Справа №636/2261/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 серпня 2016 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю прокурора ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
26 лютого 2015 року Дергачівсько-Золочівським ОРВК Харківської області на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №15/2015 від 14 січня 2015 року, ОСОБА_3 призваний під час мобілізації та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 . Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №33 від 15 березня 2015 року ОСОБА_3 зарахований до списків вищевказаної військової частини та поставлений на всі види забезпечення. Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №45 від 31 березня 2015 року ОСОБА_3 вибув на лікування до військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_3 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно з положеннями п. 10 ст. 1 Закону України «Про оборону України» - особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію, а відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 №15/2015, затвердженого Законом України від 15.01.2015 № 113-VIII, на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва оголошена часткова мобілізація.
Однак, ОСОБА_3 , порушуючи вищевказані вимоги чинного законодавства України, 09 травня 2015 року вирішив стати на злочинний шлях та не повернувся до місця служби - військової частини польова пошта НОМЕР_1 з лікувального закладу військової частини НОМЕР_2 , який дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, 9 травня 2015 року, в порушення ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, за відсутності поважних причин, без дозволу командирів та начальників, в умовах особливого періоду не з`явився з лікувального закладу військової частини НОМЕР_2 , який дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , до місця служби - військової частини польова пошта НОМЕР_1 , та до 22 травня 2015 року до місця служби не повертався, а вільний час, що з`явився у зв`язку із цим, використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №116 від 14 квітня 2016 року ОСОБА_3 виключений зі списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 та звільнений з військової служби у запас.
Враховуючи викладене, колишній військовослужбовець ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, 09 травня 2015 року, в порушення ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, за відсутності поважних причин, без дозволу командирів та начальників, не з`явився з лікувального закладу військової частини НОМЕР_2 , який дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та станом до 22 травня 2015 року до місця служби - військової частини польова пошта НОМЕР_1 не повертався, а вільний час, що з`явився у зв`язку із цим, використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони зазначені в обвинувальному акті.
За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження всіх доказів по справі, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює, крім того учасникам судового провадження роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи, а саме: допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого:
- згідно службової характеристики від 21.07.2015 року - обвинувачений під час проходження військової служби зарекомендував себе з негативного боку (а.к.п.29);
- довідкою характеристикою від 05.08.2015 року підтверджується, що за місцем мешкання обвинувачений характеризується посередньо (а.к.п.43);
- згідно копії листа головного лікаря КП «Золочівська ЦРЛ» від 31.07.2015 року обвинувачений на обліку у лікаря психіатра у вказаному закладі не перебуває, але стоїть на обліку у лікаря нарколога з 2006 року;
- згідно висновку судово-психіатричного експерта від 25.04.2016 року за №324 обвинувачений ознак психозу або слабоумства не виявляє, має синдром залежності від алкоголю, може усвідомлювати свої дії та керувати ними, примусових заходів медичного характеру не потребує (а.к.п.95).
Дослідивши, співставивши та проаналізувавши вивчені в справі докази, суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого мають характер логічних, послідовних та таких, що в сукупності з іншими наведеними доказами дозволяють суду зробити обґрунтований висновок про те, що обвинувачений своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, а саме: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та суспільну небезпеку скоєного, особу обвинуваченого, посередньо характеризуючі особу дані, пом`якшуючою покарання обставиною є щире каяття, обтяжуючих покарання обставин суд не вбачає, судом враховане те, що ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, згідно якої особі, що скоїла злочин повинно бути призначене покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75 та 76 КК України, оскільки інші види покарання не будуть мати впливу на його виправлення, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання у вигляді виправлення особи та попередження скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 374 - 376 КПК України, суд
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком один рік.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти їй про зміну місця мешкання, періодично з`являтися на реєстрацію.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області через Чугуївський міський суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Головуюча: