Номер справи137/846/16-к
1-кп/137/50/ 16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , 15.02.2015 приблизно о 02:30 год. спільно із особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, знаходячись в приміщенні диско-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи малозначний привід, підійшли до ОСОБА_6 , який спускався по східцях даного приміщення, маючи на меті вчинення хуліганських дій, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, та виразилось у нехтуванні загальноприйнятими правилами поведінки, добропристойності у суспільстві, незважаючи на те, що знаходяться у громадському місті намагалися своїми словами та діями принизити честь та гідність ОСОБА_6 , а саме особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, задав запитання скільки строп у парашуті, але побачивши, що їх вчинки не надають бажаного результату, з особливою зухвалістю, навмисно наніс кулаком один удар в область обличчя, завдавши останньому фізичного болю та розбивши губу. В той час, коли особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження наносив тілесні ушкодження ОСОБА_6 , у приміщенні диско-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », перебували відвідувачі, які також спускались по східцях, виходячи на вулицю, стали очевидцями вчинення особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, хуліганських дій відносно ОСОБА_6 .
Маючи намір на продовження хуліганських дій, особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, утримуючи ОСОБА_6 та наносячи при цьому тілесні ушкодження по різних частинах тіла останньому, спільно з ОСОБА_4 , спустились по східцях до вхідних дверей приміщення. Скориставшись даною ситуацією, ОСОБА_4 в свою чергу, зачинив вхідні двері даного приміщення зсередини, маючи намір не впускати товаришів ОСОБА_6 , які намагались відчинити їх з вулиці та зупинити бійку. На зауваження товаришів ОСОБА_6 , ОСОБА_4 не реагував та продовжував утримувати вхідні двері.
При відкритті даних дверей, ОСОБА_4 скористався відволіканням ОСОБА_6 на особу, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження та товаришів, з якими продовжувалась суперечка, безпричинно наніс один удар кулаком в область обличчя ОСОБА_6 , завдавши йому фізичного болю.
Після чого, особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_4 вийшли з приміщення диско-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на АДРЕСА_2 , куди також вийшов ОСОБА_6 із товаришами. Під час руху між особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження та ОСОБА_6 продовжилась словесна суперечка, і ОСОБА_4 знову скориставшись даною ситуацією, відволіканням ОСОБА_6 на словесну суперечку із особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, безпричинно заподіяв один удар кулаком в область обличчя ОСОБА_6 , знову завдавши фізичного болю, а потім усі розійшлись в різні напрямки.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину не визнав. Пояснив, що дійсно була сутичка між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Він, жодного удару ОСОБА_6 не наносив, а лише намагався вклинитися між ними щоб розборинити їх. Можливо, в цей час і штовхнув ОСОБА_6 .
Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що 15.02.2015 року він із товаришами відпочивав в приміщенні диско-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після закінчення дискотеки він спускався по східцях даного приміщення. В цей момент до нього підійшов ОСОБА_7 та задав запитання скільки строп у парашуті. Він йому відповів, але ОСОБА_7 відповідь не влаштувала і він наніс один удар в область обличчя та розбив губу. Потім він однією рукою утримуючи за одяг, іншою продовжував наносити удари. В цей час, ОСОБА_4 зачинив двері та не пускав товаришів розборинити їх. Через деякий час, товариші все ж таки відчинили двері та розборонили їх. Коли між ним та ОСОБА_7 припинилися фізичні дії, однак вони продовжували з`ясовувати стосунки, в цей час, безпричинно, до нього підійшов ОСОБА_4 та наніс один удар кулаком в область обличчя. Хлопці їх знову розборонили. Коли уся компанія вийшла з приміщення дискотеки, на вулиці він продовжував з`ясовувати стосунки із ОСОБА_7 . В цей час, ОСОБА_4 , знову наніс йому один удар кулаком в область обличчя. До ОСОБА_4 претензій не має, так як основний конфлікт був між ним та ОСОБА_7 і саме останній заподіяв йому тілесні ушкодження.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суду пояснили, що дійсно 15.02.2015 року вони усі разом відпочивали в приміщенні диско-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після закінчення дискотеки вони спускалися по східцях даного приміщення. Вони йшли попереду, а ОСОБА_6 позаду. До нього підійшов ОСОБА_7 і між ними виник якийсь конфлікт та бійка. В цей час, ОСОБА_4 зачинив вхідні двері та не пускав товаришів розборинити їх. Через деякий час, вони все ж таки відчинили двері та розборонили їх. Коли ОСОБА_6 та ОСОБА_7 припинили бійку і розмовляли, до них підійшов ОСОБА_4 та безпричинно наніс один удар кулаком в область обличчя ОСОБА_6 . Вони їх знову розборонили. Коли уся компанія вийшла з приміщення дискотеки, на вулиці ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжували з`ясовувати стосунки, і в цей час ОСОБА_4 знову безпричинно наніс один удар кулаком в область обличчя ОСОБА_6 . Раніше ОСОБА_6 не знав ні ОСОБА_7 , ні ОСОБА_4 і між ними ніяких стосунків не було.
