Справа № 214/2697/16-к
1-кп/214/464/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000925 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м,. Кривого Рогу, громадянки України, незаміжньої, дітей немає, з неповною середньою освітою, раніше не судимої в силу ст.89 КК України, не працюючої, працездатної, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4ст. 358 та ч.1 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:
02 квітня 2016 року близько 12.00 години. Перебуваючи за робочим столом. Розташованим в кімнаті квартири АДРЕСА_2 за допомогою підєднаного до всесвітньої мережі Інтернет ноутбука Asus, серійний номер x552cl-xx215d, та встановленого на нього веб браузера Opera скачала в електронному вигляді кольорове пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 , видане наім`я ОСОБА_6 , яке роздрукувала на принтері марки Epson Styles CХ 3700. Після цього на роздруковане пенсійне посвідчення у відповідному місці бланку власноруч вклеїла свою кольорову фотокартку. Після вказаних маніпуляцій з пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 , останнє було поміщене до обкладинки.

Умисні дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кваліфіковані за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України: підроблення посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такий документ, і який надає права, з метою використання його підроблювачем.

Крім цього, 06 квітня 2016 року близько 17.15 години ОСОБА_4 , маючи при собі підроблене пенсійне посвідчення. З метою безоплатного, пільгового проїзду, перебуваючи в приміщенні швидкісного трамваю «м-н Артема», що в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, пред`явила контролеру станції ОСОБА_7 та охоронцеві станції ОСОБА_8 , які в той час знаходились біля турнікетів вказаної станції, завідомо підроблене посвідчення серії НОМЕР_1 , видане на ім.»я ОСОБА_6 , тим самим використала його.

Згідно висновку експерта № 14/2.3, 2.3-1102 від 14 квітня 2016 року встановлено, що бланк пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого на ім.»я ОСОБА_6 , яке було вилучене 06 квітня 2016 року у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на станції швидкісного трамвая «Майдан Артема», виготовлений струменевим способом з використанням кольорової копіювально-розмножувальної техніки. В наданому посвідченні мала місце зміна фотокартки.

Умисні дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кваліфіковані за ч. 4 ст. 358 КК України, за ознаками використання завідомо підробленого документа.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 407 ч.2 КК України, як не явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад 10 діб, але не більше місця.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 надійшов до суду з Угодою про визнання винуватості від 29 квітня 2016 року.

Відповідно до умов Угоди, ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнала свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст. 358 КК України у вигляді обмеження волі строком на 1 рік; за ч.4 ст.358 КК України у вигляді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 70 ч.1 УК України шляхом часткового складання призначити остаточне покарання у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання з випробуванням на 1 рік, с покладанням обов`язків.

Крім того, сторони угоди розуміють наслідки укладання та затвердження означеної угоди, а саме обмеження права на оскарження вироку. Також обвинуваченій зрозумілі права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, та підстави для притягнення до кримінальної відповідальності за ст..389-1 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просить затвердити Угоду про визнання винуватості.

Обвинувачена ОСОБА_4 свою провину у вчиненні інкримінованого їй діяння визнала повністю, підтвердивши обставини викладені в обвинувальному акті. Підтвердила, що розуміє наслідки затвердження угоди. Угоду вона уклала добровільно. В скоєному щиро кається.

Захисник ОСОБА_9 просить затвердити угоду про визнання винуватості, наслідки її затвердження його підзахисна розуміє.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору.

Відповідно до ст.. 468 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадження щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним та суспільним інтересам. Укладання угоди про визнання винуватості у кримінальному провадження, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Суд вважає що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінуємих діянь. ЇЇ Дії кваліфіковані вірно за ст. 358 ч.1, ст.358 ч.4 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України ці кримінальні правопорушення відносить до злочинів невеликої тяжкості.

Також судом встановлено, що обвинувачена беззаперечно визнає свою провину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, угода укладена добровільно. Також вона характеризується задовільно, раніше не судима в силу ст. 89 КК України, та враховуючи тяжкість злочину, суд вважає, що вид та розмір покарання, яке узгодили сторони, передбачено санкцією ч.4 та ч.1 ст. 358 КК України та обране з врахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст..ст.65-67 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів. Умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободі чи інтереси сторін або інших осіб.

Судом не встановлено підстав, передбачених п.7 ст. 476 КПК України, для відмови в затвердженні угоди.

Відповідно до ст.100 та 124 КПК України суд вирішує питання про судові витрати та речові докази

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 314, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 квітня 2015 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 .

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 та ч.1 ст..358 КК України, та призначити покарання за ч.4 ст. 358 КК України в вигляді одного року обмеження волі, за ч.1 ст. 358 КК України до одного року обмеження волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України шляхом часткового складання призначених покарань остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік. На підставі ст. 76 ч.1 п.2, 3 КК України покласти на обвинувачену обов`язки:

-не вихожати на постійне місце проживання за межі України без дозволу КВІ;

-повідомляти КВІ про зміну місця проживання, роботи, навчання

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта 880 грн 40 коп.

Речові докази: пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого на ім.»я ОСОБА_6 (а.с.14, 22) залишити зберігатись в матеріалах справи;

ноутбук Asus, серійний номер x552cl-xx215d, принтер марки Epson Styles CХ 3700, які передані на зберігання ОСОБА_10 (а.с.56-58) залишити в розпорядження останнього.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1