В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.11.2016 Справа №607/10237/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі колегії суддів:

головуючого-судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0002679 про обвинувачення

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кутаїсі, Республіки Грузія, громадянина Грузії, з середньою освітою, одруженого, на утриманні 2 малолітніх дітей, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2 і 5 ст.185 КК України,

за участю: прокурорів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , захисника ОСОБА_15 , обвинуваченого ОСОБА_16 , перекладача ОСОБА_17

ВСТАНОВИВ:
Так, 14 жовтня 2014 року у період часу з 15 год. 40 хв. до 16 год. 00 хв. в обвинуваченого ОСОБА_16 , який перебував у м.Тернополі на вул.Гайовій, 8, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який, обвинувачений тоді ж і там же, переконавшись у тому, що за ним ніхто не спостерігає та, що він не буде поміченим сторонніми особами, підійшов до автомобіля марки «МАН», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ТзОВ «Д-транс», де, скориставшись відсутністю водія даного автомобіля, шляхом вільного доступу, проник у його салон, звідки таємно викрав сумку із тканини чорного кольору, вартістю 25 грн., в якій знаходились наступні речі: грошові кошти в сумі 700 грн., посвідчення водія, учасника бойових дій, паспорт громадянина України, банківська картка АТ «Дельтабанк», видані на ім`я ОСОБА_14 , свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів «МАН», д.н.з. НОМЕР_1 та «Вольксваген», пластикова картка «Нової пошти», блокнот коричневого кольору із записами, в`язка з 4 ключів та ключем від домофону, які цінності у грошовому виразі для потерпілого не становлять. Після цього, із викраденим майном обвинувачений ОСОБА_16 з місця вчинення даного кримінального правопорушення втік, чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 725 грн.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_16 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2 і 5 ст.185 КК України, не визнав та показання щодо фактичних обставин кримінального провадження давати відмовився.

Незважаючи на невизнання своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_16 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2 і 5 ст.185 КК України, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України повністю доводиться сукупністю доказів, що були зібрані під час досудового розслідування та судового розгляду, які були проаналізовані та оцінені судом у судовому засіданні, зокрема, в частині, що стосується епізоду таємного викрадення майна ОСОБА_14 :

- показаннями допитаного під час судового розгляду потерпілого ОСОБА_14 , який пояснив, що на той час, коли сталася крадіжка, він працював водієм на фірмі «Д-транс». В той день, 14 жовтня 2014 року, після обіду він розвантажував речі з автомобіля на вул.Гайовій у м.Тернополі біля магазину сантехніки, де біля транспортного засобу інших людей не бачив. Коли почав рух транспортним засобом, то відчув, що пробите переднє колесо, після чого вийшов з автомобіля, не зачинивши при цьому дверцята, оглянув її, а коли повернувся через 2-3 хв., помітив, що немає сумочки, яку залишив під кріслом. В сумочці знаходилися: водійське посвідчення, банківські картки, ключі від квартири, посвідчення учасника бойових дій, близько 700 грн. Приблизно через 15 хв. йому, потерпілому, зателефонували з банку та повідомили, що введено неправильний пін-код, на що він, ОСОБА_14 , зателефонував у міліцію, працівники якої протягом певного часу прибули на одній машині «Жигулі», які, перед цим, телефонували в банк та запитували, де саме намагались зняти грошові кошти. В тому ж районі знайшли документи без сумочки і грошей. При складанні процесуальних документів були присутні поняті та інші люди. З ним, потерпілим, на місці події залишилися 2 працівників міліції, а інші поїхали в напрямку автовокзалу, після чого вони, потерпілий та 2 працівників міліції, приєдналися до групи інших осіб та близько 40 хв. ходили по району автовокзалу. Пізніше, знайшовши його речі, а саме документи, які лежали зверху на смітті в баку, працівники міліції брали з них відбитки пальців. Повідомив, що банкомат забрав банківську карточку, а пізніше банк видав другу. Зазначив, що приблизно в травні-червні йому повідомили, що до вчинення даного злочину підозрюється якась людина, знайшли її по відбитках пальців;

- заявою ОСОБА_14 від 14 жовтня 2014 року, в якій він просить працівників міліції встановити та притягнути до кримінальної відповідальності невідомих йому осіб, які 14 жовтня 2014 року в період з 15 год. 40 хв. до 16 год. 00 хв. по вул.Гайовій, 8 у м.Тернополі скоїли крадіжку його сумочки, яка знаходилась в салоні автомобіля «МАН», д.н.з. НОМЕР_1 , в якій знаходились: паспорт громадянина України на його, ОСОБА_14 , ім`я, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів «МАН», д.н.з. НОМЕР_1 та «Вольксваген», д.н.з. НОМЕР_2 , банківська карточка № НОМЕР_3 , ключі від квартири, паливна карточка, чеки із заправки та грошові кошти в сумі близько 700 грн.;

(т.2, а.м.к.п.18)

- карткою первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону, з якої слідує, що 14 жовтня 2014 року о 16 год.20 хв. до ТВМ УМВСУ в Тернопільській області зателефонував ОСОБА_14 , який повідомив про те, що 14 жовтня 2014 року близько 16 год. по вул.Гайовій, 8, шляхом вільного доступу невідомими особами з його автомобіля «МАН» викрали чоловічу сумочку, в якій знаходились паспорт громадянина України, свідоцтво про реєстрацію т/з, банківські картки та грошові кошти;

(т.2, а.м.к.п.19)

- протоколом огляду місця події разом з таблицею ілюстрацій до нього від 14 жовтня 2014 року, за яким було оглянуто місце події, а саме територію в АДРЕСА_2 , а також транспортний засіб марки «МАН», д.н.з. НОМЕР_1 , зафіксовано обстановку, виявлено та вилучено папілярні узори пальців рук, а також встановлено, що переднє праве колесо автомобіля пошкоджене;

(т.2, а.м.к.п. 21-23)

- протоколом огляду місця події разом з таблицею ілюстрацій до нього від 14 жовтня 2014 року, за яким було оглянуто місце події, а саме територію в м.Тернополі по вул.Живова, 37, поблизу супермаркету «Плазма», де зафіксовано обстановку, а біля одного із сміттєвих контейнерів виявлено раніше викрадені речі ОСОБА_14 , за виключенням грошових коштів, банківської картки та сумочки чорного кольору, вилучено папілярні узори пальців рук;

(т.2, а.м.к.п. 24-26)

- висновком судової дактилоскопічної експертизи №360 від 24 листопада 2014 року, згідно якого серед вилучених 14 жовтня 2014 року під час оглядів місць подій слідів папілярних узорів є придатні для ідентифікації особи (осіб);

(т.2, а.м.к.п. 32-39)

- висновком додаткової судової дактилоскопічної експертизи №233 від 22 квітня 2015 року, відповідно до якого слід пальця руки, вилучений з внутрішньої прозорої пластикової вставки коричневої обкладинки від документів, яка знаходилась біля смітника, залишений великим пальцем лівої руки ОСОБА_16

(т.2, а.м.к.п. 43-50)

Відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Таким чином, ураховуючи ч.3 ст.337 КПК України, що стосується обвинувачення ОСОБА_16 в цій частині, зокрема, кваліфікуючої ознаки вчинене за попередньою змовою групою осіб, то у даному випадку колегія суддів, зважаючи на досліджені та проаналізовані в судовому засіданні докази, приходить до висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а саме таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, оскільки докази на підтвердження існування групи осіб та попередньої змови відсутні та не надані стороною обвинувачення, та приходить до висновку про те, що, зважаючи на вищенаведене, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Крім цього, згідно обвинувального акту, ОСОБА_16 обвинувачується у тому, що 16 жовтня 2014 року у період часу з 10 год. 40 хв. до 11 год. 05 хв. в обвинуваченого ОСОБА_16 , який попередньо домовився із невстановленими органом досудового розслідування особами та перебував у АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який, обвинувачений тоді ж і там же разом із невстановленими органом досудового розслідування особами, переконавшись у тому, що за ними ніхто не спостерігає та, що вони не будуть поміченими сторонніми особами, підійшли до належного ОСОБА_18 автомобіля марки «Опель Астра», д.н.з. НОМЕР_4 , де шляхом розбиття його заднього правого скла, проникли у салон даного автомобіля, звідки повторно таємно викрали барсетку чорного кольору, вартістю 100 грн., грошові кошти в сумі 14 000 Євро, що еквівалентно 229 660, 2 грн., 7 000 доларів США, що еквівалентно 90 660, 12 грн., 110 000 грн., металеву запальничку «Тайгер», чорного кольору, вартістю 90 грн., сонцезахисні окуляри («хамелеони» для водіїв) з оправою чорного кольору, вартістю 150 грн., брелок для ключів у вигляді металевої полоси із надписом «Україна» (на червоному фоні чорними літерами) посвідчення водія та паспорт громадянина України для виїзду за кордон, видані на імя ОСОБА_13 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Опель Астра», д.н.з. НОМЕР_4 , картки знижок, серед яких була картка аптеки «Ромашка», «Колінз», різні візитки, 3 банківські картки АТ «Дельтабанк» на різні валюти: гривні, Євро, долари, які цінності у грошовому виразі для потерпілого не становлять. Після цього, із викраденим майном обвинувачений ОСОБА_16 разом із невстановленими органом досудового розслідування особами з місця вчинення даного кримінального правопорушення втекли, чим спричинили потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 430 710, 32 грн., тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, а саме таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.

Як було зазначено вище, допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_16 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, у тому числі, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, не визнав та показання щодо фактичних обставин кримінального провадження давати відмовився.

Стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, а саме таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, було надано виключно наступні докази:

- показання допитаного під час судового розгляду потерпілого ОСОБА_13 , який пояснив, що після весілля, яке відбулося в 2011 році, з дружиною та матір`ю, яка працює за кордоном, поставили за мету придбати квартиру, на яку почали накопичувати кошти. У них були грошові кошти, подаровані на весілля, а також матір передавала з-за кордону грошові кошти, інші кошти він відкладав протягом трьох років з зарплати. Коли вони назбирали необхідну суму грошей, почали цікавитися у будівельних компаніях стосовно придбання квартири. Грошові кошти у національній одиниці зберігали у «Дельтабанку», долари і Євро вдома. Коли настала нестабільна ситуація з курсом валют, гривні 110 000, протягом місяця забирав з депозитного рахунку банку. 14 жовтня 2014 року в нього, потерпілого, був вихідний день та вони з дружиною, а також знайомий зі своєю дівчиною поїхали дивитися на квартиру по АДРЕСА_4 , яку будував «Тернопільбуд». Оглянувши її, квартира їм сподобалася, після чого він, ОСОБА_13 , зателефонував з мобільного телефону на стаціонарний номер компанії-будівельника та забронював її, повідомивши поверх, розміщення, площу та інші показники та назвав своє ім`я, на що у відповідь повідомили, що для того, щоб ця квартира залишилася за ними, необхідно внести завдаток, приблизно 120-130 000 грн. У день крадіжки - 16 жовтня 2014 року близько 07 год. 30 хв. він, потерпілий, взяв необхідну суму коштів, які поклав в сумочку та поїхав на власному автомобілі марки «Opel Astra», 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 , сірого кольору, тоновані вікна, з центральним замком, не обладнаний сигналізацією, на роботу в пункт прийому металобрухту. Відзначив, що в той день хотів дати завдаток або ж більшу суму коштів, оскільки тоді долар був нестабільний. Перед тим, вони домовилися з дружиною, що беруть цю квартиру, однак про це ніхто не знав. Приїхавши на роботу о 08 год., клієнтів ще не було, тому він сидів в машині, слухав музику, потім закрив автомобіль та ходив по площадці. Зранку десь о 10 год. 40 хв. він, ОСОБА_13 , побачив чоловіка - обвинуваченого та з ним були ще двоє людей, які викликали підозру. Обвинувачений стояв біля його машини ззаду та курив, а інші двоє чоловіків далі біля ваги збоку. Автомобіль був закритий та завжди знаходився у полі зору. Хтось з клієнтів покликав його, він відійшов, десь 3 хв. автомобіль був без нагляду і, коли він, потерпілий, повернувся, то помітив, що заднє праве скло розбите та немає барсетки, яка знаходилась праворуч на задньому сидінні, в якій було 14 000 Євро, купюрами по 50 Євро, 7 000, купюрами по 100 доларів, 110 000 грн., купюрами по 200 грн., а також окуляри, запальничка, розмір барсетки - близько 30-40 см.*20 см. чорного кольору з металевою емблемою. Також він, потерпілий, доповнив, що декілька тижнів до дня скоєння злочину, коли не було людей у пункті прийому металобрухту, він вийшов на вулицю та помітив, як невідомий чоловік стояв біля його автомобіля, в якого він тоді запитав, що він там робить, на що незнайомий чоловік російською мовою з грузинським акцентом риторично запитав, а чому не можна йому там стояти. Потерпілий сказав, що при умові, якщо він не має там будь-яких справ, то попросив покинути територію. Він, ОСОБА_13 , зазначив, що на той час вартість квадратного метра даної квартири коштувала 7100 грн., квартира була площею 63 квадратних метри. Таким чином, вартість всієї квартири становила близько 400 000 грн. Про намір купити квартиру знали небагато людей, окрім матері, батька, дружини, це було відомо ще товаришу на прізвище ОСОБА_19 та його дівчині, з якими вони ходили оглядати квартиру. Про наявність у них грошей для купівлі квартири сторонні люди не знали, а також нікому не було відомо, крім дружини, що того ранку він мав з собою таку велику суму грошових коштів. Повідомив, що зарплата в нього була близько 6 000 грн., крім того матір передавала з-за кордону грошові кошти, в основному через водіїв маршруток. Він, потерпілий, доповнив, що спочатку сказав, що викрали грошові кошти в гривнях, а потім через декілька днів повідомив, що викрали грошові кошти, окрім гривень, ще й в іноземній валюті, бо після крадіжки був шокованим та подумав, що взяв тільки гривні, а жінка сказала, що він забрав всі грошові кошти і тоді згадав, що дійсно їх взяв, оскільки мав намір обміняти їх по вигідному курсу;

- показання допитаної під час судового розгляду свідка ОСОБА_20 дружини потерпілого ОСОБА_13 , яка пояснила, що після одруження, накопичували грошові кошти для придбання власної квартири. Для цього свекруха, яка працювала за кордоном, допомагала, до того ж вона мали весільні гроші та відкладали із зарплати чоловіка. Коли була необхідна сума, вирішили купити квартиру біля обласної лікарні в м.Тернополі. Квартиру оглядали на свято Покрови 14 жовтня 2014 року разом з чоловіком, його другом та дівчиною друга. В подальшому, її чоловік мав занести завдаток за цю квартиру. Зранку 16 жовтня 2014 року, коли потерпілий йшов на роботу, то сказав, що бере гроші. Їй не було відомо, яка сума необхідна для завдатку. Приблизно після обіду того ж дня зателефонував ОСОБА_13 , який повідомив їй, що гроші викрали з автомобіля «Opel Astra».Щодо суми грошових коштів, які в них були, пояснила, що вона була обізнаною про те, що є гроші, знала, де вони лежать, але їх не рахувала (гривні), чоловік сказав скільки їх є, були ще 14 000 Євро і про долари знала, бо це були весільні гроші 7000 доларів США;

