УХВАЛА
іменем України 142/1158/16-к
"08" серпня 2016 р. 1-кс/142/108/16
смт. Піщанка
Слідчий суддя Піщанського районного суду Вінницької області ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
Слідчий СВ Піщанського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_4 , звернувся до Піщанського районного суду з клопотанням погодженим із прокурором Бершадської місцевої прокуратури Вінницької області молодшим радником юстиції ОСОБА_3 про арешт майна.
Клопотання вмотивоване тим, що службовими особами Крижопільського ОДПІ ДФС у Вінницькій області, шляхом зловживання службовим становищем, було незаконно реалізовано безхазяйне рухоме майно, чим було завдано істотної шкоди громадським інтересам.
25.05.2016 року дані відомості було внесено до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 ч. 1 КК України.
Статею 167 КПК України передбачені підстави для тимчасового вилучення майна.
Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення;
є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом;
набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Підстави для арешту майна передбачено ст. 170 КПК України.
Арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, шо вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Заборона використання житлового приміщення, в якому на законних підставах проживають будь-які особи, не допускається.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, а прокурор не заперечував проти його задоволення.
Суд приходить до висновку, що клопотання є не обґрунтованим і таким що не підлягає до задоволення.
На підставі наведенного, керуючись ст. 107, 167 75, 395 КПК України, -
Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: