справа № 732/553/16-к
провадження № 1-кп/732/43/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2016 року місто Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , секретарі ОСОБА_2 , за участі учасників кримінального провадження: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілого: ОСОБА_5 , представника служби у справах дітей Городнянської районної державної адміністрації ОСОБА_6 , представника сектору молодіжної превенції ОСОБА_7 , психолога ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 , його законного представника ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_12 , його законного представника ОСОБА_13 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000039 від 04.02.2016 року по обвинуваченню
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Щорс, Чернігівської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не працює, ніде не навчається, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Городнянського районного суду від 14.08.2015 року за ч.2 ст. 289 КК України, із змінами внесеними ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 20.10.2015 року при застосуванні ст. 69 КК України до 2-х років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75,104 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Володимирівка, Городнянського району, Чернігівської області, українця, громадянина України, учня 9-го класу Володимирівської ЗОШ 1-111 ступенів, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Городнянського районного суду від 14.08.2015 року за ч.2 ст. 289 КК України, із змінами внесеними ухвалою апеляційного суду
Чернігівської області від 20.10.2015 року при застосуванні ст. 69 КК України до 2-х років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільненого від відбування покарання із іспитовим строком 2 роки
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України,
ВСТАНОВИВ:
11.04.2015 року близько 23-тьої години 30 хвилин неповнолітній обвинувачений ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи повторно, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, прибули до господарства ОСОБА_14 , що у АДРЕСА_1 , де шляхом зняття вхідної двері з петель протиправно проникли до приміщення сараю, звідки викотили та перемістили до господарства за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_10 , мопед марки «Лидер», двигун № НОМЕР_1 , 2008 року випуску, вартістю 2193 гривень 55 копійок, що належав ОСОБА_5 , чим заподіяли йому матеріальних збитків на вказану суму.
Обвинувачений ОСОБА_10 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому обвинувачення визнав повністю. У своїх показаннях суду розповів, що в квітні 2015 року він за попередньою змовою із ОСОБА_12 заволоділи мопедом з господарства ОСОБА_14 . Вказав, що вони знали, що в даному господарстві зберігався мопед. З метою заволодіння мопедом у нічний час в період з 23-тьої по 24 годину разом із ОСОБА_12 вони прийшли до господарства ОСОБА_14 . Через вікно побачили, що ОСОБА_14 вже відпочиває. Тоді підійшли до приміщення сараю, який розміщений з правої сторони від будинку. Двері сараю були закриті на навісний замок. ОСОБА_10 сказав, що вони підняли двері в нижній частині і таким чином зняли двері з петель. Вдвох з ОСОБА_12 зайшли у сарай, викотили з нього мопед марки «Лидер» синього кольору, який стояв посеред сараю. Після чого ОСОБА_10 навісив двері на верхню петлю та зачинив. Мопед разом із ОСОБА_12 відкотили до ОСОБА_10 і сховали в сараї під сіном, щоб ніхто не побачив. Наступного дня ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_15 придбати у нього мопед за 500 гривень. Через день ОСОБА_10 та ОСОБА_12 перегнали мопед до місця проживання ОСОБА_15 . Мопед буксирували наступним чином: ОСОБА_10 їхав мопедом марки «Мінськ», до нього був приєднаний тягачем викрадений мопед «Лидер», за кермом якого був ОСОБА_12 . Гроші за мопед ОСОБА_16 їм одразу не віддав, пообіцяв віддати потім, про те, що мопед крадений вони ОСОБА_17 не казали. Коли почалось розслідування, то спільно з ОСОБА_12 відшкодували потерпілому збитки.
Показання обвинуваченого є послідовними і узгоджується з даними , відображеними у протоколі слідчого експерименту від 12.03.2016 року (а.с. 103-105) під час якого ОСОБА_10 , добровільно показав як він зі своїм знайомим ОСОБА_12 заволоділи мопедом із господарства ОСОБА_18 .
