Провадження № 1-в/317/1168/2016
Справа № 317/3707/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

представника органу виконання покарань ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

захисника засудженого ОСОБА_6
розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Біленьківською виправною колонією № 99 УДПтС України в Запорізькій області в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Оріхів Запорізької області, українця, громадянина України, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

22.11.2010 року Оріхівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 315, ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 309, ст.ст. 70, 75, 76, 104 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки

засудженого 28.02.2013 року Оріхівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 315, ч. 2 ст. 309, ст.ст. 70, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі,

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі мотивоване тим, що 29.08.2016 р. рішенням адміністративної комісії Біленьківської виправної колонії № 99 УДПтС України в Запорізькій області йому було відмовлено в застосуванні заохочувальної пільги, передбаченої ст. 82 КК України, у зв`язку з чим комісією було порушено ст. 3 Конституції України, Постанову Пленуму Верховного суду України № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 р., ч.ч. 2, 3 ст. 82 КК України, ст.ст. 3, 5, 13, 21, 28 КПК України. Керуючись ст.ст. 2, 21, 22, 142 КПК України, просить розглянути відносно нього правильність рішення вищевказаної комісії. Вважає, що своєю добросовісною і чесною працею і позитивною поведінкою він довів, що твердо став на шлях виправлення і готовий чесно і добросовісно працювати в виправному центрі в колективі та приносити користь державі.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання, зазначив, що виправився, не порушував режим тримання, не розуміє чому комісія йому відмовила. Участі у суспільному житті відділення, роботах по благоустрою та програмах диференційованого виховного впливу та роботі самодіяльних організацій не приймає, оскільки про це йому ніхто не говорив. Послався на те, що відвідує бібліотеку, але не зміг назвати жодної прочитаної книги.

Захисник ОСОБА_6 підтримав клопотання засудженого, просив задовольнити з огляду на позитивні характеристики засудженого.

В судовому засіданні представник адміністрації Біленьківської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області № 99 ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що ОСОБА_5 не у повній мірі став на шлях виправлення. На профілактичні заходи засуджений реагує посередньо, хоча працює, але в повному обсязі поставлених завдань не виконує, бібліотеку не відвідує.

Прокурор ОСОБА_3 висловив думку, що клопотання слід задовольнити, оскільки засуджений став на шлях виправлення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши засудженого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , представника адміністрації колонії ОСОБА_4 , висновок прокурора ОСОБА_3 , суд вважає, що у клопотанні слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Строк, визначений ч. 4 ст. 82 КК України, необхідний для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, засуджений ОСОБА_5 відбув.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під становленням на шлях виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосоване, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно наданої суду характеристики, підписаної в.о. начальника відділення СПС Біленьківської ВК № 99, узгодженої з заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи і затвердженої начальником установи, ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 08.04.2013 року. Під час тримання у Запорізькому слідчому ізоляторі порушень установленого порядку не допускав, стягнень та заохочень не мав. З 17.04.2013 року відбуває покарання в Біленьківській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області № 99. За період відбування покарання допустив одне порушення установленого порядку відбування покарання, яке виразилось у порушенні розпорядку дня, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності правами начальника відділення СПС, накладене стягнення погашене в установленому законом порядку. П`ять разів заохочувався правами начальника відділення СПС. У відношенні до персоналу установи грубості не проявляє, виконує вимоги під контролем. На виробництві установи працевлаштований різноробочим, до праці ставиться задовільно. Участі у суспільному житті відділення, роботах по благоустрою місця позбавлення волі, програмах диференційованого виховного впливу не приймає, підвищення загальноосвітнього рівня не прагне, на профілактичні заходи реагує посередньо, відповідних висновків для себе не робить. За характером спокійний, врівноважений, у відношенні із засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної та негативної спрямованості. Вимог санітарії та гігієни дотримується, охайний. Підтримує стосунки з родичами шляхом листування та побачень, отримує від них посилки та передачі. Провину у скоєному злочині визнає, але робить це з метою отримання поблажливості.

15.10.2015 р. комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 101 КВК України, у вигляді переведення до дільниці соціальної реабілітації.

29.08.2016 р. комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст. 82 КК України, у вигляді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

В даній характеристиці адміністрація колонії вказує, що засуджений ОСОБА_5 не в повній мірі став на шлях виправлення, тому застосовувати до нього заохочувальну норму, передбачену ст. 82 КК України, передчасно.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_5 має п`ять заохочень, мав одне стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить те, що він не заслуговував на заохочення в період з 21.08.2014 до 01.06.2016 р.р., тобто майже ніж два роки. За цей період, а саме 18.08.2015 р. отримав стягнення у вигляді догани за порушення розпорядку дня. Так, згідно рапорту № 574, який міститься в особовій справі засудженого, 11.08.2015 р. він спав на робочому місці, на зроблене зауваження не відреагував, почав висловлювати незадоволення в бік адміністрації. Актом від 11.08.2015 р. засвідчено, що засуджений відмовився надати письмові пояснення по факту даного порушення.

Незважаючи на те, що на теперішній час стягнення погашене у встановленому законом порядку, проте враховуються судом як характеристика поведінки засудженого протягом цього періоду відбування покарання.

Також суд відзначає, що після отримання стягнення 18.08.2015 р. засуджений ОСОБА_5 в подальшому отримав лише одне заохочення 01.06.2016 р. незадовго до звернення з клопотанням про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким.

Крім того, засуджений згідно характеристики від 01.10.2015 р. також участі у суспільному житті, роботах по благоустрою місця позбавлення волі, програмах диференційованого виховного впливу не приймає, на профілактично-виховні заходи реагує посередньо, у відношенні до представників адміністрації колонії грубості не проявляє, але їх вимоги виконує тільки під наглядом, на виробництві колонії не працевлаштований.

Згідно характеристики від 23.08.2016 р. ОСОБА_5 також участі у суспільному житті, роботах по благоустрою місця позбавлення волі, програмах диференційованого виховного впливу не приймає, підвищення свого загальноосвітнього рівня не прагне. У відношенні до персоналу установи грубості не проявляє, вимоги виконує під контролем. На профілактично-виховні заходи реагує посередньо, відповідних висновків для себе не робить.

На фоні вищевикладених обставин, сумнівними та передчасними виглядають твердження засудженого про те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці став на шлях виправлення і заслуговує заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

При визначених обставинах, на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для заміни засудженому ОСОБА_5 невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі, оскільки встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не свідчать про те, що він став на шлях виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. 336, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1