Справа № 567/152/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2016 року м. Острог

Колегія суддів Острозького районного суду Рівненської області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за №0000864 від 26 грудня 2015 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Квасилів Рівненської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого 26.09.2007 Рівненським районним судом вирок якого змінено 01.02.2012 Апеляційним судом Рівненської області та призначено покарання за ч. 1 ст. 187 КК України на строк 4 роки 7 місяців позбавлення волі,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України
сторонами кримінального провадження є:
прокурори ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисник ОСОБА_8

потерпілий ОСОБА_9

обвинувачений ОСОБА_5

встановила:
26.12.2015 року приблизно о 04.00 год., перебуваючи між першим та другим поверхами в під`їзді будинку АДРЕСА_2 під час суперечки з ОСОБА_9 , яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, дістав із кишені камуфляжних штанів розкладний ніж та тримаючи його у правій руці, наніс останньому не менше трьох ударів: перший - в область стегна лівої ноги, наступні - в області грудної клітки, чим заподіяв ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітки зліва з пошкодженням серця, гемоперикарду та колото-різної рани аксілярної ділянки зліва, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент їх заподіяння, як кожна окремо так і в своїй сукупності. Водночас в результаті нанесення ударів в область стегна ОСОБА_9 було спричинено тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани лівого стегна, яке відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КК України визнав та показав, що 25.12.2016 року разом з ОСОБА_10 зустріли ОСОБА_11 і пішли до ОСОБА_10 додому. Пізніше він та ОСОБА_11 пішли до в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». В кафе група людей сиділи біля стійки з горілкою. ОСОБА_9 , які був у цій групі, підійшов зробити замовлення і у них виник конфлікт хто перший має замовляти. Потім ОСОБА_9 зробив йому зауваження щодо того з яких підстав він носить камуфляжий одяг і на пропозицію ОСОБА_9 вони вийшли на вулицю, де він отримав удар в вухо ззаду, та пару ударів по тулубу, після чого хтось їх розборонив. Далі він з ОСОБА_11 пішов до ОСОБА_10 за допомогою. В квартирі ОСОБА_10 він скинув верхню куртку і намочив її в ванній. ОСОБА_10 запрала йому одяг і зашила йому вухо. Потім він вийшов покурити, вдягнув іншу куртку і пішов в центр міста. Коли проходив повз кафе «Валюша», побачив як виходив ОСОБА_9 , він окликнув його, але той не почув, і він пішов за ним. Коли побачив як той заходить в під`їзд, забіг за ним і щоб відомстити вдарив в ногу ножем. ОСОБА_9 почав відбиватись руками, кілька секунд тривала бійка. Стверджує, що удари ножем в тулуб наносив, коли відбивався від потерпілого і наміру їх наносити не мав. ОСОБА_9 відбився від нього і вибіг з під`їзду.
Зазначає, що коли вибіг з під`їзду за потерпілим побачив, що той говорить з кимось по телефону, обійшов його і побіг до дому до ОСОБА_10 . По дорозі десь за 20 метрів викинув складний ніж, який завжди носив з собою, яким наносив удари. Через хвилин 30, він був вдома у ОСОБА_10 , це було близько 3 ночі. Зранку з квартири його забрала міліція. Стверджує, що не перебував в стані алкогольного сп`яніння.
Цивільний позов Здолбунівської центральної лікарні визнав на суму 881 грн. 05 грн. просив задовольнити його.
У вчиненому щиро розкаявся, просить його суворо не карати. Просить вибачення у потерпілого та зазначає, що відшкодував йому завдану шкоду.
Потерпілий ОСОБА_9 суду показав, що 25.12.2015 року він перебував з друзями в кафе «Валюша» близько 2 год ночі в кафе зайшли двоє чоловіків, які перебували в стані алкогольного сп`яніння. З одним із них, як він дізнався пізніше - ОСОБА_5 , у них виник конфлікт з приводу того, що він безпричинно носить камуфляж. Пізніше коли вони були на вулиці він ОСОБА_5 вдарив в обличчя під час конфлікту.
