Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2016 року слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
скаргу ОСОБА_3 на службову бездіяльність детективів Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за заявою про кримінальні правопорушення від 19 вересня 2016 року за ч. 2 ст. 256, ст. 356, 364, 366 ч. 1 ст. 396, та за ст. 383 КК України -
В С Т А Н О В И В :
До суду надійшла скарга ОСОБА_3 на службову бездіяльність детективів Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за заявою про кримінальні правопорушення від 19.09.2016 року за ч. 2 ст. 256, ст. 356, 364, 366 ч. 1 ст. 396, та за ст. 383 КК України.
Свою вимогу мотивує тим, що: «Заявою-повідомленням за №680 від 19.09.2016 p., поданою в приймальні НАБУ вх №С-9435, с. 1-3 дод.) я повідомив про кримінальні правопорушення судді Соломянського суду м. Києва ОСОБА_4 за постійними замовленнями їй службових злочинів корупціонерами НАБУ ( с.13, 15-20 дод.)
Метою спотворення і підробок норм КПК і самоправного зміну предмету оскарження, та приховування групових службових злочинів корупціонерів НАБУ і злочинів прокурорів ГПУ і м. Києва, є бартерні взаємодомовленості, за якими прокурори заплющують очі на типові службові злочини, такі як злочин №623, стор. 15-16 дод.) судді ОСОБА_4 , який є копією цього злочині №680, с.13 дод.), і який перебуває вже під 2-ма не виконаними ухвалами судів ( стор. 17-18, 19-20 дод.) про внесення відомостей в ЄРДР про попередній рецидивний службовий злочин №623 судді ОСОБА_5 на користь корупціонерів.
Моє повідомлення про ознаки кримінальних правопорушень за №680 (с. 1-3 дод.) повністю відповідало всім вимогам, передбаченим ч.5 ст. 214 КПК України, написано з досвідом у 13-ть років. В порушення вимог ч. 1 і ч.7 ст.214 КПК, відповідальні НАБУ відомості в ЄРДР так і не внесли. За встановленою схемою приховування злочинів, НАБУ виправдовує свою бездіяльність по не дотриманню ч.2 ст. 218 КПК і не допуску детективів НАБУ корупціонерами адмінскладу НАБУ на внесення відомостей в ЄРДР і початок досудового слідства тільки на тій підставі, що на угоду бандформуванню ГПУ і прокуратури м. Києва, корупціонери НАБУ перебирають на себе повноваження і зловживають посадами (дії по ст. 364 КК України) вирішувати самоправно спочатку компетенцію на подальше слідство ( хоча то не їх компетенція вирішувати компетенцію згідно ч.2 ст. 218 КПК), замість вирішення у 24-ри години первинного питання лише внесення відомостей в ЄРДР» (а.с.1.).
Керуючись ч. 1 ст.303 КПК України, ст.38 КПК, ч.2 ст. 218 КПК, основними засадами кримінального судочинства, Наказом № 125 по ГПУ ЗУ «Про НАБУ», та ст. 55 Конституції України, просить: «Зобов`язати відповідальних детективів від НАБУ ( а директора НАБУ як замовника злочинів суддям допустити до детективів НАБУ в порядку п.1.9 Положення про ведення ЄРДР), внести відомості в ЄРДР про кримінальні правопорушення судді ОСОБА_4 та організованої групи замовників-корупціонерів від НАБУ, які, в порушення вимог ст.214 КПК України, без попереднього самостійного внесення відомостей в ЄРДР, знищили документи злочину №680 своїх і Усатової до ГПУ без ЄРДР.
Зобов`язати внести в ЄРДР в точності до заявлених мною кваліфікацій за повідомленням №680, до конкретно названих осіб, в конкретні дати, час, місце, та обставини виключно з самого повідомлення про службовий груповий злочин №680 в покриття організованої служової злочинності навколо справи умисного вбивства мого брата його власним сином у квартирі співмешкання.
Зобов`язати НАБУ надати мені Витяг з ЄРДР ( а не типову підробку корупціонера НАБУ про голий номер ЄРДР), в якості доказу внесення відомостей в ЄРДР у відповідності до самої заяви і згідно ч.5 ст. 214 КПК і «Положення про ведення ЄРДР», для можливості перевірки реальності виконання судового рішення. Мені вже досить підробок про брехню про голий і пустий № ЄРДР.
Врахувати: на стадії внесення відомостей в ЄРДР питання компетенції є вторинним по відношенню до питання внесення відомостей в ЄРДР, і не входить у компетенцію некомпетентних корупціонерів корупційного контингенту НАБУ, а є повноваженням Генерального прокурора.
Вирішення справи по суті проводити за моєї обов`язкової участі згідно ст. 306 КПК України» (а.с.2).
