САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1300/15-к
Провадження №1/726/3/16
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2016 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підсудних- ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5 , за ст.28 ч.3, 364 ч.3, 28 ч.3, 366 ч.2, 28 ч.3, 246, 191 ч.5, 28 ч.2 364 ч.3. 28ч.2, 366 ч.2, 28 ч.2, 246 КК України; ОСОБА_6 , за ст.ст.28 ч.3, 364 ч.3, 28 ч.3, 366 ч.2, 28 ч.3, 246, 191 ч.5 КК України; ОСОБА_7 , за ст.ст.28 ч.3, 364 ч.3, 28 ч.3, 366 ч.2, 28 ч.3, 246, 191 ч.5, 367 ч.2 КК України; ОСОБА_8 , за ст.28 ч.3, 364 ч.3, 28 ч.3, 366 ч.2, 28 ч.3, 246, 191 ч.5, 367 ч.2 КК України; ОСОБА_9 , за ст.ст.28 ч.2, 364 ч.3, 28 ч.2, 366 ч.2, 28 ч.2, 246, 367 ч.1 КК України,-суд

ВСТАНОВИВ :
В провадженні Садгірського районного суду м. Чернівці знаходиться кримінальна справа по обвинуваченню досудовим слідством ОСОБА_5 , за ст.28 ч.3, 364 ч.3, 28 ч.3, 366 ч.2, 28 ч.3, 246, 191 ч.5, 28 ч.2 364 ч.3. 28ч.2, 366 ч.2, 28 ч.2, 246 КК України; ОСОБА_6 , за ст.ст.28 ч.3, 364 ч.3, 28 ч.3, 366 ч.2, 28 ч.3, 246, 191 ч.5 КК України; ОСОБА_7 , за ст.ст.28 ч.3, 364 ч.3, 28 ч.3, 366 ч.2, 28 ч.3, 246, 191 ч.5, 367 ч.2 КК України; ОСОБА_8 , за ст.28 ч.3, 364 ч.3, 28 ч.3, 366 ч.2, 28 ч.3, 246, 191 ч.5, 367 ч.2 КК України; ОСОБА_9 , за ст.ст.28 ч.2, 364 ч.3, 28 ч.2, 366 ч.2, 28 ч.2, 246, 367 ч.1 КК України.

Відповідно до обвинувального висновку органом досудового слідства інкримінується, що ОСОБА_5 працюючи на посаді директора ДП «Хотинське державне спеціалізоване лісництво АПК», розташованого в селі Недобоївці, Хотинського району Чернівецької області створив стійку організовану злочинну групу, до складу якої залучив ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 для спільної діяльності направленої на безпосереднє вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, пов`язаних з посяганням на власність довкілля та у сфері службової діяльності.

В судовому засіданні - захисник адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання про направлення кримінальної справи для проведення додаткового слідства у зв`язку з неконкретністю пред`явленого обвинувачення, неповнотою та неправильністю досудового слідства.

Обвинуваченні ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримали клопотання адвоката про направлення кримінальної справи для проведення додаткового слідства підтверджуючи обставини зазначені у клопотанні адвоката.

Суд, заслухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання та направлення справи на додаткове розслідування, приходить до висновку, що справа підлягає направленню на додаткове розслідування з наступних підстав.

Згідно ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року кожна людина має право при будь-якому кримінальному обвинуваченні проти неї на судовий розгляд протягом розумного строку.

Положення ст.9 Конституції України, ст.16 Закону України «Про міжнародні договори України» вимагає від органу державної влади виконання вимог, які містяться в міжнародних договорах, до яких приєдналась Україна.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди повинні застосовувати при розгляді справ Конвенцію і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні Антоненков проти України та інших рішеннях вказував, що розумність тривалості провадження визначається не лише складністю справи, поведінкою заявника, але і поведінкою державних органів.

Так, згідно ст.281 КПК України кримінальна справа підлягає направленню на додаткове розслідування у разі неповноти чи неправильності досудового слідства, коли вони не можуть бути усунуті в судовому засіданні.

Виходячи із положень ст. 368 КПК України, однобічним або неповним визнається досудове слідство, коли залишились недослідженими такі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи.

Досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам ст.ст.22,64 КПК України не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи ( не були встановлені та допитані певні особи, не витребувані і не досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування відповідних обставин, тощо).

Судом встановлено, що на досудовому слідстві слідчим допущено неповноту досудового слідства, що істотно вплинуло на предмет доказування у даній справі.

Питання щодо можливості усунення в судовому засіданні неповноти або неправильності, допущених при розслідуванні справи, визначається в кожному разі залежно від того, чи може суд виконати дії, необхідні для встановлення істини в справі.

Такою, що не можна усунути в судовому засіданні, може бути визнана, зокрема, неповнота, для усунення якої потрібні слідчі або інші процесуальні дії, спрямовані на збирання нових доказів, чи провадження дій в такому обсязі, виконання яких неможливе з додержанням специфіки процесуальної форми судового розгляду, якщо її не можливо усунути в судовому засіданні шляхом більш ретельного допиту підсудного, свідків, давання за клопотанням учасників судового розгляду судових доручень, проведення інших процесуальних дій.

Так, під час досудового слідства залишилися нез`ясованими та в обвинуваченні не зазначені конкретно ознаки організованої злочинної групи. Обвинувачення за ст.ст. 364 ч.2, 366 ч.2, 246, 191 ч.3 КК України є фактично однаковим, тобто дослівним по змісту, але кваліфікація різна, від якого злочину обвинувачені повинні захищатися, якщо орган слідства не визначив, що саме вчинили підсудні. За обвинуваченням ч.3 ст.191 КК України взагалі не розкрито яким саме чином обвинувачені, вчинили привласнення 13м-3 лісодеревини. Також не проведено інвентаризацію зрубаної та реалізованої лісо деревини взагалі в ДП «Хотинське державне спеціалізоване лісництво АПК», не проведено документальної ревізії у вказаному підприємстві, не проведено взаємозвірок між лісгоспом та покупцями деревини, не проведено ревізії каси підприємства з приводу виплати коштів та отримання коштів за реалізовану деревину.

Відповідно висновку №7806/7807/12-45 судово-економічної експертизи у кримінальній справі №1-88/12 від 30 січня 2013 року, на ряд питань не надано відповідей через те, що потребують перевірки всієї фінансово-господарської діяльності ДП «Хотинське держспецлісництво АПК» за значний проміжок часу (з 19.08.2008 року по квітень 2011 року), тобто ревізійних дій, а це в свою чергу не відноситься до завдань судово-економічної експертизи. Також, зазначено,що в ДП «Хотинське ДСЛ АПК» не проведено інвентаризацій ТМЦ, каси, звірки з покупцями лісодеревени. А зрубана лісо деревина за лісорубним квитком №16 від 15.11.2010 року оприбуткована.

Щодо кваліфікації за ст.246 КК України, то в супереч вимогам п.9 ППВСУ «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» №17 від 10 грудня 2004 року, не зазначено необхідної ознаки вказаного складу злочину, а саме заподіяння істотної шкоди.

Таким чином, тривалий час орган досудового слідства, прокурор не вжили належних та дієвих заходів, які б сприяли меті кримінального судочинства, порушили розумні строки тривалості провадження та права підсудних, зокрема, і на захист.

Суд позбавлений можливості впливати на підготовку звернення органу досудового слідства до ревізора, яке б відповідало вимогам законодавства, оскільки згідно закону не здійснює відповідний нагляд.

Згідно ст.16-1 КПК України на суд покладається функція розгляду справи, недопустимим є покладення на нього функцій, які властиві слідчим органам.

Суд позбавлений можливості з дотриманням процесуальної природи судового розгляду усунути вказані порушення вимог закону, про що свідчить тривалий час знаходження справи в суді в результаті порушень вимог закону, допущених органом досудового слідства, а також відсутності дієвих заходів по нагляду прокурора за органом досудового слідства.

Виходячи з вимог п. 1 ст. 121 , п.5 ч. 3 ст. 129 Конституції України, які покладають підтримання обвинувачення в суді на прокурора, суд з метою забезпечення права особи на розгляд справи судом впродовж розумного строку, вважає необхідним повернути справу прокурору для організації додаткового розслідування, вжиття всіх необхідних заходів для проведення ревізії.