Законний представник обвинуваченого ОСОБА_11 розповіла, що їх родина багатодітна, крім обвинуваченого, виховується його брат (8 років) та сестра (12 років), двоє старших досягли повноліття. Достаток у родині середній, однак всім необхідним її діти забезпечені. Схильність ОСОБА_10 до правопорушень пояснює тим, що останнім часом дітей виховувала самостійно, так як батько був мобілізований до лав Збройних Сил України та протягом року перебував в зоні проведення антитерористичної операції. Авторитетом у сина користується батько, матір син не слухає. Із потерпілим порозумілися, відшкодували йому збитки. Просить надати можливість її сину виправитись без ізоляції від суспільства. Вказує, що син цікавиться технікою, планує навчатись у професійному училищі.
Обвинувачений ОСОБА_12 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому обвинувачення визнав повністю. У своїх показаннях суду розповів, що в квітні 2015 року він за попередньою змовою із ОСОБА_10 заволоділи мопедом з господарства ОСОБА_14 . Зазначив, що злочин запропонував вчинити ОСОБА_10 . Вказав, що вони знали, що в даному господарстві зберігався мопед. З метою заволодіння мопедом у нічний час в період з 23-тьої по 24 годину разом із ОСОБА_10 вони прийшли до господарства ОСОБА_14 . Через вікно побачили, що ОСОБА_14 вже відпочиває. Тоді підійшли до приміщення сараю, який розміщений з правої сторони від будинку. Двері сараю були закриті на навісний замок. ОСОБА_10 підняв двері в нижній частині і таким чином зняв двері з петель. Вдвох з ОСОБА_10 зайшли у сарай, викотили з нього мопед марки «Лидер» синього кольору, який стояв посеред сараю. Після чого ОСОБА_19 навісив двері на верхню петлю та зачинив. Мопед разом вони відкотили до ОСОБА_10 і сховали в сараї під сіном, щоб ніхто не побачив. Наступного дня ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_17 придбати у нього мопед за 500 гривень. Через день ОСОБА_19 та ОСОБА_12 перегнали мопед до місця проживання ОСОБА_20 . Мопед буксирували наступним чином: ОСОБА_10 їхав мопедом мари «Мінськ». До нього був приєднаний тягачем викрадений мопед «Лидер», за кермом якого був ОСОБА_12 . Гроші за мопед ОСОБА_16 їм одразу не віддав, пообіцяв віддати потім, про те, що мопед крадений вони ОСОБА_17 не казали. За гроші, які виручили від збуту мопеду, ОСОБА_12 планував купити собі новий мобільний телефон. Просив купити телефон у батьків, а вони відповіли, що йди шукай старий, який загубив. Коли почалось розслідування разом з ОСОБА_10 відшкодували потерпілому збитки.
Показання обвинуваченого є послідовними і узгоджується з даними, відображеними у протоколі слідчого експерименту від 12.03.2016 року (а.с. 108-111), під час якого ОСОБА_12 добровільно показав як він зі своїм знайомим ОСОБА_10 заволоділи мопедом із господарства ОСОБА_18 .
Законний представник обвинуваченого ОСОБА_13 визнає, що вчинене його сином є недоліком виховання, раніше нічого протиправного за ним не помічали, провели профілактичні бесіди, син зможе виправитись без ізоляції від суспільства. Зазначає, що син цікавиться технікою, планує поступати вчитись до професійного училища.
Запрошений до участі у справі психолог ОСОБА_8 сприяла отриманню повних та достовірних показань підлітків, а також визначенню емоційно-вольових установок та мотивів злочинної поведінки, сприяла встановленню психологічного контакту при проведенні допиту і за наслідками допиту неповнолітніх обвинувачених вказала, що поставлені їм питання відповідали рівню їх розвитку та знань, відповіді були вільними, без тиску.

Представника сектору молодіжної превенції ОСОБА_7 у суді щодо заходів впливу на обвинувачених покладався на розсуд суду. Вказав, що з моменту пред`явлення першої підозри у попередньому кримінальному провадженні, родини обох обвинувачених поставлені на облік та ведуться профілактичні бесіди. Проводиться роз`яснювальна робота, що у випадку подальшого вчинення злочинів, покарання неповнолітні будуть відбувати в колонії. Батьки посилили контроль за поведінкою підлітків.