- показання свідка ОСОБА_21 , який в судовому засіданні пояснив, що в серпні 2014 року відпочиваючи в м.Івано-Франківську, познайомився з людиною грузинської національності, з ним підтримував зв`язок, здзвонювались. В кінці вересня на початку жовтня 2014 року грузин зателефонував до нього, свідка, і повідомив, що знаходиться в м.Тернополі та має намір з ним зустрітись, що вони і зробили, при цьому, із ним, грузином, ще були ОСОБА_22 і ОСОБА_23 . Зустрівшись, вони деякий час спілкувались, і при розмові хтось з грузинів запитав, чи він не знає якихось людей, які мають гроші, на що він, свідок, відповів, що раніше займався металом і є знайомий ОСОБА_24 ( ОСОБА_13 ), який має свій пункт прийому металобрухту. Доповнив, що йому, свідку, було відомо про те, що у ОСОБА_13 є гроші, оскільки він, свідок, займався купівлею металу та в подальшому його здавав ОСОБА_13 . Вони попросили, щоб він, свідок, поїхав і показав їм місце, де знаходиться ця металобаза. Поїхали туди автомобілем ОСОБА_22 , а саме на вул.Промислову в м.Тернополі, де він, свідок, сказав, що є автомобіль ОСОБА_13 - «Opel Astra» сірого кольору, а тому, відповідно є і власник та вони можуть з ним поговорити. ОСОБА_24 тоді він, свідок, не бачив, були там близько 10 хв. Хтось з них сказав, що пізніше приїдуть, тоді вони повернулися в місто, відвезли його додому і більше з того часу він нікого не бачив. Відзначив, що спільних знайомих з ОСОБА_24 у нього немає, з ним дружніх відносин не підтримував. Щодо другого чоловіка грузинської національності, то він, свідок, пояснив, що ОСОБА_25 (так його звали) людина кавказької зовнішності, ростом до 170 см, віком 40-45 років, худорлявої статури, сиве волосся, коротко стрижений, без бороди. Із ОСОБА_16 спілкувалися російською мовою. Доповнив, що був засудженим в серпні за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді громадських робіт строком 240 годин, які відбував на кладовищі разом із ОСОБА_22 . Показання у даному кримінальному провадженні на досудовому розслідуванні надавав восени 2014 року, коли статусу підозрюваного чи свідка в іншому кримінальному провадженні не мав, а почав відбувати покарання в грудні 2014 року;

- показання допитаного під час судового розгляду свідка ОСОБА_26 (анкетні дані змінено), який пояснив, що у жовтні 2014 року у пункті прийому металобрухту троє невідомих людей викрали з автомобіля «Opel Astra» барсетку. В той день він приїхав до пункту прийому металу, який знаходиться за гіпермаркетом «Епіцентр», щоб запитати ціни на металобрухт, який хотів в подальшому здати. Перебуваючи там, він почув звук розбитого скла і побачив, як 3 людей викрадали барсетку, рука одного чоловіка була всередині автомобіля, він витягнув барсетку та передав її іншому. Перший чоловік стояв впритул до автомобіля, інші десь за 3 метри від нього. Після того вони почали тікати в напрямку від машини, але не повз нього, всі троє йшли прискореною ходою в одному напрямку, він не бачив, щоб вони перелазили через огорожу. Транспортний засіб стояв на так званій парковці, поруч стояли автомобілі, можливо, біля «Opel Astra», не пригадує скільки їх було. Не може сказати, на скількох машин розрахована парковка. Свідок знаходився на відстані, достатній, щоб побачити, що там відбувається, цих осіб він може впізнати. З його участю проводилося впізнання. Він впізнав особу, яка розбила вікно і витягнула барсетку, прізвища його не пригадує, він знаходився під номером 4. Пояснив, що він перебував на відстані десь приблизно 70 метрів від автомобіля, був там сам, на території в той час нікого не бачив. Він спілкувався з працівником бази, імені і прізвища його не знає, це був чоловік старше 30 років, ростом близько 170 см., плотної тілобудови, не може сказати, що це потерпілий, того чоловіка в судовому засіданні немає. Свідку не відомо, коли ті 3 чоловіків появилися на базі. Повідомив, що перш, ніж зайти на цю металобазу, він запитав людей біля «Епіцентру», де вона знаходиться. Він зайшов у ворота пункту прийому металобрухту, пройшов десь 10 метрів, побачив автомобіль «Opel Astra» з правої сторони, таким чином, йому було видно задній лівий кут машини і задню її частину. Не пригадує, які споруди були на території бази. Після того, як побачив факт крадіжки, пішов звідти. Потерпілий до нього не звертався. О котрій годині він прийшов у пункт прийому металобрухту, свідок не пригадує, з огляду на те, що він туди пішов після 2 годин після сну, а просинається, зазвичай, о 9-11 годині, то це була ранкова чи денна пора доби. Стосовно території пункту прийому металобрухту, повідомив, що вона огороджена, однак описати паркан не може, його висота десь 2-3 метри, вхід такою шириною, що можна було проїхати автомобілем, територія досить не маленька, від того місця, де він стояв, якщо дивитися вперед, огорожа була десь за 500 метрів, з правої сторони відстань до огорожі до 100м., за 100-200 метрів від нього знаходився метал, металобрухт був по купах, таких куп було декілька: до 10 штук, вони знаходилися в хаотичному порядку, на відстані 3 метри одна від одної, висота кожної купи десь 3-4 метри, ширина 4-5 метрів, довжини сказати не може. На території вантажного автомобіля не помітив, однак там був колійний кран. Щодо осіб, які здійснили крадіжку пояснив, що всі троє коротко стрижені, з темним волоссям, вік одного з них 29-30 років, другого - 30-35, третього він бачив погано, той стояв спиною, йому десь 40 років, не звернув увагу в чому вони були вдягнені. На думку свідка, його ніхто з цих чоловіків не помітив. Після того інциденту, через 2 тижні він звернувся в МВ УМВС України в Тернопільській області. Зазначив, що на момент скоєння крадіжки з ним був мобільний телефон, номер мобільного телефону впродовж півроку-року був незмінний. Сам телефон на даний час у нього новий, придбав його місяць назад, попереднім телефоном користувався десь 3 місяці, а ще перед тим використовував інший телефон близько півроку. З огляду на те, що він бачив лівий кут автомобіля, а розбите праве заднє вікно, він не може з впевненістю сказати, що підозрюваний виймав барсетку з салону автомобіля, він також припускає, що підозрюваний міг підняти її з землі;

