Справа № 496/1196/16-к
Провадження № 1-кп/496/133/16
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року Біляївський районний суд

Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, освіта середня, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 25.01.2016 року близько 18:00 год., займаючись діяльністю по перевезенню пасажирів на орендованому автомобілі марки «Geely» реєстраційний номер НОМЕР_1 , привіз двох невідомих йому осіб на територію цегляного заводу «Орловка-2012», що знаходиться за адресою: с. Нерубайське Біляївського району Одеської області, де висадивши останніх він побачив, що на території вказаного заводу знаходиться вантажний сідловий тягач марки «Daf» реєстраційний номер НОМЕР_2 , у якого відсутня кришка відсіку акумуляторної батареї, у зв`язку з чим у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Далі, ОСОБА_4 переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, діючи таємно, з корисливих мотивів, від`єднав за допомогою ключа з вантажного автомобілю «Daf» реєстраційний номер НОМЕР_2 клеми акумуляторної батареї чорного кольору марки EBFOBAD ємкістю 190А, вартістю по 5000 грн. кожна, що належать ОСОБА_5 , однак в цей час його помітили охоронці ПП «Ефект» ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які затримали його на місці скоєння злочину, внаслідок чого ОСОБА_4 не зміг вчинити крадіжку з причин, що не залежали від його волі.
Дії обвинувачуваного ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна.

Між потерпілою та обвинуваченим 05.04.2016 року була укладена угода про примирення, відповідно до якої обвинувачений визнав себе винним у скоєні вказаного кримінального правопорушення, сторони матеріальних та моральних претензій одна до одної не мають і цивільний позов по справі не заявлявся. Сторонами була узгоджена міра покарання у вигляді штрафу у сумі 1020 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні вказаного злочину визнав повністю та пояснив, що на стадії досудового розслідування, між ним та потерпілою була укладена угода про примирення.

Також, у даній угоді сторонам роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, та наслідки її невиконання.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив суду, що угода про примирення між ним та потерпілою укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти затвердження судом угоди про примирення між потерпілою та підозрюваним.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілою та підозрюваним, суд виходить з наступного.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Дослідивши угоду про примирення між потерпілою та підозрюваним та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого ОСОБА_4 , тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченого, чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченому його право на справедливий судовий розгляд, встановивши правильне розуміння ним змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши доводи учасників судового засідання та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода про примирення між потерпілою та підозрюваним від 05.04.2016 року відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна. Умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, фактичні підстави для примирення потерпілої та підозрюваного наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, у зв`язку з чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

Керуючись ст.ст. 370-374, 468, 469, 473 - 475 КПК України суд, -

З А С У Д И В:

Угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 , укладену 05.04.2016 року - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 60 (шістдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) грн.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області: ОСОБА_1