Коли він йшов додому та зайшов у свій власний під`їзд на нього з ножем напав ОСОБА_5 . Як наносились тілесні ушкодження не пам`ятає. Зазначає, що ОСОБА_5 перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння. Вказав, що під час слідчого експерименту пояснював, що пам`ятав, що перший удар отримав ззаду, коли спускався по сходах зверху. Зазначив, що всього отримав близько 5 ударів ножем.
Крім того зазначив, що поранення отримав під час шарпанини з ОСОБА_5 .
Вказав, що шкода йому відшкодована, просив в зв`язку з цим не позбавляти ОСОБА_5 волі, оскільки він зобов`язувався допомагати йому і надалі.
Свідок ОСОБА_12 суду показав, що в кінці грудня 2015 року він, ОСОБА_9 , ОСОБА_13 були в кафе «Валюша» випивали пиво, були там до 3 год. ОСОБА_5 прийшов близько 2 год ще з якимось чоловіком. Конфлікт між ними розпочався з того, що ОСОБА_5 без причини носить камуфляж і хвалиться медаллю. Коли учасники конфлікту виходили на двір, він виходив останній і бійки не бачив. Зазначає, що вони розійшлись близько 3 год. ночі.
Свідок ОСОБА_14 суду показав, що він перебував вдома у свого друга ОСОБА_15 . Близько 4.30 год. 26 грудня 2015 року до ОСОБА_15 зателефонував його старший брат ОСОБА_15 і повідомив, що під під`їздом невідомий чоловік наніс йому тілесні ушкодження і зараз у нього йде кров. Вони швидко спустились і вже на другому поверсі побачили кров у під`їзді. Вони допомогли потерпілому піднятись до квартири, але йому стало гірше і вони викликали швидку.
Свідок ОСОБА_13 суду показав, що в кінці грудня 2015 року він, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 були в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », випивали пиво, були там до 3 год. Коли ОСОБА_5 прийшов близько 2 год ночі ще з кимось, то поводив себе неадекватно, почав конфліктувати з людьми. Конфлікт розпочався з того, що ОСОБА_5 без причини носить камуфляж і хвалиться медаллю.
З бару він пішов близько 2 години, свідком конфлікту не був.
Свідок ОСОБА_16 суду показав, що 26 грудня 2015 року близько 3 год. ночі він бачив як ОСОБА_5 йшов в двір до ОСОБА_10 і тримався за праве вухо. Вони лише привітались один до одного.
Свідок ОСОБА_10 суду показала, що 25 грудня 2015 року вона зустрілася з ОСОБА_5 і ОСОБА_17 близько 11 год вечора і вони пішли до неї додому. Стверджує, що пив горілку ОСОБА_18 , а ОСОБА_5 спиртного не вживав. Десь біля 2 год. ОСОБА_5 та ОСОБА_11 пішли випити пива. Біля 2.30 год. повернувся ОСОБА_5 , який тримався за надірване вухо, з якого йшла кров. Він попросив зашити вухо, що вона і зробила.
Крім того замочила його одяг, який був у крові. Коли ОСОБА_5 повернувся, то він говорив їй, що на нього напали в під`їзді.
Вранці, біля 9 години, прийшла міліція, почала вилучати речі ОСОБА_5 , які вона прала. Зазначає, що ухвали про проведення обшуку в її квартирі не було, дозвіл вона не давала, лише потім, за вказівкою, написала заяву.
Свідок ОСОБА_11 суду показав, що 25.12.2015 року близько 11 год вечора він зустрів ОСОБА_5 і ОСОБА_10 і вони пішли до ОСОБА_19 додому, там розпивали спиртні напої. Біля 2 год., ОСОБА_5 та він, пішли випити пива в кафе «Валюша». В кафе між ОСОБА_5 та незнайомими йому хлопцями виник словесний конфлікт, який продовжився на вулиці. Він намагався заступитись за ОСОБА_5 , однак отримав удар в ніс. Після цього він пішов додому, а ОСОБА_5 залишився.