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 17 жовтня 2014 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_13 повідомив працівникам міліції про те, що у період часу з 10 год. 40 хв. до 11 год. 05 хв. невстановлена особа, перебуваючи по вул.Промисловій, 28 у м.Тернополі, шляхом розбиття скла автомобіля «Оpel Astra», НОМЕР_4 , таємно викрала барсетку чорного кольору, в якій знаходились 110 000 грн., посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію т/з, паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_13 ;

(т.2, а.м.к.п. 68-69)

- протокол огляду місця події від 17 жовтня 2014 року разом з таблицею ілюстрацій до нього, відповідно до якого було оглянуто автомобіль ОСОБА_13 марки «Оpel Astra», д.н.з. НОМЕР_4 , зафіксовано обстановку у ньому, вибите праве заднє скло, а також вилучено сліди папілярних узорів пальців рук;

(т.2, а.м.к.п. 70-73)

- виписки по руху коштів на рахунках ОСОБА_13 в АТ «Дельтабанк», з яких слідує інформація про перебування у даній банківській установі сум грошових коштів потерпілого у період червня-жовтня 2014 року, зняття у цей період значної їх кількості у готівку;

(т.2, а.м.к.п. 94-100)

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 30 березня 2015 року, під час якого потерпілий ОСОБА_13 , серед пред`явлених йому для впізнання осіб, впізнав за статурою, тілобудовою та зовнішніми рисами обличчя ОСОБА_16 , як особу, яка напередодні вчинення кримінального правопорушення заходилась на вул.Промисловій в м.Тернополі;

(т.2, а.м.к.п. 101-103)

- інформація ТзОВ «Астеліт» про факти з`єднань номера телефону, яким користувався ОСОБА_16 станом на 16 жовтня 2014 року, з якої вбачається, що телефон із карткою номера НОМЕР_6 16 жовтня 2014 року період з 10 год. 26 хв. по 11 год. 07 хв. знаходився в зоні м.Тернополя, вул.Лук`яновича, 8, яка безпосередньо примикає до вул.Промислової у м.Тернополі, де було скоєне кримінальне правопорушення;

(т.2, а.м.к.п.117)

- повідомлення від 18 березня 2015 року, згідно якого начальник УКР УМВСУ в Тернопільській області ОСОБА_27 вказує на те, що в ході проведення аналізу з`єднань 16 жовтня 2014 року з 10 год. 26 хв. по 11 год. 04 хв. в районі скоєння злочину з`єднувались між собою 7 разів абоненти, серед яких, із номером НОМЕР_7 ОСОБА_10 ;

(т.2, а.м.к.п.118)

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 30 березня 2015 року, під час якого свідок із зміненими анкетними даними ОСОБА_26 , серед пред`явлених йому для впізнання осіб, впізнав за тілобудовою та зовнішніми рисами обличчя ОСОБА_16 , як особу, яка 16 жовтня 2014 року близько обіду перебувала на вул.Промисловій в м.Тернополі, неподалік прийому металобрухту та чия рука знаходилась в салоні автомобіля марки «Opel Astra», сірого кольору, після чого вийняла із салону автомобіля предмет чорного кольору, схожий на сумку;

(т.2, а.м.к.п. 134-136)

- протокол обшуку від 30 березня 2015 року, проведеного за місцем проживання ОСОБА_16 , що в АДРЕСА_1 , в результаті якого працівниками міліції було виявлено та вилучено різні речі та ювелірні вироби, а також брелок «Україна»;

(т.2 а.м.к.п. 146-149)

- протокол пред`явлення речей для впізнання від 31 березня 2015 року, під час якого потерпілий ОСОБА_13 , серед пред`явлених йому для впізнання брелоків, впізнав за зовнішніми ознаками та потертістю той брелок із написом «Україна», який у нього було викрадено 16 жовтня 2014 року разом із сумкою.

