Справа № 163/728/16-к Провадження №11-кп/773/422/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 119 ч.1, 122 ч.1, 296 ч.4 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на вирок Любомльського районного суду від 05 травня 2016 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, не одружений, шофер ТзОВ «Надія», не судимий:

засуджений:

за ч.1 ст.119 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі;

за ч.1 ст.122 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі;

за ч.4 ст.296 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено до відбуття ОСОБА_8 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 залишено попередній особисте зобов`язання.
Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Вироком вирішено долю речових доказів та судових витрат.

ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що він 21.11.2015, близько 24 години 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у громадському місці в приміщенні сільського будинку культури с. Запілля Любомльського району, на вул. Мічуріна, 81, виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалась особливою зухвалістю в присутності сторонніх осіб, ігноруючи елементарні правила поведінки і добропристойності, грубо порушуючи громадський порядок з метою нанесення тілесних ушкоджень, маючи при собі заздалегідь заготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень - саморобну спортивну біту, безпричинно, умисно наніс вказаною бітою один удар у ділянку лівого стегна неповнолітньому ОСОБА_11 , спричинивши фізичний біль та один удар кулаком в обличчя останнього, в результаті чого, заподіяв тілесні ушкодження у вигляді рани слизової оболонки правої щоки, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я та наніс один удар бітою в ділянку правої ноги та один удар кулаком в ділянку грудної клітки ОСОБА_12 , спричинивши останньому фізичний біль.
ОСОБА_8 , продовжуючи свої хуліганські дії, біля приміщення сільського будинку культури в с. Запілля викликав з автомобіля для розмови ОСОБА_13 , діючи з особливою зухвалістю, умисно, безпричинно, бітою наніс однин удар в ліве стегно та ліву бокову поверхню грудної клітки останньому, чим спричинив легкі тілесні ушкодження у вигляді синців на лівій боковій поверхні грудної клітки в середній третині та на задньо-зовнішній поверхні лівого стегна у верхній третині.
ОСОБА_8 , продовжуючи діяти з особливою зухвалістю, з метою самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб, не реагуючи на зауваження громадянки ОСОБА_14 , яка намагалась припинити хуліганські дії та вимагала викинути біту, наздогнав потерпілого ОСОБА_15 й умисно, безпричинно, наніс останньому один удар бітою в ділянку правої ноги, спричинивши при цьому фізичний біль від чого останній впав на землю, а ОСОБА_8 бітою наніс ОСОБА_15 близько 4-х ударів у ліву бокову поверхню грудної клітки, чим заподіяв тілесні ушкодження у вигляді синця на лівій боковій поверхні грудної клітки в проекції 7-8 ребер по середньо пахвовій лінії, перелому VII-VIII ребер зліва без зміщення відламків, які у своїй сукупності відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Під час вчинення вищеописаних дій, 21.11.2015, близько 24 годин, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись біля сільського будинку культури с. Запілля, використовуючи саморобну спортивну біту, під час замаху, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, з необережності наніс один удар бітою в голову, а саме: в лобно-тім`яно-скроневу ділянку зліва, ОСОБА_16 , який стояв збоку ОСОБА_8 , чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: вдавлений перелом кісток склепіння та основи черепу зліва, гостру лівобічну епідуральну гематому, крововилив під м`які мозкові оболонки з ділянками забою головного мозку в лівій лобно-тім`яно-скроневій ділянці, крововилив в м`які покрови голови лобно-тім`яно-скроневій ділянці зліва від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 о 20 годині 45 хвилин ОСОБА_16 помер у реанімаційному відділенні ТМО Любомльського та Шацького районів.
21.11.2015 року, близько 24 години 00 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля сільського будинку культури с. Запілля під час вчинення вищеописаних хуліганських дій, використовуючи саморобну спортивну біту, умисно наніс потерпілому ОСОБА_15 близько 4-х ударів у ліву бокову поверхню грудної клітки, чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді синця на лівій боковій поверхні грудної клітки в проекції 7-8 ребер по середньо пахвовій лінії, перелому VII-VIII ребер зліва без зміщення відламків, які у своїй сукупності відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити, призначивши більш м`який вид покарання, не пов`язаний з позбавленням волі. Зазначає, що судом не враховано наявність ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, те, що він є особою молодого віку, його позитивні характеристики та пом`якшуючі покарання обставини. Вказує, що на дани1 час матеріальну шкоду потерпілим відшкодував в повному обсязі.

