Справа № 182/4831/16-к
Провадження № 1-кп/0182/547/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.09.2016 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополь кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.08.2016 р. за № 0002949 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - м. Нікополь Дніпропетровської обл., громадянина України, проживаючого за зареєстрованого у АДРЕСА_1 , з освітою 6 кл., учня 7-го класу КЗ «НСЗШ № 12», неодруженого, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
законного представника н/л ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
представника служби у справах
дітей Нікопольської міськради ОСОБА_7
представника СЮП ВП ОСОБА_8 -
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_3 01.08.2016 р. приблизно о 10.20 год., знаходячись біля КЗ «НСЗШ № 5», розташованої по вул. Гагаріна 54/а в м. Нікополь Дніпропетровської області, побачив малолітнього ОСОБА_9 , який тримав у руці мобільний телефон.
В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення мобільного телефону. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 , прослідував за ОСОБА_9 до буд. № 18 по пр. Трубників в м. Нікополь, де, діючи умисно відкрито з корисливих мотивів, для придушення можливого опору зі сторони ОСОБА_9 схопив його рукою за шию, від чого останній впав на асфальт та отримав тілесні ушкодження у вигляді: садна підборіддя, двох саден правого ліктьового суглобу, синця правої гомілки, які згідно з висновком судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, тим самим застосував насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, після чого вирвав з правої руки потерпілого мобільний телефон. Таким чином. ОСОБА_3 заволодів мобільним телефоном «НТС DESIRE CV» вартістю 4500 грн. з сім-картою мобільного оператора «МТС» вартістю 100 грн., з сім-картою мобільного оператора «Київстар» вартістю 150 грн., карткою пам`яті на 16 гб вартістю 325 грн., що належать потерпілій ОСОБА_10 , чим завдав останній матеріальну шкоду на загальну суму 5175 грн. З місця вчинення злочину з мобільним телефоном втік. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і пояснив суду, що влітку 2016 р. у вранішній час він проходив біля КЗ «НСЗШ № 5», побачив трьох хлопців. Один з хлопців тримав у руці мобільний телефон. Він вирішив забрати телефон у хлопця і пішов за ним. Два інші хлопця пішли у іншу сторону, він підійшов до потерпілого, хотів вирвати телефон, якось так сталося, що він зачепив хлопця і той впав на асфальт. Потім він забрав телефон і пішов з місця злочину. Телефон продав чоловіку, який, як йому було відомо, скуповує і перепродає мобільні телефони, за 600 грн., гроші витратив на власні потреби. У вчиненому він розкаюється. Обіцяє більше злочинів не вчиняти, постійно відвідувати школу і тренування.
Винуватість обвинуваченого підтверджується також письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження:
-протоколом огляду місця події від 01.08.2016 р. території біля буд. № 18 по пр. Трубників в м. Нікополь, де було вчинено злочин з фото-таблицею (а.п. 11-19);
-копіями документів на телефон (а.п. 23-25);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.08.2016 р., відповідно до якого потерпілий ОСОБА_9 з 4-х пред`явлених фотознімків упізнав за рисами обличчя ОСОБА_3 , як особу, яка викрала у нього мобільний телефон (а.п. 33-35);
-висновком судово-медичної експертизи № 530 від 03.08.2016 р., відповідно до якої у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: садна підборіддя, двох саден правого ліктьового суглобу, синця правої гомілки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів або від ударів о такі предмети (а.п. 40);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.08.2016 р., відповідно до якого свідок ОСОБА_11 з 4-х пред`явлених фотознімків упізнав за рисами обличчя ОСОБА_3 , як особу, у якої він придбав мобільний телефон (а.п. 46-48);
-протоколом огляду від 01.08.2016 р. добровільно виданого для огляду свідком ОСОБА_11 мобільного телефону, імей якого збігається з імей викраденого телефону (а.п. 51-53);
- розпискою потерпілої про отримання телефону (а.п. 55).
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, за якими він обвинувачується.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають вірну правову кваліфікацію за ч.2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч.2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, ст.. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, ст. 69-1 КК України, яка передбачає, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, а також ст.. 103 КК України, відповідно до якої при призначенні покарання неповнолітньому суд також враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 показала, що вона є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_3 , крім того у неї є ще старша донька, вони проживають усі разом з її матір`ю та 2-ма онуками дітьми доньки, у гуртожитку. Вона виховувала сина і доньку сама, щодо сина є одинокою матір`ю. Вона постійно працює, тому не змогла уділити достатньо уваги вихованню сина. Крім того, вважає, що однією з причин вчинення сином злочину стало негативне оточення сусіди, які проживають у гуртожитку, серед яких є неодноразово засуджені особи. Змінити житло вона не має можливості внаслідок скрутних матеріальних обставин. З сином у неї гарні відносини, він їй допомагає. Вважає, що син зробив висновки і у подальшому не буде вчиняти злочини.
Представник служби у справах дітей Нікопольської міськради ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_3 на обліку у служби не перебуває, скарг на нього раніше не надходило. Після обстеження умов його проживання, виховання, навчання зроблено висновок, що він має всі належні умови, відносини у сім`ї нормальні, мати здатна здійснювати контроль за його поведінкою.
Представник сектору ювенальної превенції Нікопольського ВП ГУНП України у Дніпропетровській обл.. ОСОБА_8 також пояснив, що ОСОБА_3 у них на обліку не перебував і у поле зору не потрапляв. Також він не був помічений у відносинах з кримінальними особами.
Призначаючи покарання обвинуваченому суд, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.. 12 КК України відносяться до тяжких, особу винного, який раніше судимим не був, на даний навчається у КЗ «НСЗШ № 12».
Також судом враховується, що ОСОБА_3 виховувався у неповній родині разом з матір`ю, старшою сестрою, відносини з матір`ю у нього хороші, вона здатна здійснювати на нього виховний вплив, що за місцем навчання характеризується посередньо, що він на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, може повністю усвідомлювати значення свої дій і керувати ними, обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, вчинення правопорушення в неповнолітньому віці, відшкодування шкоди, при відсутності обставин, що обтяжують покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі.
Разом з тим, оскільки відповідно до ст.. 17.1 Мінімальних стандартних правил Організації Об`єднаних Націй, що стосуються відправлення правосуддя у відношенні неповнолітніх (Пекінських правил), прийнятих резолюцією 40/33 Генеральної Асамблеї від 29.11.1985 р. неповнолітнього правопорушника не слід позбавляти особистої свободи, якщо тільки він не визнаний винним у відношенні до тяжкого діяння з застосуванням насильства проти іншої особи або у неодноразовому вчиненні інших тяжких правопорушень, а також при відсутності іншої відповідної міри впливу, ст.. 19 Правил, що поміщення неповнолітніх в будь-яку виправну установу завжди повинно буди крайньою мірою.
Враховуючи, що ОСОБА_3 , який раніше судимий не був, вчинив один тяжкий злочин, враховуючи всі обставини справи, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, тому вважає можливим застосувати щодо нього ст. 104, 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п. 2), 3) ч.1 ст. 76 КК України.
Запобіжні заходи не обиралися. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Цивільні позови по справі не заявлені.
Речові докази викрадений мобільний телефон «НТС DESIRE CV», який знаходяться у потерпілої ОСОБА_10 залишити їй.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374, 484, 485, 487 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч.2 ст. 186 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 104, 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі п 2), 3) ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Міра запобіжного заходу не обиралася. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Речові докази викрадений мобільний телефон «НТС DESIRE CV», який знаходяться у потерпілої ОСОБА_10 залишити їй.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської обл. протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити сторонам кримінального провадження.
Суддя ОСОБА_1