(т.2, а.м.к.п. 161-163)

Так, відповідно до вимог ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків передбачених цією статтею.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження стороною обвинувачення не було доведено достатньою сукупністю доказів обставини скоєння ОСОБА_16 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, як це викладено в обвинувальному акті.

Згідно ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, у тому числі, подія кримінального провадження (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, ст.92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках,- на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

За ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Згідно ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» №5 від 29.06.1990 року (із наступними змінами), всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

За ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Ст.370 КПК України передбачено, що обґрунтованим є таке рішення, що ухвалене судом на підставі об`єктивного з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення (ст.373 КПК України).

Так, колегія суддів, приймаючи до уваги показання потерпілого ОСОБА_13 , свідка ОСОБА_20 , а також документи, а саме: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 17 жовтня 2014 року (т.2, а.м.к.п. 68-69), протокол огляду місця події від 17 жовтня 2014 року разом з таблицею ілюстрацій до нього (т.2, а.м.к.п. 70-73), виписки по руху коштів на рахунках ОСОБА_13 в АТ «Дельтабанк» (т.2, а.м.к.п. 94-100), протокол пред`явлення особи для впізнання від 30 березня 2015 року (т.2, а.м.к.п. 101-103), проходить до висновку про те, що 16 жовтня 2014 року у м.Тернополі на вул.Промисловій, 28 в період часу з 10 год. 40 хв. до 11 год. 05 хв. мало місце вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України відносно потерпілого ОСОБА_13 за встановлених органом досудового розслідування обставин, зазначених в обвинувальному акті, за виключенням суб`єкта обвинуваченого ОСОБА_23 .

Колегія суддів критично оцінює показання допитаного під час судового розгляду свідка ОСОБА_26 (анкетні дані змінено), оскільки останній не зміг достеменно та чітко пояснити обставини його нібито перебування 16 жовтня 2014 року у м.Тернополі на вул.Промисловій, 28 в період часу з 10 год. 40 хв. до 11 год. 05 хв., а також обстановку на місці вчинення кримінального правопорушення, путаючись у своїх показаннях.

Крім цього, даний свідок із зміненими анкетними даними, при перевірці його особи колегією суддів перед його допитом в судовому засіданні, виявився таким, що неодноразово брав участь в судових розглядах інших кримінальних проваджень у якості свідка із зміненими анкетними даними, а тому у колегії суддів є обґрунтовані сумніви щодо правдивості та допустимості показань останнього, а тому дані показання колегія суддів оцінює критично та до уваги не приймає.

Враховуючи вказане, колегія суддів з вказаних підстава також критично оцінює та не приймає до уваги протокол пред`явлення особи для впізнання від 30 березня 2015 року, проведеного з свідком із зміненими анкетними даними ОСОБА_26 (т.2, а.м.к.п. 134-136).

Що ж стосується протоколу обшуку від 30 березня 2015 року, проведеного за місцем проживання ОСОБА_16 , що в АДРЕСА_1 , в результаті якого працівниками міліції було виявлено та вилучено різні речі та ювелірні вироби, а також брелок «Україна», який за протоколом пред`явлення речей для впізнання від 31 березня 2015 року, серед пред`явлених йому для впізнання брелоків, був впізнаним потерпілим ОСОБА_13 за зовнішніми ознаками та потертістю, як той, який у нього було викрадено 16 жовтня 2014 року разом із сумкою (т.2 а.м.к.п. 146-149, 161-163), то колегія суддів вважає, що вказаний брелок «Україна» не є річчю, що індивідуально визначена певними ознаками, має масовий характер фабричного виробництва, а тому приходить до висновку про неналежність наведених доказів відповідно до ст.85 КПК України, як таких, які прямо чи непрямо не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Самі ж по собі інші докази, а саме показання потерпілого ОСОБА_13 про те, що він бачив ОСОБА_16 безпосередньо перед вчиненням злочину на місці його вчинення, а також там же раніше, свідка ОСОБА_21 , інформація ТзОВ «Астеліт» про факти з`єднань номера телефону, яким користувався ОСОБА_16 станом на 16 жовтня 2014 року (т.2, а.м.к.п.117), а також повідомлення від 18 березня 2015 року (т.2, а.м.к.п.118) не можуть у своїй сукупності свідчити та належним чином стверджувати про винуватість ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України.