Прокурор у кримінальному провадженні в поданій апеляційній скарзі вказує, що судом при призначенні ОСОБА_8 покарання не враховано кількість вчинених ним злочинів, характер дій обвинуваченого та його подальшу поведінку, та наслідків вчинення одного із злочинів смерть людини молодого віку.

Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.119 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі, за ч.1 ст.122 КК України 1 рік позбавлення волі, за ч.4 ст.296 КК України 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, остаточне покарання визначити у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Вислухавши доповідача, який виклав суть вироку і доводи апеляцій, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які апеляцію обвинуваченого підтримали і просили змінити вирок суду, призначивши більш м`яке покарання, а апеляцію прокурора залишити без задоволення, прокурора, який просив його апеляцію задовольнити, скасувавши вирок першої інстанції із постановленням нового вироку, а апеляцію обвинуваченого залишити без задоволення, потерпілу, яка просила не позбавляти волі обвинуваченого, перевіривши їх доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вчинення ОСОБА_8 злочинів, передбачених ч.1 ст.119, ч.1 ст.122, ч.4 ст.296 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, які ніким не оспорюються.

Згідно ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому воно повинно бути необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», вирішуючи питання про вид і розмір покарання в кожному конкретному випадку, суд повинен визначати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, виходячи із сукупності всіх обставин вчинення злочину (форми вини, мотивів, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, ступеня участі кожного із співучасників у вчиненні злочину та ін.).

Як вбачається з вироку, судом було дотримано вказані вимоги закону. При призначенні ОСОБА_8 покарання судом враховано обставини, на які посилаються у своїх апеляційних скаргах як обвинувачений, так і прокурор.

Так, до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відніс щире каяття, те, що він до кримінальної відповідальності притягується вперше, часткове відшкодування завданої матеріальної шкоди.

На момент апеляційного розгляду завдані збитки відшкодовані повністю.

Крім того, місцевий суд, призначаючи покарання обвинуваченому також врахував дані про його особу, зокрема те, що він є особою молодого віку, має постійне місце проживання та роботи, за якими характеризується позитивно та призначив за ч.1 ст.119, ч.1 ст.122 КК України покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкціями вказаних статей. А за ч.4 ст.296 КК України безальтернативний вид покарання позбавлення волі ближче до мінімального розміру, а остаточне покарання визначив із застосуванням ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Однак, поруч із пом`якшуючим покарання обставинами, суд першої інстанції врахував наявність обставини, яка обтяжує покарання вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, тяжкість вчинених злочинів, два з яких відносяться до категорії середньої тяжкості, один до тяжких злочинів, кількість вчинених злочинів, думку потерпілих, зокрема ОСОБА_9 , яка в суді першої інстанції просила призначити покарання пов`язане з позбавленням волі, і прийшов до правильного висновку, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Апеляційний суд приходить до висновку, що призначене обвинуваченому покарання, яке слід відбувати реально, не можна вважати м`яким.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримуючись вимог ст.ст.50, 65 КК України, обґрунтовано дійшов до висновку про неможливість досягнення мети покарання без ізоляції ОСОБА_8 від суспільства, а призначене покарання у виді позбавлення волі на певний строк є необхідним і достатнім для його виправлення і запобігання вчинення нових злочинів в майбутньому.

Підстав для зміни вироку та призначення ОСОБА_8 покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а так само і скасування вироку з призначенням більшого строку покарання з мотивів, наведених в апеляціях обвинуваченого та прокурора, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Любомльського районного суду від 05 травня 2016 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: