АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 193/1061/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/513/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в режимі відеоконференції 07 липня 2016 року апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2016 року, якою було задоволено клопотання засудженого ОСОБА_6 щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
засуджений ОСОБА_6
представник Софіївської ВК №45 ОСОБА_8 .
В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити ОСОБА_6 у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2016 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання у виді 1 року 10 місяців 6 днів позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді обмеження волі на той же термін, з відбуванням покарання у виправному центрі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на ті обставини, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, рішення винесене в порушення вимог матеріального закону, а тому підлягає скасуванню.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді апеляційної скарги прокурор підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні.
Засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні при апеляційному розгляді заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Представник Софіївської ВК №45 проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечував.
Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
У відповідності з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
На думку колегії суддів, розглядаючи питання, суд першої інстанції належним чином не дослідив всі обставини справи та недостатньо вмотивував висновок про те, що до засудженого може бути застосовано ст.82 КК України.
Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року, під час розгляду питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, суди в судовому засіданні у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання. Також слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 01 жовтня 2014 року був засуджений вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу за ст.186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за даним вироком частково було приєднано покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 12 липня 2013 року та остаточно було призначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання постановлено рахувати з 07 червня 2014 року.

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2016 року було задоволено клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку тримання під вартою в місцях попереднього ув`язнення в строк відбування покарання відповідно до ч.5 ст.72 КК України з 07 червня 2014 року по 31 жовтня 2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно вимог ст.82 КК України особам, що відбувають покарання в виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.
За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.
Висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен бути зроблений на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого за весь період перебування в установі виконання покарання, а не за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання. Законодавцем визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована за певних умов.

Крім того, висновок про можливість застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, повинен ґрунтуватися на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі і на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про можливість застосування до останнього ст.82 КК України, оскільки як вбачається з матеріалів провадження він не довів свого виправлення, підстави для заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким відсутні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дійшов висновку про можливість застосування до засудженого ОСОБА_6 ст.82 КК України не врахувавши в повній мірі особу засудженого та постановив рішення, яке не відповідає фактичним обставинам справи.
Згідно наданої характеристики (а.п.8) засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі перебуває з 11 червня 2014 року. Під час утримання в Криворізькому слідчому ізоляторі характеризувався негативно, допустив одне порушення вимог режиму утримання в місцях попереднього ув`язнення, мав одне стягнення, заохочень не мав.
В Софіївській виправній колонії №45 засуджений відбуває покарання з 16 травня 2015 року. На виробництві не працевлаштований, але в силу своїх фізичних можливостей без оплати праці виконує роботи з благоустрою місць позбавлення волі, залучений до робіт по прибиранню території відділення. За час відбування покарання характеризується негативно, за допущені порушення установленого порядку відбування покарання один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, з метою стимулювання право слухняної поведінки один раз заохочувався. Крім того, як вбачається з характеристики засуджений не бере участі у реалізації програм диференційного виховного впливу, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, не бере участі у роботі самодільних організацій, не проявляє соціально-корисну активність в організації роботи. Питання про можливість застосування зміни умов тримання відповідно до ст.ст.100, 101 КВК України розглядалося на засіданні комісії установи 28 листопада 2015 року, засудженому було відмовлено в умовно-дострокову звільненні на підставі ст.81 КК України.

Крім того, як вбачається з протоколу засідання комісії Софіївської виправної колонії №45 від 18 травня 2016 року засудженому ОСОБА_6 відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким (а.п.7).

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора, викладеними в апеляційній скарзі і вважає, що засуджений не став на шлях виправлення, доводи прокурора є слушними, а тому колегія суддів вважає, що підстав для застосування ст.82 КК України в суді першої інстанції не було здобуто, таких підстав не було встановлено і під час розгляду апеляційної скарги.
За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2016 року підлягає скасуванню, а в задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2016 року про заміну ОСОБА_6 невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі скасувати.
В задоволенні клопотання ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали суду.

Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4