Крім цього, показання свідка ОСОБА_21 спростовуються показаннями свідка ОСОБА_22 , який в судовому засіданні пояснив, що знайомий з ОСОБА_21 , обвинуваченого ОСОБА_16 не знає. Повідомив, що по суті кримінального провадження йому нічого не відомо. Його, свідка, 01 листопада 2014 року викрали працівники міліції разом з потерпілим на ім`я ОСОБА_24 , прізвище якого йому не відоме з відділу по вул.Симоненка в м.Тернополі, після чого допитували та били протягом 2 діб, в чому приймав участь потерпілий, на автомобілі якого його вивезли з відділу. Працівники міліції показували відео, говорили, що це він зображений на відео та щоб він визнав себе винним у крадіжці, на що той відмовлявся, оскільки ніякої крадіжки не вчиняв. Міліціонери говорили, щоб він підписав якісь документи про невідомих грузинів, яких нібито він впізнав на відео. Коли свідок повідомив, що йому нічого з цього приводу не відомо, його били і це продовжувалося 2 доби. Наносили йому удари ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та інші, прізвищ яких він не знає (було їх 5-6 чоловіків), а саме: кидали його на підлогу та копали в приміщенні на вул.Яремчука 34 чи 36, де знаходиться «паспортний стіл». Працівники міліції сказали, що якщо він не буде співпрацювати з ними так, як вони цього хочуть, то знайдуть причину, щоб його «закрити» і його посадять. Свідок відмовився і вже через 24 год. його заарештували за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та ці ж працівники міліції стали свідками у кримінальному провадженні про його обвинувачення. Людини на ім`я ОСОБА_25 він не знає, людей з прізвищем ОСОБА_30 знає двох: один з них сидить, інший є працівником міліції, який бив його у відділку. ОСОБА_31 він підвозив десь 5-10 разів, куди саме не пригадує, бо обслуговував близько 20-30 осіб на день. Пізніше до нього телефонував міліціонер Сивуля, щоб зустрітися, на що свідок відмовився. Пояснив, що потерпілий до нього говорив, що це він вкрав в нього гроші, суми звучали різні і мінялися вони протягом 2 діб, це було і 180 тисяч гривень і 200 тисяч гривень. Прослухавши в судовому засіданні показання свідка ОСОБА_21 , запевнив, що такого не було, він не підвозив свідка ОСОБА_21 разом з особами грузинської національності, в тому числі, обвинуваченого, до пункту прийому металобрухту.

Таким чином, колегія суддів, дослідивши докази у кримінальному провадженні щодо епізоду таємного викрадення майна ОСОБА_13 повторно, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, а саме в частині обвинувачення ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, вважає, що під час судового розгляду кримінального провадження справи стороною обвинувачення не доведено вчинення ОСОБА_16 інкримінованого йому, вищевказаного кримінального правопорушення, у зв`язку із чим ОСОБА_16 слід виправдати на підставі п.2 абз.1 ч.1 ст.373 КПК України - за недоведеністю вчинення ним вищезазначеного кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_16 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, яке відносяться до злочинів середньої тяжкості, особу винуватого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання негативно не характеризується, має на утриманні 2 малолітніх дітей, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, яких судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведені дані про особу обвинуваченого, позицію потерпілого ОСОБА_14 , який, при призначенні покарання ОСОБА_16 поклався на розсуд суду, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_16 слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення, а саме у виді позбавлення волі на певний строк, оскільки, зважаючи на об`єктивні обставини кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_16 неможливі без його ізоляції від суспільства і що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому, згідно матеріалів судового провадження до ОСОБА_16 за ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 01 квітня 2015 року було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжувався ухвалами слідчого судді та суду і на даний час чинний.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Станом на дату постановлення даного вироку строк попереднього ув`язнення ОСОБА_16 становить 1 рік 7 місяців та 28 днів, які за ч.5 ст.72 КК України слід перевести у 3 роки 3 місяці 26 днів позбавлення волі.

Зважаючи на наведене, ОСОБА_16 необхідно звільнити від відбування покарання, як такого, що повністю його відбув за даним вироком, оскільки строк попереднього ув`язнення, відбутий ним у межах кримінального провадження, перевищує фактично призначене йому основне покарання.

У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_13 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_16 про стягнення з нього в користь вказаного потерпілого матеріальної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення на загальну суму 430 660 грн.

За ч.3 ст.129 КПК України у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.

Враховуючи вказане, у зв`язку із виправдання обвинуваченого ОСОБА_16 за його непричетністю до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, колегія суддів вважає, що заявлений потерпілим ОСОБА_13 цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_16 про стягнення з нього в користь вказаного потерпілого матеріальної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення на загальну суму 430 660 грн. слід залишити без розгляду.