Представник служби у справах дітей Городнянської районної державної адміністрації ОСОБА_6 вважала за можливе продовжити виправлення в умовах контролю за поведінкою підлітків з боку кримінально-виконавчої інспекції та соціальних служб без ізоляції від суспільства. Щодо ОСОБА_12 зазначила, що у колі його спілкування перебувають як однолітки, так і старші, проте основний вплив на нього має ОСОБА_10 , ОСОБА_12 залежний від думки та вчинків ОСОБА_10 . Сім`я ОСОБА_12 здатна вплинути на поведінку сина. Щодо ОСОБА_21 зазначила, що останній не дослухається до старших, керується тільки своїми поглядами на життя, у родині ОСОБА_10 створені належні умови для виховання і розвитку, однак під час відсутності батька, матір не може впливати на сина. Для родини обох обвинувачених доцільне соціальне інспектування та перебування під соціальним супроводом.
Крім визнання вини самими обвинуваченими їх винність за обсягом інкримінованого обвинувачення підтверджується даними, відображеними у протоколах слідчих дій та показаннях потерпілого і свідків.
Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні у своїх показаннях розповів, що мопед „Лидер належить особисто йому, після того як він купив собі новий мопед марки „Альфа, старий мопед „Лидер віддав своєму дядьку ОСОБА_14 в користування і мопед „Лидер протягом кількох років зберігався в сараї у господарстві у АДРЕСА_1 . Коли почув, що крадуть в селі мопеди приїхав до дядька подивитись чи його мопед на місці. Це було навесні 2015 року. Коли відчинили сарай мопеда в середині не виявили, потім дізнались про те, що ОСОБА_12 та ОСОБА_10 засуджено за крадіжку інших мопедів, звернулись до батьків ОСОБА_12 та ОСОБА_10 з проханням встановити чи не їх діти заволоділи мопедом „Лидер з їх сараю. Оскільки батьки ніяк не реагували майже протягом року, потерпілий ОСОБА_5 у лютому 2016 року звернувся з відповідною заявою до поліції. Було розпочато досудове розслідування, під час попереднього опитування обвинувачених вони повідомляли, що мопедом потерпілого заволоділи у період 10-12 квітня 2015 року. Потім відшкодували 8000 гривень потерпілому, претензій морального та матеріального характеру потерпілий до обвинувачених не має. Запчастини до свого мопеду упізнав в господарстві ОСОБА_15 , куди його запросили слідчі. У судовому засіданні потерпілим прийняте публічне вибачення від обвинувачених, він вважає, що їх виправлення можливе без ізоляції від суспільства.
Даними протоколу огляду місця події від 10.02.2016 року (а.с.100-101) підтверджено, що в господарстві Скидана, розташованому у АДРЕСА_2 , зокрема в сараї, мопед «Лидер», який там зберігався, відсутній, дерев`яні двері навішені на петлі, замок без пошкоджень.
Із протоколу огляду місця події від 04.02.2016 року (а.с. 86-87) встановлено, що ОСОБА_22 ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи біля свого господарства у присутності двох понятих добровільно видав запчастини до мопеду, а саме: кермо, задній диск колеса з покришкою та камерою, передній диск колеса з покришкою та камерою, бензобак синього кольору, на бокових поверхнях якого літерами помаранчевого кольору, виписаний напис «LEАDER», вихлопну трубу, маятник чорного кольору з двома підніжками по бокам та салінблоками в середині; ланцюг, передній багажник, задній багажник, дві боковинки, синього кольору на поверхні, яких літерами помаранчевого кольору виконаний надпис «ЕХ500Т-В», передні гальмівні колодки 2 штуки, з тросом та рукояткою в зборі, коробка перемикача світла та повторювачі з проводкою в зборі, головка з клапанами, стоп задній червоного кольору, та два повторювачі помаранчевого кольору з проводкою, циліндр з поршнем, двигун в зборі на поверхні двигуна зазначено «LEАDER» № НОМЕР_2 на камері маються механічні пошкодження у вигляді подряпин, задні гальмівні колодки у зборі 2 штуки та пояснив, що вказані запчастини знаходились на мопеді, які він придбав у мешканців села Володимирівка, Городнянського району ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , прізвище якого не знає, весною чи літом 2015 року. Зазначені запчастини визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.
