Справа
Номер провадження 1-в/556/614/2016
У Х В А Л А
Іменем України
26.04.2016 року Володимирецький районний суд Рівненської області під головуванням судді- ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
представника Полицької ВК-76 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець у режимі відеоконференції клопотання про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ; раніше не судимого;
Засуджений 27.12.2005 року Апеляційним судом АР Крим за ст.ст. 115 ч.2, п.п.4, 12 КК України до тринадцяти років позбавлення волі.
05.02.2016 року ухвалою Рівненського районного суду на підставі ч.5 ст. 72 КК України з врахуванням змін, внесених до Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», який набрав чинності 24.12.2015 року, зараховано засудженомуОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з часу фактичного затримання 27.03.2006 року по день набрання вироком законної сили по 15.03.2007 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, зараховано 11 місяців 18 днів.
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі. В обґрунтування заяви вказував, що відносно нього настав передбачений законом строк для застосування пільги, передбаченої ст..81 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав заяву, просив застосувати відносно нього положення ст.81 КК України та умовно-достроково звільнити з місць позбавлення волі. В даний час він працевлаштований, стягнення погашені у встановленому законом порядку. Раніше не був правцевлаштований, так як сидів у камері.
Представник Полицької ВК-76 заперечив проти задоволення заяви та пояснив, що в Полицькій ВК-76 ОСОБА_5 відбуває покарання з 24.02.2016 року. Комісією колонії було відмовлено у направленні матеріалів в суд щодо умовно-дострокового звільнення, оскільки засуджений не довів свого виправлення, мав стягнення, посередньо характеризується.
Прокурор заперечив проти задоволення заяви.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши письмові докази у справі, в т.ч. особову справу засудженого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення його заяви.
Так, судом встановлено, що вироком Апеляційного суду від 27.12.2005 року ОСОБА_5 засуджений за ст. 115 ч.2, п.п.4, 12 КК України до 13 років позбавлення волі.
В місцях позбавлення волі ОСОБА_5 перебуває з 27.03.2006 року, в т.ч. в Полицькій ВК-76 з 24 лютого 2016 року.
9 березня 2016 року комісією Полицької ВК-76 одноголосно відмовлено у направленні матеріалів в суд щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 . На час прийняття вказаного рішення засуджений характеризується посередньо, мав стягнення, які погашені, заохочень не має.
Таким чином, рішення комісії Полицької ВК-76 прийнято з дотриманням вимог Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.06.2012 N 847/5, дане рішення не оскаржувалось, не скасовувалось і залишається чинним.
Вивченням матеріалів особової справи встановлено, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 28 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені у встановленому законом порядку. Заохочень не має, посередньо характеризується.
Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст.ст.81, 82 КК України є:
-ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;
-участь у суспільно-корисній праці;
-участь у виховних заходах;
-участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;
-участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;
-участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,
-поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;
-прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);
-визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;
-підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.
Згідно ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Враховуючи, що за весь час перебування у місцях позбавлення волі, ОСОБА_5 мав 28 стягнень, які погашені у встановленому законом порядку; заходи заохочення не застосовувалися; вину у вчиненому злочині визнає частково, однак міру покарання вважає дуже суворою; до вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно, не був працевлаштований. Умисно уникає виконання робіт із самообслуговування та із благоустрою установи або перекладає їх виконання на інших засуджених. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 не довів своє виправлення і підстав для застосування відносно нього положень ст..81 КК України не вбачає.
Керуючись ст.81 КК України, ст.538, 539 КПК України, суд,-
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі відмовити за безпідставністю.
На ухвалу суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Рівненської області через районний суд протягом 7 діб з моменту проголошення, а засудженим, що перебуває в місцях позбавлення волі протягом семи діб з часу отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1