Справа № 183/6828/15
№ 1-кп/183/194/16
В И Р О К
іменем України
03 березня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянув у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000766 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ, громадянина України, з середньою освітою, який проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .
обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в:
26 листопада 2013 року наказом № 248 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 (дислокується у АДРЕСА_2 ) зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду механікаводія 2 самохідно-артилерійського взводу 5 самохідно-артилерійської батареї 2 самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи.
За наведених обставин, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
Однак, 31 грудня 2014 року солдат ОСОБА_5 діючи всупереч наведених вище вимог Статуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , чим протизаконно припинив виконувати конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв. 12 січня 2015 року солдат ОСОБА_5 прибув до військової частини.
Таким чином, 31 грудня 2014 року, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, в порушення вимог ст. ст. 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, без поважних причин самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно знаходився за межами військової частини до 12 січня 2015 року.
У підготовчому судовому засіданні між прокурором та ОСОБА_5 з участю захисника ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому злочині, активно сприяв розкриттю злочину, прокурор та обвинувачений узгодили покарання за ч. 2 ст. 407 КК України у виді штрафу на користь держави у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

У підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженого покарання.
Захисник вважав можливим затвердити угоду.
У обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні з`ясовані всі питання, визначені ст. 474 КПК України та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, угода відповідає вимогам Розділу VI КПК України.

Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 встановленою та його дії кваліфікуються як самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця за ч. 2 ст. 407 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд вважає за необхідне призначити узгоджену між сторонами міру покарання за ч. 2 ст. 407 КК України, оскільки ОСОБА_5 з`явився із зізнанням, щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, за місцем мешкання та служби характеризується позитивно.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374, 376, 475 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 407 КК України.

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 13 січня 2016 року між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України та ОСОБА_5 з участю захисника ОСОБА_4 .

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 407 КК України у виді штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 850 гривень.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1