Справа № 185/6875/16-к
Провадження № 1-кп/185/410/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 вересня 2016 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Павлоград матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Морозівка, Мураванокурилівського району, Вінницької області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, освіта середня-спеціальна, який проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 13 лютого 1995 року Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ст.ст. 140 ч. 2, 143 ч. 2, 140 ч. 3, 17, 140 ч. 3, 42 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 12 липня 1996 року Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ст.ст. 140 ч. 2, 140 ч. 3, 42 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 42 ч. 3 КК України додано не відбутий термін 1 рік за вироком Павілоградського міського суду Дніпропетровської області від 13 лютого 1995 року, остаточно визначено покарання до 4 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 22 квітня 1999 року Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ст.ст. 17 ч. 2, 81 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 45 КК України засуджений умовно з випробувальним терміном 2 роки, додаткове покарання штраф 680 грн.;

- 12 жовтня 1999 року Синельниковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 140 ч. 2, 140 ч. 3, 42 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 43 КК України приєднано не відбутий термін 1 рік за вироком Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 22 квітня 1999 року, остаточно визначено покарання до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 27 лютого 2006 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 309 ч. 1, 70 ч. 1 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 14 червня 2006 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України з урахуванням вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2006 року, остаточно визначено покарання до 3 роки позбавлення волі;

- 19 травня 2009 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 395 КК України до 3 місяців арешту. На підставі ст. 72 КК України частково приєднано не відбутий термін 5 місяців за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2006 року, остаточно визначено покарання до 8 місяців позбавлення волі;

- 01 листопада 2010 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 395, 190 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

- 19 червня 2013 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч. 2, 71 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі.

- 20 грудня 2013 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 15 ч. 3, 185 ч. 3, 185 ч. 2, 263 ч. 2, 70 ч. 1, 4 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнився 06 квітня 2016 року умовно-достроково на невідбутий термін 5 місяців 11 днів на підставі ст. 81 КК України згідно ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2016 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:
05 липня 2016 року ОСОБА_3 приблизно о 15.00 годині, знаходячись в лісосмузі, яка розташована поблизу середньо загальноосвітньої школи № 20, що розміщена за адресою: м. Павлоград, вул. Дніпровська 400, знайшов предмет, який являється холодною зброєю ударно-дробильної дії виготовлений саморобним способом за типом кастетів, та маючи намір, направлений на незаконне носіння холодної зброї, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, носив при собі холодну зброю по вулицях міста Павлоград Дніпропетровської області без передбаченого законом дозволу до 08 липня 2016 року.

08 липня 2016 року приблизно о 12 годині 10 хвилин, на території Державного підприємства «Науково-виробниче об`єднання «Павлоградський хімічний завод», яке розташоване в м. Павлограді, Дніпропетровської області по вул. Заводська, 44, поблизу КПП № 2 по пропуску залізничного транспорту, військовослужбовцями в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України був затриманий ОСОБА_3 , у якого в ході огляду його особистих речей, в поліпропіленовому мішку виявили і вилучили предмет, який відповідно до висновку експерта № 08/4.5-413 від 18 липня 2016 року являється холодною зброєю ударно-дробильної дії, виготовлений саморобним способом за типом кастетів, який ОСОБА_3 носив при собі без передбаченого законом дозволу, чим порушив ст. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про дозвільну систему» № 576 від 12 жовтня 1992 року, наказ МВС України № 622 від 21 серпня 1998 р. про затвердження «Інструкція про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення і використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими або аналогічними по своїх властивостях метальними снарядами несмертельної дії, і вказаних патронів, а також боєприпасів до зброї і вибухових матеріалів».

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та суду показав, що в 20 школі в м. Павлограді він знайшов біля пенька кастет, з «нержавєйкі ». Він знав, що це кастет. Він підняв цей кастет та носив його в руках в пакеті. Він його знайшов за декілька днів, до того як його у нього вилучили. В липні він пішов на воєнний завод, де був затриманий військовослужбовцями, які вилучили цей кастет. В скоєному розкаявся.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

За згодою учасників кримінального провадження, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням документів які характеризують особу обвинуваченого, та документів стосовно процесуальних витрат та речових доказів. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції нема.

Враховуючи показання обвинуваченого та його бажання не досліджувати інші докази по справі, суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною повністю.

Дії ОСОБА_3 суд вважає правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 263 КК України, як носіння кастету без передбаченого законом дозволу.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочину.

За місцем проживання обвинувачений характеризується негативно /а.к.п. - 32/, раніше судимий /а.к.п. 25-29/, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває /а.к.п. 30, 31/.

На підставі ст. 65 КК України, враховуючи тяжкість злочину, а саме те, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості під час умовно-дострокового звільнення за попереднім вироком, особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений раніше судимий, вину визнав повністю, в скоєному розкаявся, суд вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у вигляді позбавлення волі за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, та остаточне покарання йому слід призначити за сукупністю вироків за правилами ст. 71 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити особисте зобов`язання.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

У справі маються процесуальні витрати за проведення трасо логічної експертизи в сумі 439 грн. 80 коп. /а.к.п. 19/, які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання стосовно речових доказів у справі вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2013 року і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 1 (один) місяць.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити особисте зобов`язання.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу виконання вироку в частині призначеного покарання у вигляді позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 439 грн. 80 коп. в рахунок відшкодування процесуальних витрат.

Речові докази у справі: предмет, який є холодною зброєю ударно-дробильної дії, виготовлений саморобним способом за типом кастетів, переданий на зберігання в камеру зберігання речових доказів Відділу спеціальної поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1