Справа № 183/2261/16
№ 1-кп/183/528/16
В И Р О К
іменем України
14 червня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадженні № 0000834 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Висунськ Березнегуватського району Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, із неповною середньою освітою, що проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія-електрика батареї управління та радіолокаційної розвідки 2 зенітного ракетного дивізіону, у військовому званні «старший солдат», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
в с т а н о в и в:

23 березня 2014 року наказом № 58 командира військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду водія військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
24 квітня 2015 року наказом № 85 командира військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду водія-електрика батареї управління та радіолокаційної розвідки 2 зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 .
06 травня 2015 року наказом № 218 командира військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_4 було присвоєне чергове військове звання «старший солдат».
Так, старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, та відповідно до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, був зобов`язаним свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
06 жовтня 2015 року наказом № 203 командира військової частини НОМЕР_1 старшому солдату ОСОБА_4 надано частину невикористаної щорічної основної відпустки тривалістю 13 діб, згідно з якою ОСОБА_4 повинен був прибути до військової частини 19 жовтня 2015 року.
Однак, 19 жовтня 2015 року старший солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , не з`явився вчасно на службу без поважних причин із відпуски, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, та ухилявся від військової служби до 08 квітня 2016 року, тобто тривалістю понад один місяць.
08 квітня 2016 року солдат ОСОБА_4 прибув до військової частини НОМЕР_2 (військового госпіталю).
Таким чином, 19 жовтня 2015 року солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем не з`явився вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду та ухилився від проходження військової служби до 08 квітня 2016 року, тобто тривалістю понад один місяць.
Дії солдата ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав повністю та показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. При цьому також пояснив, що йому необхідно було допомогти матері, а також булі інші сімейні негаразди з цивільною дружиною, а тому не повернувся в частину. У скоєному він щиро кається.
В судовому засіданні судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно обвинуваченим ОСОБА_4 злочин, суд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.
Також, в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Крім цього, в судовому засіданні були дослідженні письмові докази, які підтверджують вину ОСОБА_4 :
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 23.03.2015 року № 58 про зарахування до списків особового складу частини солдата ОСОБА_4 ;
- наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 22.10.2015 року № 601 про проведення службового розслідування по факту неприбуття старшого солдата ОСОБА_5 з відпустки;
- акт службового розслідування, за результатом проведення якого встановлено, що солдат ОСОБА_4 не прибув 19.10.2015 року з відпустки;
Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, суд приходить до однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), доведена у повному обсязі і умисні дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.
Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_4 своєї протиправної поведінки, визнання вини та готовністю підлягати кримінальній відповідальності.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який за місцем служби характеризується позитивно.
Суд також враховує той факт, що ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та розкаявся у вчиненому, раніше не судимий, є учасником антитерористичної операції по забезпеченню її проведення, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, що дає суду підстави для призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробувальним терміном, тривалістю два роки, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання з позбавленням волі на вказаний строк з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових злочинів.
З цих же підстав суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_4 покарання в межах найбільшої санкції ч. 4 ст. 407 КК України.
Підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.
Речових доказів по провадженню не має.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на два роки.
Копію вироку вручити засудженому негайно.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Суддя ОСОБА_1