомив йому, що на вказану зустріч прийде із товаришем. В подальшому, обвинувачений ОСОБА_5 повторно зателефонував ОСОБА_14 та з невідомих причин переніс зустріч на 17:00 год.., на що останній погодився. О 16 год. 35 хв. ОСОБА_6 прибув до обумовленого у телефонній розмові місця та очікував на зустріч із потенційним покупцем. Через певний період часу до нього підійшов ОСОБА_5 та повідомив, що має намір придбати його мобільний телефон, проте, перед здійсненням купівлі, огляд телефону повинна здійснити його знайома, яка володіє певними навичками щодо визначення технічного стану мобільних телефонних пристроїв. В процесі очікування на зазначену дівчину, до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 підійшов знайомий останнього, уточнив чи саме ОСОБА_6 здійснює продаж мобільного телефону та в подальшому кудись відлучився. Надалі, ОСОБА_5 запропонував потерпілому підійти до тролейбусної зупинки, яка знаходиться на вулиці Шептицьких у м. Львові, оскільки туди на таксі під`їхала дівчина, яка повинна оглянути мобільний пристрій. Підійшовши до зазначеної зупинки, потерпілий побачив автомобіль, на задньому сидінні якого знаходився чоловік, який підходив до обвинуваченого та потерпілого, коли останні перебували біля пам`ятника Степану Бандері та незнайома дівчина. В подальшому потерпілому було запропоновано присісти у автомобіль та надати телефон для огляду. Потерпілий ОСОБА_6 відмовився та повідомив обвинуваченому та його товаришу, що огляд телефону дозволить проводити лише на вулиці, поза межами автомобілю. Проте, ОСОБА_5 та його товариш наполягали на проведенні огляду у автомобільному транспорті. У зв`язку із тим, що вказана обставина насторожила ОСОБА_6 , останній відмовився від наміру продавати мобільний телефон обвинуваченому і попрямував у протилежному напрямку від автомобіля в сторону парку. ОСОБА_5 та його товариш наздогнали ОСОБА_6 та повідомили, що огляд проведуть самостійно. Погодившись, ОСОБА_12 надав мобільний пристрій у розпорядження товариша обвинуваченого. Також, ОСОБА_6 повідомив, що не пригадує чи зазначена особа після проведення перевірки технічних характеристик телефону, повернула такий безпосередньо йому, чи надала для огляду ОСОБА_5 , проте надалі мобільний пристрій власноручно оглядав ОСОБА_5 .. Після того, коли телефон вже перебував у розпорядженні обвинуваченого, товариш останнього знову кудись відлучився. Оглядаючи телефон, ОСОБА_5 постійно відходив від потерпілого на відстань 1-2 метрів. ОСОБА_6 , насторожений поведінкою обвинуваченого, звернувся до нього із проханням проводити огляд телефону стоячи на місці. Проте, ОСОБА_5 не реагуючи на прохання потерпілого почав бігти із телефоном в руках в сторону «Привокзального ринку». ОСОБА_6 побіг вслід за ОСОБА_15 , вигукуючи: «Стій! Зупинися!». ОСОБА_11 продовжував бігти по вулиці Тобілевича, прямуючи до вул. Городоцької. Надалі, ОСОБА_6 побачивши службовий автомобіль працівників поліції, зупинив його та вказав на ОСОБА_5 , як на особу, яка відкрито викрала його мобільний телефон. Працівники поліції, з метою перевірки обставин, попрямували по вул. Городоцькій до кафе «Смачні Сезони», де перебував ОСОБА_5 .. Через невеликий проміжок часу до вказаного місця добіг ОСОБА_6 .. В процесі відібрання пояснень працівниками поліції від учасників події, хтось із очевидців повідомив, що мобільний телефон знаходиться в сміттєвій урні і що його туди помістив ОСОБА_5 .. В подальшому ОСОБА_6 попрямував до Галицького ВП ГУ НП у Львівській області з метою написання заяви про вчинення злочину щодо нього та надання пояснень.

- показами даними у судовому засіданні свідком ОСОБА_16 , який пояснив, що займає посаду інспектора патрульної служби м. Львова. У січні 2016 року під час патрулювання на вул. Городоцькій у м. Львові, до нього звернувся потерпілий ОСОБА_6 та повідомив про факт відкритого викрадення мобільного телефону, вказавши на особу обвинуваченого ОСОБА_5 . З використанням службового автомобілю, працівники поліції прибули до місця, де знаходився обвинувачений, а саме до кафе «Смачні сезони», яке розташоване на перехресті Залізничної та Городоцької вулиць, одночасно побачивши, що ОСОБА_5 втікаючи викинув невідомий предмет у сміттєву урну. В подальшому, очевидці, які на той момент перебували у вказаному місці, повідомили, що обвинувачений ОСОБА_5 викинув у згадану урну саме мобільний телефон. Надалі, з метою з`ясування обставин події була викликана слідчо-оперативна група ГВП ГУ НП у Львівській області.