В судовому засіданні, обвинувачуючи ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України прокурор вказує на наступні докази.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 26.12.2015 року, на місці події, а саме прилеглій території біля будинку, що в АДРЕСА_3 та фототаблиці до нього, виявлено та вилучено змиви речовини бурого кольору ззовні схожої на кров. (а.с.12-14,т.2)
Відповідно до протоколу огляду місця події від 26.12.2015 року, на місці події, а саме, квартирі АДРЕСА_4 , та фототаблиці до нього, виявлено та вилучено речі потерпілого ОСОБА_15 - джинси темно-синього кольору, куртку в чорну та синю смужку, кофту. (а.с.16-23,т.2)
Відповідно до протоколу огляду місця події від 26.12.2015 року квартири, що в АДРЕСА_5 , та фототаблиці до нього, виявлено та вилучено речі ОСОБА_5 , куртка камуфляжна, військова форма (камуфляж). (а.с.25-31,т.2)
Захисник вказує, на те що, відомості зазначені в цих документах не містять належних та допустимих доказів, оскільки відповідно до вимог ст.237 КПК України огляд житла чи володіння особи, здійснюється згідно з правилами цього кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи. Частина 2 ст.234 КПК передбачає, що обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді. Зазначає, що наявність згоди на проникнення до житла особи, яка володіє цим житлом згідно ст. 233 КПК України не звільняє від обов`язку прокурора, слідчого звернутися з клопотанням про проведення обшуку чи огляду житла до слідчого судді.
Прокурор посилається на можливість проведення огляду за згодою власника житла згідно положеннями ч.1 ст. 233 КПК України, суд вважає таку думку невірною оскільки відповідно до вимог ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно правилами цього кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи. Статтею 234 ч.2 КПК України передбачено, що обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді. Наявність згоди на проникнення до житла особи, яка володіє цим житлом згідно ст. 233 КПК не звільняє від обов`язку прокурора, слідчого звернутися з клопотанням про проведення обшуку чи огляду до слідчого судді. За вказаних обставин доводи прокурора є неспроможними і не ґрунтуються на положеннях вказаних статей КПК України.
Проведені процесуальні дії огляди місць події є недопустимими доказоми, так як ці докази отримані в порушення вимог КПК України, а саме внаслідок істотного порушення прав і свобод людини відповідно до положень ст. 87 КПК України.
Згідно висновку № 2 судово-імунологічної експертизи від 18.01.2016 року, кров ОСОБА_9 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти В з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВО. Кров ОСОБА_5 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А анти-В ізосерологічної системи АВО.
На представленій на дослідження кофті (об`єкти 1,2) встановлено наявність крові людини, які можуть походити за рахунок змішання крові потерпілого ОСОБА_9 і підозрюваного ОСОБА_5 , якщо на момент події в останнього була зовнішня кровотеча. (а.с.72-73,т.2)
Згідно висновку № 1 судово-імунологічної експертизи від 18.01.2016 року кров ОСОБА_9 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти В з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВО. Кров ОСОБА_5 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти- А анти- В ізосерологічної системи АВО.
На представленій на дослідження куртці (об`єкти 1,2, штанях об`єкти 3,4) встановлено наявність крові людини, які можуть походити за рахунок змішання крові потерпілого ОСОБА_9 і підозрюваного ОСОБА_5 , якщо на момент події в останнього була зовнішня кровотеча. (а.с.75-76,т.2)
Захисник вказує, що відомості, які містяться у висновках експертиз № 1,2 не є належним та допустимим, оскільки огляд житла проведено в порушення до вимог ст.237 КПК України і представлені на експертизи об`єкти, були вилучені під час цих оглядів.
Відповідно до ч. 5 ст. 101 КПК України висновок експерта не може грунтуватися на доказах, які визнані судом недопустимими.
Оскільки в судовому засідані визнані недопустимими докази отримані під час огляду місць події, під час яких було вилучено об`єкти (речі), які відповідно до протоколів були виявлені та вилучені під час огляду житла, які були об`єктами дослідження судово-імунологічних експертиз № 1, №2 від 18.01.2016 року, то nj ws висновкb експерта не можуть грунтуватися на зазначених доказах, а тому не беруться судом до уваги.
При цьому суд виходить з положень ч.2 ст. 86 КПК України про те, що недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до протоколу пред`явлення до впізнання від 26.12.2015 року потерпілий ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_5 за віком, зростом, волоссям, тілобудовою, одягом. Однак, фотокартка ОСОБА_5 в протоколі впізнання не кольорова, на даній фотокартці ОСОБА_5 зображений по груди, а не на повний зріст, одягнений не в камуфляж, як зазначено в протоколі.
