УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №278/5240/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 122 ч. 1 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2016 року.
Апеляційний суд Житомирської області у складі суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника-адвоката ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , представника потерпілої - адвоката ОСОБА_9 , секретаря судового засідання ОСОБА_10 , -
Цим вироком ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік і 6 місяців.
Початок строку відбуття покарання вирішено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Вирішено частково задовольнити цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 та стягнути на її користь з обвинуваченого ОСОБА_6 417 (чотириста сімнадцять) грн. 82 коп. у відшкодування матеріальної шкоди та 4000 (чотири тисячі) грн. у відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином.
Цивільний позов прокурора задоволено та вирішено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави в особі Центральної міської лікарні № 1 м. Житомира 2676 (дві тисячі шістсот сімдесят шість) грн. 43 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_8 .
Згідно вироку, 26 липня 2014 року близько 20 години на вул. Шевченка в с. Пряжів Житомирського району ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за кермом автомобіля «Рено Кенго» № НОМЕР_1 , з мотиву раптово виниклих неприязних стосунків між ним та пішоходами, які рухались в попутному напрямку, спрямував праву частину автомобіля для здійснення дотичного удару потерпілій ОСОБА_8 , яка залишалась в межах траєкторії руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_6 . В результаті вказаних дій ОСОБА_6 відбувся контакт між правим боковим дзеркалом автомобіля та потерпілою ОСОБА_8 , від якого остання впала на узбіччя. Внаслідок вищезазначених дій ОСОБА_6 потерпіла ОСОБА_8 отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я, у вигляді: забійної-рваної рани в ділянці правого ліктьового суглобу, саден в ділянці правих плечового суглобу, ліктьового суглобу, кисті, колінного суглобу, саден в ділянці лівого колінного суглобу, пошкодження зв`язок та меніску, закритих переломів 7 та 8 ребер зліва.
В апеляційних скаргах:
- потерпіла ОСОБА_8 просить змінити вирок в частині вирішення цивільних позовів, збільшити розмір грошового стягнення на її користь у відшкодування матеріальної та моральної шкоди від злочину, а також задовольнити цивільний позов ОСОБА_11 в інтересах малолітньої ОСОБА_12 . Посилається на необґрунтоване залишення без розгляду останнього цивільного позову та неправильне вирішення її цивільного позову;
- обвинувачений ОСОБА_6 , посилаючись на свою оцінку доказів, просить змінити вирок, - перекваліфікувати його дії на ч. 1 ст. 286 КК України та пом`якшити йому покарання. Твердить про неправильність кваліфікації його дій та недоведеність тої обставини, що він вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін в часткове підтримання апеляційних скарг, міркування прокурора в заперечення апеляційної скарги обвинуваченого та про часткове задоволення апеляційної скарги потерпілої, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до таких висновків.
З матеріалів кримінального провадження видно, що висновки суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_6 у вчиненні злочину за вказаних у вироку обставин, є обґрунтованими, оскільки підтверджуються сукупністю досліджених у судовому засіданні достовірних доказів.
Зокрема, наведеними у вироку показаннями у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , даними протоколів огляду місця події та транспортного засобу, висновків судово-медичних експертиз, у даному кримінальному провадженні поза розумним сумнівом доведено, що обвинувачений ОСОБА_6 за вказаних у вироку обставин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно зачепив правим дзеркалом свого автомобіля потерпілу ОСОБА_8 , яка одержала внаслідок цього середньої тяжкості тілесні ушкодження. При цьому обвинувачений передбачав факт заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень будь-якої тяжкості та бажав їх настання.
Суд першої інстанції обґрунтовано визнав недостовірними показання обвинуваченого про те, що він не перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки цей факт доведено показаннями свідків-очевидців та вказаними у вироку даними протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_6 .
Цим та іншим доказам у вироку надано належну оцінку та правильно кваліфіковано дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 122 КК України.
У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, щиро розкаявся та стороною захисту надано копії квитанцій про переказ потерпілій коштів у відшкодування цивільного позову на загальну суму 4420 грн.
Потерпіла підтвердила, що обвинуваченим повністю відшкодовано матеріальну шкоду та частково відшкодовано моральну шкоду від злочину, а також просить призначити ОСОБА_6 більш м`яке покарання, не пов`язане з обмеженням волі.
З врахуванням тяжкості злочину та даних про особу винного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, з лютого 2016 року офіційно працює механіком автотранспортної служби ДП «Пропан» ПАТ по газопостачанню та газифікації «Житомиргаз» с. Станишівка Житомирського району, частково відшкодував потерпілій завдану злочином шкоду, апеляційний суд погоджується з міркуваннями сторін про явну несправедливість призначеного йому покарання у виді обмеження волі та вважає за можливе призначити йому більш м`яке покарання у виді виправних робіт у межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та перевиховання.
Рішення суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди та цивільного позову ОСОБА_11 є законним та обґрунтованим, оскільки судом правильно враховано дані чеків про певні витрати потерпілої на лікування, а також ті обставини, що факт заподіяння тілесних ушкоджень малолітній ОСОБА_12 виходить за межі обвинувачення ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні.
Разом з тим, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_8 про необґрунтованість рішення суду в частині стягнення на її користь лише 4000 грн. у відшкодування моральної шкоди від злочину.
Обвинувачений в судовому засіданні апеляційного суду визнав, що він має відшкодувати потерпілій більший розмір моральної шкоди.
З врахуванням всіх обставин справи та доведених у судовому засіданні показань потерпілої про певні моральні страждання, які вона зазнала внаслідок злочину, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність збільшення розміру суми стягнення з обвинуваченого у відшкодування моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_8 до 15 тис. грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
у х в а л и в:
Апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 18 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 змінити.
Змінити призначене ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік і 6 місяців на виправні роботи строком на 1 рік і 6 місяців з відрахуванням 10% заробітку в дохід держави.
Збільшити розмір відшкодування моральної шкоди з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_8 до 15 тисяч гривень.
В решті цей вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.
Судді: