АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 197/524/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/445/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 24 травня 2016 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2016 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, на підставі ст.81 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

представник ШВЦ№75 ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А :
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про умовно- дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Вироком Жовтневого районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2012 року, ОСОБА_6 було засуджено за ч.2 ст.186, ч.3 ст.15, ч.2 ст.186, ст..70 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2015 року, невідбуту частину покарання засудженому ОСОБА_6 замінено більш м`яким обмеженням волі.
УхвалоюАпеляційного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2016 року, засудженому ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення з 04.09. 2012 року до 12.12. 2012 року у строк основного покарання, на підставі ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення.
20 квітня 2016 року на адресу Широківського районного суду Дніпропетровської області від ОСОБА_6 надійшло клопотання про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2016 року в задоволенні вищезазначеного клопотання було відмовлено.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції послався на відсутність передбачених законом підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, оскільки засуджений, будучи засудженим за вчинення тяжких злочинів, своїм ставленням до праці та поведінкою не довів своє виправлення, за період відбуття покарання характеризується в цілому посередньо, мав шість стягнень.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджений ОСОБА_6 посилається на ті обставини, що суд безпідставно відмовив в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, на що є усі підстави. Так, ОСОБА_6 за час відбування покарання мав два заохочення, згідно характеристики, під час відбування покарання характеризувався позитивно. При цьому, ОСОБА_6 під час відбування покарання в ШВЦ №75 стягнень не мав, характеризується посередньо, дотримується правил внутрішнього розпорядку та ввічливих взаємовідносин, працевлаштований. Представник адміністрації установи в суді не заперечував проти звільнення засудженого від подальшого відбування покарання умовно-достроково. Таким чином, на думку засудженого, під час відбування покарання своєю поведінкою і ставленням до праці він довів своє виправлення.

Клопотання про розгляд апеляційної скарги за участі ОСОБА_6 від засудженого не надходило, з огляду на що, відповідно до вимог ч.4 ст.401 КПК України, участь ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду не є обов`язковою.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 , просив колегію суддів відмовити у її задоволенні, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою та вмотивованою.
В судовому засіданні, при апеляційному розгляді представник ШВЦ №75 ОСОБА_8 просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги засудженого, з огляду на неправомірність викладених в ній доводів.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Наведене є обов`язковою передумовою для умовно-дострокового звільнення, поряд із передбаченими у ч. 3 ст. 81 КК України строками фактичного відбуття покарання засудженим.
Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом покарання.
На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення, суд першої інстанції належним чином дослідив всі обставини справи та в достатній мірі вмотивував свій висновок про те, що засуджений ОСОБА_6 не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання. При цьому, суд врахував не тільки факт відбуття останнім певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчинених ним злочинів, поведінку засудженого під час відбування покарання.
Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно даних особової справи, характеристики та довідки про заохочення і стягнення, наданих Широківським виправним центром №75, інших документів, що містяться в метеріалах судового провадження, засуджений ОСОБА_6 , відбуваючи покарання в Криворізькій УВП№3 характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав; за період відбування покарання в Синельниківській ВК №94, характеризувався посередньо, мав 2 заохочення та 6 стягненнь. За час перебування в ШВЦ №75 характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має, згідно протоколу №6, на засіданні адміністративної комісії установи від 30.03.2016 року, з розгляду питання про умовно-дострокове звільнення, в його застосуванні ОСОБА_6 було відмовлено.
Так, головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи.

Висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період відбування покарання.

Як встановлено в ході апеляційного розгляду справи, суд першої інстанції всебічно дослідив матеріали особової справи засудженого, взяв до уваги тяжкість та характер скоєних засудженим злочинів, те, що він відбув 2/3 частини призначеного покарання, характеристику засудженого, згідно якої, ОСОБА_6 характеризується, як особа, яка своєю поведінкою та ставленням до праці не довела свого виправлення.
З цим висновком погоджується і колегія суддів, оскільки він відповідає обставинам кримінального провадження, даним про особу і поведінку засудженого ОСОБА_6 .
Разом з тим, згідно з Постановою № 2 Пленуму Верховного Суду України від 06.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії, по суті внесеного подання.
Так, під час апеляційного розгляду провадження, представник ШВЦ №75 просив відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про застосування до нього вимог ст.81 КК України, оскільки останній не довів своє виправлення.
Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення, чого перевіркою матеріалів провадження не встановлено.

За вказаних обставин, доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 про незаконність рішення суду, колегією суддів визнаються безпідставними.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що до ОСОБА_6 засудженого за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.15, ч.2 ст.186, ст..70 КК України, ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2015 року, було застосовано вимоги ст.82 КК України про заміну невідбутої ним частини покарання більш м`яким, а ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 березня 2016 року, засудженому ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання, відповідно до положень ч.5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2016 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, на підставі ст.81 КК України. без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4