АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
за участю секретаря ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 лютого 2016 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Загородище Чорнобаївського району, Черкаської області, громадянина України, українця, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні немаючого, із середньою освітою, не працюючого, учасником бойових дій, ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС, інвалідом та депутатом не являється, ніде не зареєстрованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразового судимого, останній раз: 22.06.2011 року Чорнобаївським районним судом Черкаської області за ст. 186 ч.2 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк 1 місяць позбавлення волі по вироку Чорнобаївського РС Черкаської області від 22.01.2008 року і кінцево призначено до відбуття покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі, звільнений 21.04.2015 по відбуттю строку покарання;

визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком чотири роки.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін - тримання під вартою.

Початок терміну відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з 11.02.2016 року, зарахувавши в термін відбутого покарання термін попереднього ув`язнення з 02.11.2015 року по 11.02.2016 року (на момент постановлення вироку) - 6 місяців 18 днів.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Загородище, Чорнобаївського району, Черкаської області, громадянина України, українця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, з середньою освітою, не працюючого, учасником бойових дій, ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС, інвалідом та депутатом не являється, раніше неодноразово судимого, останній раз: 30.11.2015 року Чорнобаївським райсудом Черкаської області за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185, ст. 185 ч.3, 70 КК України до 4 років позбавлення волі,
визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком чотири роки.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 30.11.2015 року, та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено без змін - тримання під вартою.

Початок терміну відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з 11.02.2016 року, зарахувавши в термін відбутого покарання термін попереднього ув`язнення з

02.11.2015 року по 11.02.2016 року (на момент постановлення вироку) - 6 місяців 18 днів.

Вирішено стягнути з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в солідарному порядку витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування в сумі 492 грн. 04 коп. на користь держави.

Вирішено долю речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Згідно вироку суду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винними та засуджено за те, що вони 23.10.2015 року близько 00.10 год. разом та за попередньою змовою, будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи біля воріт будинку № 67 по вул. Ільїна в м. Черкаси, вчинили грабіж ОСОБА_11 , 1982 року народження, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, який виразився в тому, що останні, побачивши ОСОБА_11 , який рухався по вул. Ільїна та переходив через проїжджу частину на тротуар зазначеної вулиці, зупинилися, після чого ОСОБА_8 підійшов до потерпілого та намагався нанести удар останньому, однак той ухилився від удару та почав захищати себе від протиправних посягань, внаслідок чого обоє, тобто ОСОБА_11 та ОСОБА_8 впали на паркан біля будинку № 67 по вул. Ільїна в м. Черкаси, після чого ОСОБА_7 , який стояв та чекав на проїжджій частині вулиці Ільїна, підбіг до потерпілого ззаду та наніс йому один удар кулаком по обличчю в район верхньої губи, після чого ОСОБА_8 , заламавши ОСОБА_11 руки ззаду, подолав його опір, а ОСОБА_7 в цей час зняв з лівої руки потерпілого наручний годинник КЕБЕ вартістю 300 грн., та витягнув з внутрішньої кишені куртки портмоне з логотипом фірми «Roccobarocco», вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи за №6/457 від 13.11.2015 становить 290 грн., в якому знаходилися грошові кошти в сумі 1000 грн., банківські картки Приватбанк, Дельтабанк та дві дисконтні картки АЗС «Шелл» та магазину «Гранд Маркет», та таким чином викрали майно, яке належить ОСОБА_11 , на загальну суму 1590 грн., після чого з вище викраденим майном з місця події зникли шляхом втечі, завдавши потерпілому матеріального збитку на вище зазначену суму.

Не погоджуючись з вказаним вироком прокурор подав апеляцію, в якій не заперечуючи доведеність вини засуджених у вчиненні інкримінованого їм правопорушення, вважає, що суд при призначенні покарання не в повній мірі врахував особи засуджених та характер їх діянь, а тому даний вирок підлягає скасуванню через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених внаслідок м`якості. Просить вирок суду першої інстанції скасувати, постановити новий вирок, яким визнати винними ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ч.2 ст. 186 КК України та призначити їм покарання: ОСОБА_7 у вигляді позбавлення волі строком шість років, ОСОБА_8 у вигляді позбавлення волі строком п`ять років. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 30.11.2015 року, за яким ОСОБА_8 засуджений за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді шести років позбавлення волі.

07 квітня 2016 року прокурором подано зміни до апеляційної скарги, згідно яких, він не оспорюючи фактичні обставини справи, вважає, що даний вирок підлягає скасуванню через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених внаслідок м`якості, та через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Просить вирок суду першої інстанції скасувати, постановити новий вирок, яким визнати винними ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ч.2 ст. 186 КК України та призначити їм покарання: ОСОБА_7 у вигляді позбавлення волі строком шість років, ОСОБА_8 у вигляді позбавлення волі строком п`ять років. На підставі ч.4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 30.11.2015 року, за яким ОСОБА_8 засуджений за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді шести років позбавлення волі.