Суд приходить до висновку, що під час досудового слідства у даній справі залишились недослідженими обставини, з`ясування яких має істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 64 п. 4 КПК України 1960 року при провадженні досудового слідства, дізнання і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню характер і розмір шкоди, завданої злочином.

Відповідно до вимог ст. 64 КПК України 1960 року при розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню, у тому числі подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину) та винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину, характер і розмір шкоди, завданої злочином.

Виходячи з вимог кримінально - процесуального закону істотним порушенням кримінально - процесуального закону є таке порушення, яке перешкодило слідчому об`єктивно, повно та всебічно розслідувати справу, зібрати докази на підставі та в порядку, передбаченому КПК України 1960 року, винести законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до ст. 22 КПК України 1960 року слідчий зобов`язаний вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, проте такі вимоги закону органом досудового слідства не виконані, досудове слідство по справі проведено поверхово і однобічно, органом досудового слідства не здійснено слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне встановлення вказаних обставин.

Таким чином, для встановлення розміру шкоди державній установі, яка заподіяна необхідно провести повну документальну ревізію фінансово-господарської діяльності Хотинського ДСЛ АПК за інкримінований обвинуваченим період; під час проведення ревізії провести взаємо звірки між лісгоспом та покупцями лісо деревини, провести ревізію каси лісгоспу з приводу виплати коштів та отримання коштів за реалізовану лісодеревену. Провести інвентаризацію лісодеревени у матеріально-відповідальних осіб. Співставити матеріали інвентаризації з даними бухгалтерського обліку, з кількістю реалізованої лісо деревини та відповідно отриманих за неї коштів, врахувавши питання, які були поставлені учасниками судового розгляду при призначенні судово - економічної експертизи та на які не було надано відповіді експертами, у зв`язку з необхідністю проведення ревізійних дій.

Судом були вжиті всі необхідні заходи для усунення відповідної неповноти та неправильності досудового слідства, однак орган досудового розслідування та прокуратура бездіяли на протязі тривалого часу, суд вичерпав можливості для забезпечення розгляду справи впродовж розумного строку.

Відповідно до вимог ст. 132 КПК України 1960 року пред`явлене обвинувачення особі повинно бути конкретним.

Неконкретність пред`явленого обвинувачення, від якого вимушені захищатись обвинувачені, суперечить вимогам закону про її право знати, в чому саме вона обвинувачується, позбавляє її інструментарію ефективного захисту, порушило її право на захист ще під час досудового слідства.

Згідно вимог ст. 370 КПК України 1960 року вирок у всякому разі підлягає скасуванню, якщо порушено право обвинуваченого на захист.

У відповідності зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Згідно ст. 22 КПК України 1960 року слідчий не вправі перекладати обов`зок доказування на обвинуваченого.

З урахуванням зазначених вимог законодавства орган досудового слідства в рамках даної кримінальної справи зобов`язаний був належним чином перевірити версію обвинувачених щодо їх невинності, прийняти законне рішення стосовно наявності усіх ознак інкримінованих злочинів у діях підсудних або відсутності таких ознак.

Під час додаткового розслідування необхідно провести слідчі дії, спрямовані на встановлення всіх обставин справи, з`ясувати обставини, які як викривають обвинувачених у вчиненні злочинів, так і виправдовують їх, згідно вимог закону про допустимість та достатність доказів прийняти рішення по справі, а саме:

- як зазначалося вище призначити та провести по справі ревізію із урахуванням висновку судово-економічної експертизи №7806/7807/12-45 від 30.01.2013 року; (Том 12 а.с.36-52)

- провести огляд місця вчинення злочину із залученням спеціалістів та необхідних експертів;

- визначити розмір шкоди, ким, кому, в який період часу та в який спосіб її було завдано;

- визначитись чи є недостача матеріальних цінностей і якщо є, то у кого саме і вирішити питання про відповідальність таких осіб;

- встановити якими конкретно посадовими обов`язками зловживали чи неналежно виконували обвинувачені-підсудні;

- встановити які саме фіктивні документи складали та підписували підсудні;

- визначити коло осіб, які приймали рішення щодо проведення рубки лісу в період з 19.08.2008 року по квітень 2011 року та прийняти рішення у відповідності до ст.ст.4, 26, 97 КПК України 1960 року;

- усунути суперечності у пред`явленому обвинуваченні, яке за своїм змістом є не конкретним, а саме конкретизувати у чому полягає стійкість організованої злочинної групи, який був їх єдиний план дій, в чому полягає його підготовка і саме вчинення злочину як кінцева мета плану цієї групи, встановити чи був відомий план цих дій та розподіл функцій усім учасникам групи чи прийняти інше процесуальне рішення за результатами досудового слідства.