Незважаючи на невизнання вини підсудним ОСОБА_4 , його вина у вчиненому доводиться повністю узгодженими та послідовними показаннями потерпілого, а також показаннями свідків-очевидців, які повністю відповідають показанням потерпілого та які чітко вказали на безпричинність конфлікту, послідовність дій та кількість ударів.
Сторона захисту жодним доказом не спростувала та не поставила під сумнів показання потерпілого та свідків. В судовому засіданні, під час допиту як потерпілого так і свідків, була забезпечена можливість ставити їм запитання та спростовувати доводи.
Європейський Суд з прав людини Справа "Жогло проти України" зазначив, п.38. Усі докази зазвичай мають бути представлені у відкритому
слуханні справи в присутності обвинуваченого для забезпечення
можливості надати аргументи іншій стороні. Існують винятки з цього
правила, але вони не повинні порушувати права захисту. Як загальне
правило, пункти 1 та З статті 6 вимагають надання
підсудному відповідної та належної можливості заперечити, а також
ставити запитання свідкові обвинувачення, - або під час давання
показань, або на пізнішому етапі (див. "Люді проти Швейцарії"
(Ludi v. Switzerland), рішення від 15 червня 1992 року. Обвинувачення не повинно ґрунтуватись виключно чи вирішальною мірою на тих показаннях, які сторона захисту не могла оскаржити (див., mutatismutandis, "Дурсон проти Нідерландів" (Doorson v. theNetherlands), рішення від 26 березня 1996 року.
Крім показань потерпілого та свідків, вина ОСОБА_4 доводиться протоколом прийняття заяви про вчинене правопорушення, де ОСОБА_6 чітко вказує на ОСОБА_4 , як на особу, що вчинила щодо нього протиправні дії. Відповідно до повідомлення про підозру від 30.06.2015 року, встановлено, що окрім ОСОБА_4 пред`явлена підозра іншій особі у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.296 КК України відносно ОСОБА_6 , висновок експерта №295/345 свідчить про виявлення у ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень. У зв`язку із розшуком даної особи, матеріали досудового розслідування виділені в окреме провадження, що підтверджено копією постанови про виділення матеріалів досудового розслідування від 20.01.2016 року. Таким чином, встановлено, що хуліганські дії були розпочаті особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, а ОСОБА_4 приєднався в ході вчинення злочину. Враховуючи, що протиправні дії було вчинено двома особами відносно одного потерпілого, в той самий час і в тому самому місці, з єдиною метою, суд вважає, що наявна кваліфікуюча ознака вчинення злочину групою осіб.
Згідно статті 28 КК України, злочин визнається таким, що вчинений групою осіб, якщо у ньому брали участь декілька (два або більше) виконавців без попередньої змови між собою.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом вчинене групою осіб.
Позиція ЄСПЛ з даного приводу висловлена у справі "Кобець проти України" де зазначено - суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. вищенаведене рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
Обставин, що відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено. Суд не бере до уваги обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, на яку посилалась в судових дебатах прокурор, тому що жодним належним доказом вона не підтверджена.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Нормами статті 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії середньої тяжкості, поряд із тим, підвищену суспільну небезпеку вчиненого діяння - вчинення злочину в громадському місці, а саме місці для відпочинку молоді, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, а також того, що підсудний в судовому засіданні не висловлював жалю з приводу вчиненого, не виявляв готовність нести покарання, у скоєному не каявся, суд вважає неможливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання.
Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, в силу ст.89 КК України такий що немає судимості, тому необхідним та достатнім покаранням буде обмеження волі на мінімальний термін.
Судові витрати по справі відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-316, 369 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Літинський районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той же строк з моменту отримання копії вироку.
Копію вироку негайно вручити усім учасникам процесу.

Суддя: ОСОБА_1