Дані, відображеняі у вказаному протоколі, безпосередньо підтвердив під час судового розгляду свідок ОСОБА_15 . З його показань встановлено, що у квітні 2015 року ОСОБА_10 та ОСОБА_12 продали йому мопед «Лидер» на запчастини, те, що мопед крадений йому не повідомили. Свідок ОСОБА_15 зазначає, що дружні стосунки більше підтримував з ОСОБА_10 , характеризує його як товариського хлопця з лідерськими позиціями. Про мопед розповідає, що він був в неробочому стані і його тягачем буксирували ОСОБА_10 та ОСОБА_25 до нього додому. Гроші свідок віддав ОСОБА_10 не одразу, а пізніше, домовлялись на 500 гривень. Через певний проміжок часу, до свідка прийшли співробітники поліції, сказали, що розшукують крадений мопед. Свідок ОСОБА_15 розповів як ОСОБА_10 з ОСОБА_12 збули йому мопед і показав запчастини від нього, по номерах на вказаних запчастинах потерпілий впізнав свій мопед, частину запчастин у свідка було вилучено.
Свідок ОСОБА_26 (матір ОСОБА_15 ) у судовому засіданні розповіла про обставини вилучення запчастин з її господарства. Вказала, що її син цікавиться технікою, у них у дворі багато мопедів, син їх ремонтує, тому не надала значення новому мопеду, ні вона, ні син не знали, що мопед крадений.
Наведені докази підтверджують переміщенні мопеду з господарства ОСОБА_18 до господарства ОСОБА_15 та узгоджуються з показаннями обвинувачених і потерпілого.
Показаннями свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_28 (сусідів обвинувачених) підтверджені створені умови життя і виховання в сім`ї неповнолітніх обвинувачених, що перекликаються з відомостями, наданими представником служби у справах дітей, викладеними у звітах про неповнолітніх обвинувачених у кримінальному провадженні, складених відповідно до вимог ст. 485, 487 КПК України.
Згідно висновку експерта № 29 від 15.02.2016 року (а.с. 93-95) ринкова вартість мопеду марки «Лидер» з об`ємом двигуна 49 см. куб., двигун № НОМЕР_1 , 2008 року випуску, з урахуванням зносу, станом на 11.04.2015 року становить 2193, 55 гривень.

Відповідно до примітки ст. 286 КК під незаконним заволодінням транспортним засобом слід розуміти вчинене умисно з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.
Згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, транспортний засіб це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Механічний транспортний засіб це транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини й механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
Отже, мопед це транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна.
До 14 жовтня 2011 року зазначена норма передбачала, що термін «механічний транспортний засіб» поширюється на самохідні машини та механізми (крім транспортних засобів, робочий об`єм двигуна яких не перевищує 50 куб. см), а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
Однак постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2011 року № 1029 «Про внесення змін до Правил дорожнього руху» з п. 1.10 виключено слова «крім транспортних засобів, робочий об`єм двигуна яких не перевищує 50 куб. см».
Таким чином, мопед об`ємом двигуна 49 куб. см це транспортний засіб у розумінні примітки до ст. 286 КК, а кваліфікація у розглянутому провадженні дій обвинувачених є вірною.
Посилання захисника на те, що в судовому засіданні не знайшла підтвердження така кваліфікуюча ознака як повторність, оскільки ОСОБА_10 та ОСОБА_13 розповідали батькам, що мопедом потерпілого ОСОБА_5 вони заволоділи першим, а потім були інші мопеди, вказані у вироку суду від 14.08.2015 року, не ґрунтуються на доказах, які суд сприймав безпосередньо. Дата кримінального правопорушення визначалась потерпілим, виходячи з дня коли він перевірив місце зберігання мопеда, крім того, у ході попереднього опитування підозрюваних, дата встановлювалась, в тому числі, за їх поясненнями, тому версія про відсутність повторності з`явилась як захисна вже під час судового розгляду кримінального провадження. Матеріали досудового розслідування надавались для ознайомлення захиснику, в матеріалах містилась, у тому числі, заява потерпілого ОСОБА_5 (а.с. 85) про факт викрадення мопеду в період з 10.04.2015 року по 12.04.2015 року і зауважень від сторони захисту не надходило.
Згідно абз. 3 п.21 Постанови ВСУ N 7 від 04.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» у випадках, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, злочин, за який цю особу засуджено попереднім вироком, рецидиву щодо злочину, вчиненого до постановлення попереднього вироку, не утворює, але за відповідних
умов може утворювати повторність злочинів.
За змістом статті 32 КК України повторністю злочинів визнається неодночасне вчинення однією і тією ж особою двох або більше злочинів, якщо вони передбачені тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК України. У межах повторності злочинів їх неодночасне вчинення означає, що не збігаються за часовими показниками початкові моменти вчинення кожного зі злочинів У такому разі вчиненим повторно вважається злочин, розпочатий пізніше, що доведено в суді. І такий злочин охоплювався самостійною метою, у обвинуваченого ОСОБА_12 - заробити на телефон, у обвинуваченого ОСОБА_10 - поставити ОСОБА_15 обіцяні запчастини, що для кожного з них було новим злочинним наміром.
Обсяг досліджених доказів та їх сукупність доводить, що умисні дії ОСОБА_10 , які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, вчиненому з проникненням у приміщення вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 289 КК України.
Обсяг досліджених доказів та їх сукупність доводить, що умисні дії ОСОБА_29 , які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, вчиненому з проникненням у приміщення вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 289 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Вирішуючи питання про міру покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_10 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким, особу винного: його вік; стан здоров`я; умови життя та виховання; стосунки, що склались у сім`ї; взаємини з однолітками; рівень розвитку; інші відомості, надані представниками служби у справах дітей та сектору молодіжної превенції, викладені у звіті про неповнолітнього обвинуваченого у кримінальному провадженні, складеному відповідно до вимог ст. 485, 487 КПК України; інформацію про особу неповнолітнього, отриману під час судового розгляду, а також дані про притягнення протягом року до адміністративної відповідальності.
Обставини, які б обтяжували покарання винного відсутні.

Обставини, що пом`якшують покарання винного: щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, вчинення злочину неповнолітнім, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і знижують суспільну небезпечність особи винного. Відповідно до п. 5.1 «Пекінських правил» реакція на дії неповнолітніх має ґрунтуватись на врахуванні не лише тяжкості правопорушення, а й особливостей їх особистості. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Зважаючи, що мотивація злочинної діяльності виникла через упущення у вихованні, а вибір лінії поведінки стався внаслідок помилкового трактування таких понять як сміливість, дорослість, приймаючи до увагу поведінку після вчинення злочину, публічне вибачення перед потерпілим в залі суду, при наявності трьох інших вище зазначених пом`якшуючих покарання обставин, суд дійшов висновку про доцільність застосування ст. 69 КК України і призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини цього Кодексу у виді позбавлення волі строком 3 роки, а не 5 років як передбачає мінімальна межа відповідної санкції за інкримінований злочин. Крім того, застосуванню підлягає положення ч.4 ст. 70 КК України, тобто покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, оскільки злочин, інкримінований у кримінальному провадженні № 0000039 від 04.02.2016 року вчинено до постановлення попереднього вироку Городнянського районного суду від 14.08.2015 року.
З огляду на вікові особливості неповнолітнього та специфіку вчиненого ним діяння, досягнення порозуміння з потерпілим, який не наполягав на ізоляції винного від суспільства, суд вважає, що виправлення засудженого можливе в умовах контролю за його поведінкою з боку кримінально-виконавчої інспекції при застосуванні ст. 75,104 КК України при покладенні обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, обраний згідно ухвали слідчого судді 06.04.2016 року слід продовжити до набрання вироком суду законної сили.
Вирішуючи питання про міру покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_12 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким, особу винного: його вік; стан здоров`я, нормальний рівень розвитку; умови життя та виховання; стосунки, що склались у сім`ї; взаємини з однолітками; рівень розвитку; інші відомості, надані представниками служби у справах дітей та сектору молодіжної превенції, викладені у звіті про неповнолітнього обвинуваченого у кримінальному провадженні, складеному відповідно до вимог ст. 485, 487 КПК України; інформацію про особу неповнолітнього, отриману під час судового розгляду.
Обставини, які б обтяжували покарання винного відсутні.