В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав, просить її задовольнити.
Представник Національного антикорупційного бюро України в судове засідання не з`явився, надав до суду письмові пояснення, в яких в задоволенні скарги просить відмовити, мотивуючи її необґрунтованістю та зазначив, що 19.09.2016 року, ОСОБА_3 звернувся до Національного антикорупційного бюро України із заявою про вчинення суддею Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 356, 364, 366, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. КК України. Однак, детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування злочинів, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-1, 368, 368-2, 369, 369-2, 410 КК України, за наявності визначених умов. Отже, здійснення досудового розслідування злочинів, передбачених статтями 111, 256, 356, 366, 396 КК України не віднесено до підслідності детективів Національного бюро.(а.с.32-33)
Заслухавши пояснення ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 дійсно 19.09.2016 року звернувся до Національного антикорупційного бюро України із заявою про вчинення суддею Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 356, 364, 366, ч. 1 ст. 396, ч. 2 ст. 256 та за ст. 383 КК України.(а.с.3-4).
ОСОБА_3 , звертаючись із скаргою до суду, посилається на те, що заява про кримінальні правопорушення не була внесена відповідальними детективами Національного антикорупційного бюро України до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а досудове розслідування не розпочато, що є порушенням на його думку чинних норм КПК України, зокрема ч. 1 ст. 214 КПК України.
Однак слідчий суддя не може погодитись з такими твердженнями скаржника виходячи з наступного.
Так стаття 2 КПК України визначає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Правила ст. 303 КПК України визначають вичерпний перелік рішення, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження.
Так відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
Таким чином, відповідно до вимог ст. 303 КПК України у встановлених випадках можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, а не НАБУ, як державного правоохоронного органу, на який покладається попередження, виявлення, припинення, розслідування та розкриття корупційних правопорушень, віднесених до його підслідності, а також запобігання вчиненню нових.
Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Частина 4 ст. 214 КПК України визначає, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Відповідно до ч. 5 ст. 216 КПК України детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування злочинів, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-1, 368, 368-2, 369, 369-2, 410 КПК України, якщо наявна хоча б одна з умов, визначених даною статтею Кодексу.
З аналізу зазначених статей випливає, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто така заява як передумова для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні має бути подана після створення ЄРДР та, по-друге, містити достатні дані про наявність в описаній заявником події ознак кримінально-караного діяння.
Таким чином, обов`язок вносити відомості до ЄРДР виникає лише у випадку, якщо обставини, які зазначені в заяві про вчинення кримінального правопорушення свідчать та мають ознаки кримінального правопорушення.
Згідно з пунктом 2.3, 2.17 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012 року, до Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення, тобто, при внесенні до Реєстру фабули кримінального правопорушення в обов`язковому порядку відображається дата, час, адреса, місце, спосіб, знаряддя, засоби та інші особливості вчинення кримінального правопорушення, розмір збитків, прізвище фізичної особи (осіб) або дані про юридичну особу (осіб), які є потерпілими, дані про осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, інші необхідні відомості.
Таким чином, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Крім цього, Кримінальний кодекс визначає вичерпний перелік суспільно небезпечних діянь, які є злочинами та характеризує, у чому саме полягає об`єктивна та суб`єктивна його сторона, кваліфікуючи ознаки та інше.
У випадках, якщо в заяві чи повідомленні є об`єктивні, дані, що свідчать про ознаки злочину, то є підстави вважати таке звернення саме заявою чи повідомленням про злочин і лише за такими заявами та повідомленнями приймаються передбачені законом процесуальні рішення.
Разом з цим, заява ОСОБА_3 № 680 і № 680-С від 19.09.2016 року про кримінальні правопорушення, яка знаходиться в матеріалах справи, не містить об`єктивних ознак, що вказують на склад кримінального правопорушення та вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 364 КК України, яка підслідна Національному антикорупційному бюро України, за відсутністю заподіяння істотної шкоди, а тому підстави для внесення відомостей до ЄРДР відсутні.
З приводу невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення інших вищевказаних кримінальних правопорушень, слідчий суддя вважає таку бездіяльність правомірною, оскільки ці кримінальні правопорушення не підслідні Національному антикорупційному бюро України.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, слідчий суддя при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може постановити ухвалу про відмову у задоволенні скарги.
Слідчий суддя, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що вимоги скаржника не знайшли своє доведення в судовому засіданні, оскільки з матеріалів справи та заяви про кримінальні правопорушення вбачається відсутність правових підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі викладених заявником обставин, а тому не можуть вважатися такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим скарга задоволенню не підлягає.
На підставі вищевикладеного, Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012 року, керуючись ст.ст. 2, 56, 214, 216, 303-307, 309, КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні скарги ВІДМОВИТИ.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. КиєваОСОБА_1 .