Справа № 357/6060/16-к
1-кп/357/531/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.06.2016 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 м. Біла Церква кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001973 від 26.04.2016 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, українця, громадянина України, з середньою-технічною освітою, не одруженого, працюючого фізичною особою підприємцем, проживаючого та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого 04.03.2016 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 1 рік і на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , -

обвинуваченого у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
18.02.2016 року ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 разом зі знайомим ОСОБА_7 , скориставшись тим, що останній спав у сусідній кімнаті, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон марки «JIAYU JY-G4» ІМЕІ № НОМЕР_2 , вартістю 1520 гривень, із силіконовим чохлом до нього, вартістю 50 гривень та флеш-карткою «Verico» об`ємом 8 Гб, вартістю 100 гривень, загальною вартістю 1670 гривень, які належали ОСОБА_4 , та перебували в тимчасовому користуванні його сина ОСОБА_7 , та знаходилися на тумбочці в кімнаті, які в подальшому сховав до шафи.

Привласнивши викрадене майно на свою користь ОСОБА_5 розпорядився ним на власний розсуд, здавши вищевказане майно до ломбарду «Парус», що по вул. Ярослава Мудрого, 7 в м. Біла Церква, завдавши потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 1670 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю і показав суду, що більше ніж 6 років як він знайомий з ОСОБА_8 . 17.02.2016 року йому зателефонував ОСОБА_9 і повідомив, що повертається з зони АТО і запропонував зустрітися. Біля 3 години 18.02.2016 року до нього додому в квартиру АДРЕСА_2 приїхав ОСОБА_9 , після чого в супермаркеті «Сільпо» вони придбали пляшку горілки, яку випили у нього дома. Після цього, він разом з ОСОБА_9 знову у супермаркеті «Сільпо» купив пляшку горілки і пиво, яке вони також вживали у нього дома. Біля 5 години ранку 18.02.2016 року вони лягли спати, а приблизно о 6 годині 30 хвилин він прокинувся і побачив, що ОСОБА_9 спить у сусідній кімнаті, а в кімнаті де спав він на тумбочці лежить мобільний телефон ОСОБА_10 . В той час у нього було скрутне матеріальне становище, тому скориставшись тим, що ОСОБА_9 спить, він заховав мобільний телефон до шафи. Біля 8 години прикинувся ОСОБА_9 і став шукати телефон, на що він відповів, що не знає де знаходиться мобільний телефон ОСОБА_11 . Після чого ОСОБА_9 пішов з квартири, а він 23.02.2016 року витягнув з мобільного телефону сім-картку і викинув її, а мобільний телефон разом з флеш-карткою здав за 1000 грн. до ломбарду «Парус», а гроші витратив на власні потреби.

У скоєному ОСОБА_5 розкаюється, просить суворо не карати, врахувати, що завдані збитки відшкодовано.

Спричинені ОСОБА_4 збитки повністю відшкодовані, тобто викрадений мобільний телефон з флеш-карткою повернуто власнику.

Визнаючи себе повністю винним та не оспорюючи фактичні обставини справи, обвинувачений ОСОБА_5 просив суд не досліджувати докази зібрані під час досудового розслідування і після роз`яснення положень ч. 3 ст. 349 КПК України у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого і суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином суд вважає, що вину ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому дій доведено у повному обсязі і його дії вірно кваліфіковані за ст. 185 ч. 1 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу винного, обставини справи.

ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно, чистосердечно розкаюється, сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завдані збитки наведені обставини суд розцінює як пом`якшуючі відповідальність.

Обтяжуючою відповідальність обставиною являється вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи всі наведені вище обставини, суд вважає що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства.

Оскільки інкримінований злочин ОСОБА_5 вчинив до засудження його 04.03.2016 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 1 рік і з застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, то при визначенні йому покарання за даним вироком необхідно застосовувати правила ст. 70 ч. 4 КК України.

Речові докази у провадженні мобільний телефон марки «JIAYU JY-G4» ІМЕІ № НОМЕР_2 , із силіконовим чохлом до нього та флеш-карткою «Verico» об`ємом 8 Гб повернути потерпілому ОСОБА_4 , у котрого вони перебувають на зберіганні.

Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_12 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_12 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком та вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.03.2016 року, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно до відбуття ОСОБА_13 визначити покарання 2 (два) роки позбавлення волі і на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_12 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_5 покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.

Речові докази у провадженні мобільний телефон марки «JIAYU JY-G4» ІМЕІ № НОМЕР_2 , із силіконовим чохлом до нього та флеш-карткою «Verico» об`ємом 8 Гб повернути потерпілому ОСОБА_4 , у котрого вони перебувають на зберіганні.

Вирок може бути оскаржений всіма учасниками процесу до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1 ,