Як вказувалось раніше, відповідно до ст. 16-1 КПК України 1960 року на суд покладається функція розгляду справи, недопустимим є покладення на нього функцій, які властиві слідчим органам.

В п.9 Постанови Пленуму ВСУ від 11 лютого 2005 року №2 «про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», зазначено, що за змістом чинного законодавства виклик і допит свідків, витребування документів, давання судових доручень в порядку передбаченому ст.315-1 КПК України на підтвердження чи спростування позиції сторін допускається тільки за клопотанням сторін.

Обставини розгляду справи судом прямо та безумовно вказують на відсутність у останнього можливості з дотримання процесуальної природи судового розгляду впродовж розумного строку усунути вказані порушення вимог закону.

Окрім цього, є наявним порушення права на захист підсудних через неконкретність обвинувачення.

Таким чином під час досудового розслідування залишилися не з`ясовані суттєві обставини, які належать до предмету доказування у кримінальній справі, що не дозволяє суду з упевненістю реконструювати досліджувану подію і без сумніву дійти висновку про винність або невинуватість обвинувачених, наявність причинного зв`язку між їх діями та шкідливими наслідками, що настали, вказаними при пред`явленні обвинувачення, а отже, правильно вирішити кримінальну справу.

З огляду на викладене суд вважає, що органом досудового слідства допущена істотна неповнота з`ясування передбачених законом обставин справи, що підлягають доказуванню органом досудового слідства та стороною обвинувачення в суді, яку суд позбавлений можливості усунути в судовому засіданні в силу своєї диспозитивності, процесуальних можливостей та покладення зазначеного обов`язку на органи досудового слідства і прокурора.

Разом з тим, оскільки можливість перевірки та з`ясування наведених в постанові обставин шляхом виконання відповідних слідчих, а в разі необхідності, оперативних дій не втрачена, а також не вичерпана можливість збору додаткових доказів, справа підлягає направленню для проведення додаткового розслідування.

При додатковому розслідуванні органу досудового слідства необхідно прийняти до уваги викладене в постанові, усунути допущену неповноту та однобічність.

Таким чином, кримінальна справа відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підлягає направленню прокурору Чернівецької області для організації додаткового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Рішенням Європейського суду з прав людини Антоненков проти України, ст.ст.9, 62,121 Конституції України, ст.ст.16-1,22, 64, 165, 165-1, 281 КПК України 1960 року, суд

ПОСТАНОВИВ :
Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5 , за ст.28 ч.3, 364 ч.3, 28 ч.3, 366 ч.2, 28 ч.3, 246, 191 ч.5, 28 ч.2 364 ч.3. 28ч.2, 366 ч.2, 28 ч.2, 246 КК України; ОСОБА_6 , за ст.ст.28 ч.3, 364 ч.3, 28 ч.3, 366 ч.2, 28 ч.3, 246, 191 ч.5 КК України; ОСОБА_7 , за ст.ст.28 ч.3, 364 ч.3, 28 ч.3, 366 ч.2, 28 ч.3, 246, 191 ч.5, 367 ч.2 КК України; ОСОБА_8 , за ст.28 ч.3, 364 ч.3, 28 ч.3, 366 ч.2, 28 ч.3, 246, 191 ч.5, 367 ч.2 КК України; ОСОБА_9 , за ст.ст.28 ч.2, 364 ч.3, 28 ч.2, 366 ч.2, 28 ч.2, 246, 367 ч.1 КК України, направити прокурору Чернівецької області для організації додаткового розслідування.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 7 діб з дня її винесення.
Головуючий суддя ОСОБА_1