Обставини, що пом`якшують покарання винного: щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, вчинення злочину неповнолітнім, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і знижують суспільну небезпечність особи винного. Відповідно до п. 5.1 «Пекінських правил» реакція на дії неповнолітніх має ґрунтуватись на врахуванні не лише тяжкості правопорушення, а й особливостей їх особистості. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Зважаючи, що мотивація злочинної діяльності виникла через, упущення у вихованні, а вибір лінії поведінки стався внаслідок помилкового трактуванням таких понять як сміливість, дорослість, приймаючи до уваги поведінку після вчинення злочину, публічне вибачення перед потерпілим в залі суду, при наявності трьох інших вище зазначених пом`якшуючих покарання обставин, суд дійшов висновку про доцільність застосування ст. 69 КК України і призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини цього Кодексу у виді позбавлення волі строком 3 роки, а не 5 років як передбачає мінімальна межа відповідної санкції за інкримінований злочин. Крім того застосуванню підлягає положення ч.4 ст. 70 КК України, тобто покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, оскільки злочин, інкримінований у кримінальному провадженні № 0000039 від 04.02.2016 року вчинено до постановлення попереднього вироку Городнянського районного суду від 14.08.2015 року.
З огляду на вікові особливості неповнолітнього та специфіку вчиненого ним діяння, досягнення порозуміння з потерпілим, який не наполягав на ізоляції винного від суспільства, суд вважає, що виправлення засудженого можливе в умовах контролю за його поведінкою з боку кримінально-виконавчої інспекції при застосуванні ст. 75,104 КК України при покладенні обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, обраний згідно ухвали слідчого судді 06.04.2016 року слід продовжити до набрання вироком суду законної сили.
Згідно ч.2 ст. 124 КК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Такі витрати у кримінальному провадженні за проведення автотоварознавчої експертизи склали суму 245 грн 52 коп, які мають бути стягнуті на користь держави з винних у рівних частинах. Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України , суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, призначивши покарання, із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначено за вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 14.08.2015 року більш суворим, що призначено за даним вироком, визначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75, ст. 104 КК України ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком два роки, з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язку періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію та повідомляти про зміну місця свого проживання та навчання.

До набрання вироком суду законної сили продовжити ОСОБА_10 строк дії запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, обраного згідно ухвали слідчого судді 06.04.2016 року.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати за проведення у справі автотоварознавчої експертизи в сумі 122 грн 76 коп.
ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, призначивши покарання, із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначено за вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 14.08.2015 року більш суворим, що призначено за даним вироком, визначити ОСОБА_12 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75, ст. 104 КК України ОСОБА_12 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком два роки, з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язку періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію та повідомляти про зміну місця свого проживання та навчання.

До набрання вироком суду законної сили продовжити ОСОБА_12 строк дії запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, обраного згідно ухвали слідчого судді 06.04.2016 року.
Стягнути з ОСОБА_12 на користь держави процесуальні витрати за проведення у справі автотоварознавчої експертизи в сумі 122 грн 76 коп.
Речові докази: кермо, задній диск колеса з покришкою та камерою, передній диск колеса з покришкою та камерою, бензобак синього кольору, на бокових поверхнях якого літерами помаранчевого кольору, виписаний напис «LEАDER», вихлопну трубу, маятник чорного кольору з двома підніжками по бокам та салінблоками в середині; ланцюг, передній багажник, задній багажник, дві боковинки, синього кольору на поверхні, яких літерами помаранчевого кольору виконаний надпис «ЕХ500Т-В», передні гальмівні колодки 2 штуки, з тросом та рукояткою в зборі, коробка перемикача світла та повторювачі з проводкою в зборі, головка з клапанами, стоп задній червоного кольору, та два повторювачі помаранчевого кольору з проводкою, циліндр з поршнем, двигун в зборі на поверхні двигуна зазначено «LEАDER» № НОМЕР_2 на камері, задні гальмівні колодки у зборі 2 штуки повернути ОСОБА_5 .
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, законним представникам, захиснику, прокурору, потерпілому, направити органам та службам, що приймали участь у кримінальному провадженні. На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Городнянський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Суддя ОСОБА_1