За вказаних обставин протокол пред`явлення для впізнання суперечить ч. 7 ст. 228 КПК України та є не належним допустимим, об`єктивним доказом.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №243 від 29.12.2015 року, у ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження діагностовано та клінічно підтверджено проникаюче ножове поранення грудної клітки зліва з пошкодженням серця, гемоперикарду, пневмогематоракс зліва колото- різані рани аскілярної ділянки зліва, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент їх заподіяння. Вказані тілесні ушкодження виникли від трьох травматичних дій (ударів) колюче-ріжучим предметом сторонньою особою з достатньою силою нанесення, що цілком можливо при нанесенні ударів яким міг бути клинок ножа. Тілесне ушкодження у вигляді колото різаної рани лівого стегна відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Виникнення зазначених тілесних ушкоджень внаслідок самопадіння з подальшим ударом об сторонні предмети або від власноручного спричинення маловірогідне. (а.с.66-67,т.2)
Захисник просить визнати висновки зазначеної експертизи неналежним доказом посилаючись на те, що експертиза в порушення правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень проведено за медичними документами.
Колегія суддів рахує, що при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_9 (висновок експерта № 243 від 28.12.2015 року) судмедекспертом не були порушені вимоги п. 4.1.,4.2,4.4.і 4.5. судово- медичних « Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» з наступних підстав.
Відповідно до п.4.1.,4.2. судово-медичних «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» судово-медична експертиза з метою встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень проводиться судово-медичним експертом шляхом медичного обстеження потерпілих, а проведення експертизи тільки за медичними документами допускається у виняткових випадках. За матеріалами справи потерпілий на день проведення експертизи перебував у хірургічному відділенні Здолбунівської ЦРЛ, на стаціонарному лікуванні у тяжкому стані, що суд враховує як винятковий випадок.
Крім того, експертом включені відомості із наданої медичної карти №10021 стаціонарного хворого Здолбунівської ЦРЛ. Ця медична карта є офіційним медичним документом, затверджений наказом МОЗ України 14.02.2012 р. №110 відображає вичерпні дані про діагностику і лікування хворого ОСОБА_9 про ушкодження та їх клінічний перебіг. Документ засвідчується підписом лікаря і печаткою лікувального закладу, що дає право експерту використати відомості документу при проведенні судово-медичної експертизи.
Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 18 січня 2016 року та фототаблиці до нього потерпілий ОСОБА_9 показав на статистові як саме ОСОБА_5 26.12.2015 року наносив йому удари в ліву ногу - бедро, в грудну клітку. (а.с.95-98,т.2)
Захисник просить визнати зазначені в протоколі відомості неналежним і не допустимим доказом, оскільки в зазначеному протоколі вказано відомості лише щодо одного понятого, що суперечить вимогам ст. 223 КПК.
За ч.7 ст. 223 КПК слідчий, прокурор зобов`язані запросити не менше 2 незаінтересованих осіб (понятих) для проведення слідчих дій. Оскільки в зазначеному протоколі проведення слідчого експерименту від 18.01.2016року містяться відомості лише щодо одного понятого, колегія суддів вважає відомості відображені в зазначеному протоколі - неналежним і недопустимим доказом і таким, на який не може посилатись суд при ухваленні вироку.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №12 від 18.01.2016 року за медичними документами ОСОБА_9 враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень, вивчення даних слідчого експерименту з потерпілим механізм виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 , не суперечить судово-медичним даним їх виникнення. (а.с.69-70,т.2)
Оскільки протокол слідчого експерименту визнаний неналежним і недопустимим доказом, а за правилами ч. 5 ст.101 КПК Укаїни, висновок експерта ґрунтується на доказах, які визнані судом недопустимими, то зазначений висновок експерта №12 від 18.01.2016 року не береться судом до уваги при ухваленні вироку.
