У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
18 травня 2016 року м. Львів
Суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
В С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні складено слідчим та затверджено прокурором 14 грудня 2015 року та 04 лютого 2016 року відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, с. Романів Перемишлянського району Львівської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Як зазначено в обвинувальному акті, досудовим розслідуванням встановлено, що 29 жовтня 2015 року , близько 13 год. 50 хв., працівниками СКР Франківського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області було доставлено у приміщення Франківського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області мешканця с. Романів Перемишлянського району Львівської області ОСОБА_3 у якого при поверхневому огляді було виявлено та у подальшому вилучено прозорий поліетиленовий пакет та фольговий згорток, які частково були заповнені невідомою речовиною коричневого кольору рослинного походження у висушеному та подрібненому стані. Згідно пояснень затриманого ОСОБА_3 , дана речовина являється наркотичною речовиною "Маріхуаною".
Відповідно до обвинувального акта, 11. 11. 2015 року під час досудового розслідування було призначено судову експертизу. Згідно висновку експерта № 3/1503 від 24.11. 2015 року у наданій на дослідження подрібненій речовині рослинного походження темнозеленого кольору, міститься тетрагідроканабінол і є канабісом (маріхуаною), який віднесений до особливо небезпечних засобів, обіг яких заборонено. Загальна маса канабісу ( маріхуани) в перерахунку на висушену речовину становить 9, 23 грама.
За змістом обвинувального акта слідчий та прокурор вважають, що таким чином, встановлена достатність доказів для обвинувачення ОСОБА_3 у незаконному зберіганні наркотичних засобів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Сторона обвинувачення - прокурор, який затвердив обвинувальний акт 14 грудня 2015 року, прокурор прокуратури Франківського району м. Львова
ОСОБА_4

Прокурор який затвердив обвинувальний акт 04 лютого 2016 року
прокурор Львівської місцевої прокуратури № 3
ОСОБА_5
сторона захисту - адвокат ОСОБА_6
Відповідно до ухвали судді від 18 лютого 2015 року у судовому провадженні призначено підготовче судове засідання, яке неодноразово переносилося з підстав неявки учасників процесу та відсутності у прокурора копії постанови, яка б підтверджувала його процесуальні повноваження у даному кримінальному провадженні, відсутності у обвинуваченого документів, які б підтверджували його особу, а відтак з підстав його неявки в судове засідання , у зв`язку з чим постановлялася ухвала про його привід.
Вході вирішення питань, передбачених ст.ст. 314 - 316 КПК України, встановлено, що обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування скеровані до суду заступником керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 з угодою про визнання винуватості від 04 лютого 2016 року. Також встановлено, що як обвинувальний акт, так і угода про визнання винуватості не відповідають вимогам процесуального законодавства, і зокрема ст. 291 та ст. 472 КПК України.
Крім цього, угода про визнання винуватості укладена між підозрюваним та прокурором 04 лютого 2016 року, тобто по за межами строків досудового слідства, оскільки обвинувальний акт був складений та затверджений прокурором ОСОБА_4 ще 14 грудня 2015 року
Крім того, відповідно до ухвали підготовчого судового засідання від 28 січня 2016 року, обвинувальний акт було повернуто прокурору для приведення його у відповідність вимогам п. 2, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, з чим погодився і сам прокурор, оскільки не оскаржував ухвали суду. Разом з тим, обвинувальний акт в черговий раз скеровано до суду з частиною тих же невідповідностей вимогам процесуального законодавства, оскільки й надалі не відповідає вимогам п.2, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, полягає у тому, що фактичні обставини кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими не зазначені в обвинувальному акті, а саме, в супереч вимогам ст. 91 КПК України не встановлено: місце затримання ОСОБА_3 для його доставки у райвідділ; підстави і причини затримання та доставки; походження наркотичного засобу та часу зберігання; суб`єктивну та об`єктивну сторони вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 ; не визначено вид умислу вчинення кримінального правопорушення та не вказано в чому він полягає ; не зазначено мотив і мета зберігання. У зв`язку з цим, кваліфікація дій суперечить фактичним обставинам. Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. Однак в обвинувальному акті не вказано суб`єктивне ставлення ОСОБА_3 до інкримінованих дій, тобто обвинувачення не сформульоване, як цього вимагає ст. 91 та п.2, п.5 ч.2 ст.291 КПК України. Відтак, фактичні обставини, що викладені в обвинувальному акті та які прокурор вважає встановленими, не відповідають прямим вимогам п. 2 ч. 1 ст. 91 КК України та п. 2 , п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, що у свою чергу, відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, є прямою підставою для повернення обвинувального акта прокурору.
Як вбачається із матеріалів обвинувального акта, такі подані разом із угодою про визнання винуватості, фактичні обставини в якій, викладені аналогічно тим, що містяться в обвинувальному акті, а отже не відповідають вимогам п.2, п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а угода крім того, в цілому не відповідає вимогам ст. 472 КПК України, оскільки дані на особу не дійсності; формулювання підозри чи обвинувачення відсутнє, а кваліфікація здійснена абстрактно; угода укладена не від перших осіб; в угоді містяться тлумачення ст. ст. 381 та 382 КПК України на підставі яких прокурор роз`яснює права ОСОБА_3 та наслідки укладення угоди, які не мають жодного відношення до процесуальних дій, що здійснюються на підставі угод; в угоді відсутні обставини які враховані прокурором при її укладенні, як це передбачено ст. 470 КПК України.
Щодо невідповідності обвинувального акта вимогам п.2 ч.2 ст. 291 КПК України, то така полягає в тому, що у змісті обвинувального акта, дані про обвинувачену особу, які зазначені в обвинувальному акті, не відповідають вимогам ст. 291 КПК України, а саме, зазначено місце народження с. Романів Перемишлянського району Львівської області, у той час, згідно свідоцтва про народження, ОСОБА_3 народився у м. Львові ( ас.21). Отже, за даних обставин суд визнає невідповідність акта ще й вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Крім того, обвинувальний акт поданий до суду не прокурором, який здійснює повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, а заступником керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 , що суперечить вимогам ст. 40 КПК України, згідно якої: слідчий подає обвинувальний акт на затвердження прокурору, у даному випадку прокурору ОСОБА_8 , а останній відповідно до вимог ст.. 36 КПК України, повинен скерувати його до суду.
Разом з тим, прокурор Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 покладені на нього обов`язки звернутися до суду з обвинувальним актом не виконав. До суду звернулася особа, процесуальні права та обов`язки якої, у даному кримінальному провадженні, не підтверджені.
Покликання заступника керівника Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 на п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України, стосується прокурора призначеного у порядку, передбаченому ст. 37 КПК України, який і зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну із дій, передбачених ч. 2 ст. 283 КПК України, а у випадку скерування обвинувального акта до суду з угодою, такий обов`язок визначено ст. 474 вказаного Кодексу.
Не відповідає фактичним обставинам й те, що 04 лютого 2016 року адвокат ОСОБА_6 отримав копію обвинувального акта та за його участю була укладена угода про визнання винуватості, оскільки адвокат надав суду договір про надання правової допомоги від 29 лютого 2016 року ( ас. 22). Тобто обвинувальний акт вручено адвокату і підписано ним угоду ще до укладення договору у даному кримінальному провадженні. Поява адвоката ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні суперечить процесуальному порядку встановленому ст. ст. 48 та 49 КПК України.
В судовому засіданні, прокурор , адвокат та обвинувачений орієнтували суд на прийняття рішення про затвердження угоди щодо визнання винуватості.
Суд заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника , приймаючи до уваги наявність угоди про визнання винуватості, приходить до висновку, що угода не підлягає затвердженню судом, з підстав наведених вище та підстав її невідповідності вимогам ст. 469 і ст. 472, ст. 473 КПК України.
Відповідно до ст..474 КПК України, розгляд угоди проводиться у підготовчому судовому засіданні. Згідно п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 468 475 цього Кодексу.
Відповідно до п. 3. ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості підлягають поверненню прокурору.
Відповідно до ст. 113 - 114 КПК України та з метою забезпечення ОСОБА_3 прав, передбачених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», для приведення обвинувального акта у відповідність вимогам процесуального Закону, слід встановити строк, який не може перевищувати 3 ( трьох) днів з часу закінчення строку на апеляційне оскарження проголошеної ухвали.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 26, 91, 110, 113 -114 214, 284, 291, 314 - 316,368, 369, 370, ст.. 469, 472, 473 - 476 КПК України,-

У Х В А Л И В:
Встановити строк на приведення обвинувального акта у відповідність до вимог процесуального законодавства, який не може перевищувати 3 (трьох) днів з часу закінчення строку на апеляційне оскарження даної ухвали. Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області протягом семи днів з дня її оголошення через суд, який ухвалив судове рішення.

Суддя ОСОБА_9