Крім цього, оскільки ч.2 ст.124 КПК України передбачає стягнення тільки з обвинуваченого витрат на залучення експерта у разі ухвалення саме обвинувального вироку, то питання розподілу процесуальних витрат на залучення експерта для проведення судових експертиз у межах кримінального провадження слід визначити наступним чином, а саме стягнути із обвинуваченого ОСОБА_16 в користь держави з відповідними призначення платежів вартість судової дактилоскопічної експертизи №360 від 24 листопада 2014 року в сумі 368, 94 грн., а також додаткової судової дактилоскопічної експертизи №233 від 22 квітня 2015 року в сумі 384 грн., а вартість судової дактилоскопічної експертизи №373 від 19 листопада 2014 року в сумі 245, 96 грн. необхідно компенсувати за рахунок держави.

Накладений ухвалами слідчих суддів Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 та 20 квітня 2015 року арешт на майно, а саме: гаманець чорного кольору «Емеретт», фотоапарат «Кенон», складний ніж із дерев`яними ручками, пару взуття «Коссотіні», пару кросівок «Адідас», коробку з-під планшету «Бравіс», ручку сірого із жовтим кольорів, мобільний телефон із надписом «Нокія», без маркування ІМЕІ, коробку з-під мобільного телефону марки «Дараго 6720с», 3 флеш-карти пам`яті, ключ «Канас», кредитну картку банку «ПриватБанк» № НОМЕР_8 , сонцезахисні окуляри «Данор», золоті, 585 проби: браслет, перстень, ланцюжок, кулону вигляді хрестика, металевий брелок із надписом «Україна», автомобіль «Черрі Джаггі», д.н.з. НОМЕР_9 (в частині заборони на його) відчуження скасувати після набрання вироком законної сили та повернути зазначене майно у розпорядження законних власників та/або володільців.

Раніше застосований до обвинуваченого ОСОБА_16 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід змінити на домашній арешт із забороною обвинуваченому ОСОБА_16 залишати житло, що в АДРЕСА_1 , цілодобово, продовживши строк дії вказаного запобіжного заходу, до двох місяців, тобто, до 26 січня 2017 року з покладенням обов`язків відповідно до ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст. 369, 370, п.2 абз.1 ч.1 ст.373, ст.374 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування призначеного судом ОСОБА_16 покарання рахувати з 01 квітня 2015 року.

Згідно ч.5 ст.72 КК України перевести строк попереднього ув`язнення ОСОБА_16 , а саме 1 рік 7 місяців та 28 днів у 3 роки 3 місяці 26 днів позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_16 від відбування покарання, як такого, що повністю його відбув за даним вироком, оскільки строк попереднього ув`язнення, відбутий ним у межах кримінального провадження, перевищує фактично призначене йому основне покарання.

ОСОБА_10 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України та виправдати його за недоведеністю вчинення ним вищевказаного кримінального правопорушення.

Заявлений у кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_13 цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_16 про стягнення з нього в користь вказаного потерпілого матеріальної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення на загальну суму 430 660 грн. залишити без розгляду.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_16 в користь держави з відповідними призначення платежів вартість судової дактилоскопічної експертизи №360 від 24 листопада 2014 року в сумі 368, 94 грн., а також додаткової судової дактилоскопічної експертизи №233 від 22 квітня 2015 року в сумі 384 грн., а вартість судової дактилоскопічної експертизи №373 від 19 листопада 2014 року в сумі 245, 96 грн. компенсувати за рахунок держави.

Накладений ухвалами слідчих суддів Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 та 20 квітня 2015 року арешт на майно, а саме: гаманець чорного кольору «Емеретт», фотоапарат «Кенон», складний ніж із дерев`яними ручками, пару взуття «Коссотіні», пару кросівок «Адідас», коробку з-під планшету «Бравіс», ручку сірого із жовтим кольорів, мобільний телефон із надписом «Нокія», без маркування ІМЕІ, коробку з-під мобільного телефону марки «Дараго 6720с», 3 флеш-карти пам`яті, ключ «Канас», кредитну картку банку «ПриватБанк» № НОМЕР_8 , сонцезахисні окуляри «Данор», золоті, 585 проби: браслет, перстень, ланцюжок, кулону вигляді хрестика, металевий брелок із надписом «Україна», автомобіль «Черрі Джаггі», д.н.з. НОМЕР_9 (в частині заборони на його) відчуження скасувати після набрання вироком законної сили та повернути зазначене майно у розпорядження законних власників та/або володільців.

Раніше застосований до обвинуваченого ОСОБА_16 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити на домашній арешт із забороною обвинуваченому ОСОБА_16 залишати житло, що в АДРЕСА_1 , цілодобово, продовживши строк дії вказаного запобіжного заходу, до двох місяців, тобто, до 26 січня 2017 року, у зв`язку з чим зобов`язати прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_12 доставити ОСОБА_16 до місця проживання - АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_16 наступні обов`язки, а саме: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися із с.Дубівці Тернопільського району Тернопільської області, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання органу досудового розслідування свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Після проголошення вироку, обвинуваченого ОСОБА_16 звільнити з-під варти в залі судового засідання.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_16 та прокурору, а в частині виконання запобіжного заходу ТРВП ТВП ГУНП в Тернопільській області з метою поставлення ОСОБА_16 на облік, про що повідомити Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Головуючий суддяОСОБА_1