- показами даними у судовому засіданні свідком ОСОБА_17 , який пояснив, що займає посаду інспектора патрульної служби м. Львова, та надав аналогічні покази показам свідка ОСОБА_16 .

Суд надає віри показанням потерпілого ОСОБА_6 , які є послідовними, об`єктивно відображають обставини справи та стверджуються іншими безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами.

Обвинувачений, заперечуючи показання потерпілого, не навів доводів та аргументів, які б ставили під сумнів їх правдивість та стверджували упередженість ОСОБА_6 по відношенні до останнього.

Суд приймає до уваги показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 як об`єктивні, оскільки вони підтверджуєються іншими доказами у кримінальному провадженні.. Зазначені показання свідків є допустимими, узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні.

Так, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 186 КК України підтверджується дослідженими в процесі судового слідства доказами: показами потерпілого ОСОБА_6 , даними у судовому засіданні; показами свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , даними у судовому засіданні; протоколом огляду місця події від 21.01.2016 р. (а.с.6-8); протоколом затриманя особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 23.01.2016 р. (а.с.22-26); постановою про залучення потерпілого від 23.01.2016 р. (а.с. 28); протоколом огляду предмету від 26.01.2016 р. яким було оглянуто вилучений мобільний телефон марки «Samsung Duos 7262», та фототаблиця до нього ( а.с. 51-55); постановою про визнання предметів речовими доказами і прилученням їх до матеріалів кримінального провадження від 26.01.2016 р., якою мобільний телефон марки «Samsung Duos 7262», визнаний речовим доказом по справі. (а.с.56).

Зазначені докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, є допустимими, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим діяння, інкримінованого йому стороною обвинувачення, відтак за відсутності будь-яких суперечностей по справі суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 в пред`явленому обвинуваченні.

Аналізуючи позицію обвинуваченого на стадії судового слідства щодо заперечення своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч.2 ст. 186 КК України та його показання у суді, суд приходить до висновку, що така позиція не відповідає зібраним та дослідженим об`єктивним доказам по справі, спрямована на уникнення відповідальності за вчинене; спростовується встановленими фактичними обставинами і доказами по кримінальному провадженні, а саме послідовними та вичерпними показаннями потерпілого ОСОБА_6 , та свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 даними ним у судовому засіданні, які підтвердили, що саме обвинувачений ОСОБА_5 вчинив замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Заперечення своєї винуватості обвинуваченим у вчиненні злочинних дій суд розцінює, як обрану ними позицію захисту; доводи обвинуваченого спростовуються об`єктивними доказами у справі, наведеними у мотивованій частині вироку. Оцінюючи показання потерпілого та свідків в частині скоєння обвинуваченим ОСОБА_5 злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч.2 ст.186 КК України, суд надає їм віри, оскільки вони знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку з іншими матеріалами справи, нічим не спростовані, доповнюються іншими доказами. Обвинувачений не навів доводів чи мотивованих аргументів, які б дали підстави вважати, що потерпілий ОСОБА_6 його оговорює.

Оцінюючи докази в їх сукупності суд визнає їх допустимими, належними, достатніми та достовірними і такими, які об`єктивно і повно доводять вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, предаченого ч. 2 ст. 15 - ч.2 ст. 186 КК України. Таким чином, аналізуючи наведені докази, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доведена.

За таких обставин дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 186 КК України, тобто замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено; обставини, що пом`якшують покарання не встановлені, обставини справи, характеристику, та вважає за необхідне призначити покарання за вказаний злочин у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.186 КК України. Однак, враховуючи особу обвинуваченого, наявності у нього на утриманні тяжко хворої громадянської дружини та її малолітньої дитини, та те, що ОСОБА_5 з моменту внесення застави вживав заходи для працевлаштування, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України, так як його виправлення та перевиховання можливі без ізоляції від суспільства. З урахуванням характеру суспільно небезпечного діяння, суд вважає доцільним застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 положення ст. 76 КК України, з покладанням відповідних обов`язків.

Запобіжний захід у вигляді взяття під варту, який перейшов у заставу, обвинуваченому ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу, враховуючи особу та тяжкість злочинного діяння, слід залишити без змін.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Samsung Duos 7262» слід залишити потерпілому ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 - ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання ОСОБА_5 звільнити з випробуванням строком на 3 (три) роки.
Зобов`язати засудженого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтись в ці органи для реєстрації.
Запобіжний захід у вигляді взяття під варту, який перейшов у заставу, обвинуваченому ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу, враховуючи особу та тяжкість злочинного діяння, слід залишити без змін.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «Samsung Duos 7262», - залишити потерпілому ОСОБА_6 .

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Галицький районний суд м. Львова до Апеляційного суду Львівської області з підстав, передбачених ст.394 КПК України, а засудженим - з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1