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №42/16 від 10.02.2016 року ОСОБА_5 під час вчинення інкримінованому йому діяння в стані фізіологічного афекта або ж іншому емоційному стані, який би істотно вплинув на його поведінку в період часу, який розглядається у провадженні - не перебував. (а.с.90-94, т.2)
Покази ОСОБА_5 про те, що тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_9 ним були заподіяні під час того як він відштовхував потерпілого, спростовуються висновком судово-медичного експерта викладеним в судово-медичній експертизі №243 від 28.12.2015 року про те, що вищевказані тілесні ушкодження вчинені з достатньою силою нанесення (спричинення) характерною для даних ушкоджень.
Виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, враховуючи спосіб вчинення злочину, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, поведінку винного і потерпілого що передувала події, їхні стосунки, оцінивши сукупність доказів, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, висновок експертизи №243, покази свідків, слід зробити висновок, що саме ОСОБА_5 26.12.2015 року приблизно о 04.00 год., перебуваючи між першим та другим поверхами в під`їзді будинку АДРЕСА_2 під час суперечки з ОСОБА_9 , яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, дістав із кишені камуфляжних штанів розкладний ніж та тримаючи його у правій руці, наніс останньому не менше трьох ударів: перший - в область стегна лівої ноги, наступні - в області грудної клітки, чим заподіяв ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітки зліва з пошкодженням серця, гемоперикарду та колото-різної рани аксілярної ділянки зліва, які, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент їх заподіяння, як кожна окремо так і в своїй сукупності. Водночас в результаті нанесення ударів в область стегна ОСОБА_9 було спричинено легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я.
Оцінивши сукупність доказів, колегія судів прийшла до висновку, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані, так як ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Суд, призначаючи покарання повинен відповідно ст.65 КК України враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого і зокрема те, що відповідно до ст. 12 КК України злочин який вчинив ОСОБА_5 є тяжким.
Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд враховує щире каяття та те, що він вибачився перед потерпілим, відшкодував завдану потерпілому матеріальну та моральну шкоду.
Згідно характеризуючих даних, ОСОБА_5 раніше судимий, на «Д» обліку в лікаря-нарколога та психіатра не перебуває.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 є рецидив злочину.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Таким чином, існує декілька обставин, які пом`якшують покарання, знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Одночасно судом враховується неналежна поведінка потерпілого щодо обвинуваченого, та дана обставина є такою, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Дані обставини з урахуванням особи винного, суд вважає такими, що вказують на можливість застосування ст. 69 КК України та дозволяють призначити покарання нижче від найвищої межі встановленої в санкції Особливої частини Кримінального кодексу.
Цивільний позов слід задовольнити з таких підстав.
При розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі кожного з обвинувачених в її заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироці дати належну оцінку зазначеним обставинам.
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до постанови Пленуму ВС № 3 від 31.03.1989 року (зі змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму ВС №13 від 25.12.1992, №12 від 03.12.1997) Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна суд прийшов до висновку, що цивільний позов слід задовольнити з таких підстав.
Відповідно до позовної заяви та розрахунку планової компенсації витрат на лікування хворих на стаціонарі в Здолбунівській ЦРЛ з 26.12.2015 року по 31.12.2015 року -витрати на один ліжкодень - складають - 176,21 грн.
Потерпілий ОСОБА_9 перебував на лікуванні в хірургічному відділенні з 26.12.2015 року по 31.12.2015 року і витрати на лікування складають 881 грн. 05 коп. і вказані витрати слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на підставі ч.1 ст. 1201 ЦК Украни.
Окрім того з врахуванням обраного покарання у виді позбавлення волі та враховуючи те, що ризики передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України не змншились, а також з метою забезпечення належного виконання вироку суд приходить до висновку про доцільність залишення ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, колегія суддів,-
засудила:
ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання з урахуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком три роки.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
Строк відбуття ОСОБА_5 рахувати з дня взяття його під варту - 26.12.2015 року відповідно до ч.5 ст.72 КК України.
Речові докази по справі - камуфляж повернути ОСОБА_5 .
Речові докази - 9 ножів повернути ОСОБА_10 , змиви речовини бурого кольору, що знаходяться в пакетах №09224073, 09224074, джинси, куртка, кофта ОСОБА_9 , - після вступу вироку в законну силу - знищити.
Позов Здолбунівської центральної районної лікарні про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь Здолбунівської центральної районної лікарні відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину в сумі 881 (вісімсот вісімдесят одна) грн. 05 коп.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3