Не погоджуючись з вказаним вироком захисник ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляцію, в якій вказує, що даний вирок занадто суворий оскільки, місцевий суд не врахував те що, ОСОБА_8 визнав вину та щиро покаявся, матеріальний позов потерпілим не заявлено, має на утриманні малолітню доньку, хоча і не є офіційним батьком дитини. Просить змінити вирок Соснівського районного суду м. Черкаси та пом`якшити ОСОБА_8 призначене покарання, в зв`язку з тим що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Не погоджуючись з вказаним вироком захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляцію, в якій вказує, що вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України не доведена, а тому просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_7 за ч.2 ст. 186 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляцію прокурора зі змінами, та просив її задоволити з наведених в ній підстав, думку обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які підтримали апеляції подані їх німи захисниками, та просили їх задоволити, думку захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які підтримали подані ними апеляції та просили їх задоволити з наведених в них підстав, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, з урахуванням обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора зі змінами підлягає до часткового задоволення, а апеляції захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке їх засуджено при обставинах наведених у вироку, підтверджений зібраними по справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про їх винність у вчинені кримінального правопорушення.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочину обвинуваченими.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.2 ст. 186 КК України є вірною.

По справі зібрано достатньо доказів, які свідчать, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку щодо доведеності вини обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення та обґрунтовано постановив обвинувальний вирок, а посилання прокурора на м`якість та захисника ОСОБА_12 на суворість призначеного покарання є необґрунтованими та безпідставними.

При призначенні обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання судом першої інстанції повністю враховано вимоги ст. 65, 66, 67 КК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора щодо м`якості та захисника ОСОБА_12 щодо суворості призначеного покарання не підлягають задоволенню, оскільки при призначенні покарання суд першої інстанції, вірно врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особи обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які по місцю проживання характеризуються посередньо, раніше неодноразово судимі, крім того, що ОСОБА_7 на обліку в лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра, а ОСОБА_8 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а також обтяжуючі покарання обставини. Так в якості обтяжуючих покарання обставин суд вірно врахував ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння. Обставин, які пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 судом не встановлено.

Таким чином, з урахуванням даних про особи обвинувачених, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, передбачена ч.2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута виключно при призначенні обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 міри покарання у виді позбавлення волі. А тому вирок суду є законним і обґрунтованим, а доводи наведені в апеляції прокурора щодо м`якості та захисника ОСОБА_12 щодо суворості покарання непереконливими та такими, що не підлягають задоволенню. Призначене покарання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 відповідає вимогам кримінального закону, є необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ними нових злочинів і призначено в межах санкції ч.2 ст. 186 КК України.

В свою чергу, колегія суддів погоджується з доводами прокурора з приводу того, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 покарання, застосував положення ст. 71 КК України, яка передбачає вчинення засудженим злочину після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання.

Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 30.11.2015 вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області засуджений за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Злочин, в якому ОСОБА_8 обвинувачується у даній справі, він разом з ОСОБА_7 вчинив 23.10.2015 р., тобто до вироку Чорнобаївського районного суду від 30.11.2015 р.

Таким чином, в даному випадку місцевому суду необхідно було застосовувати положення ч.4 ст. 70 КК України при призначенні покарання ОСОБА_8 , яка передбачає, що в частинах першій - третій статті 70 КК України, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

В своїй апеляції захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , вказує на те, що вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 186 КК України не доведена, оскільки: події відбувались в нічний час і потерпілий не міг, та не мав можливості роздивитись осіб, які заволоділи його майном; також нічим не спростовано покази засудженого ОСОБА_7 про те, що речі потерпілого, які були у нього виявлені при затриманні, йому передав брат; брат ОСОБА_7 суду пояснив, що участі у заволодінні майном потерпілого ОСОБА_7 не приймав, а злочин він вчинив з іншою малознайомою йому особою з якою познайомився напередодні.

Однак вище вказані доводи захисника ОСОБА_9 , на думку колегії суддів є безпідставними та спростовуються:

- показами потерпілого ОСОБА_11 , який в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_8 хотів його вдарити, але він ухилився від удару. ОСОБА_7 підбіг до них та почав його бити. Вони запитали, чи є в нього гроші, годинник. ОСОБА_7 вставив руку у кишеню його куртки за забрав гаманець. Хотів зірвати ланцюжок, але в нього не вийшло;

- показами свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , який в судовому засіданні пояснив, що приїхавши на АЗС вони побачили працівників ДАЇ та ОСОБА_7 після чого викликали слідчо - оперативну групу. Коли під`їхали працівники поліції разом з потерпілим, то останній одразу вказав на ОСОБА_7 , як на особу, яка забрала в нього його особисті речі. Слідчим було запрошено двоє понятих. Далі було проведено огляд ОСОБА_7 , під час якого потерпілий впізнав свій годинник на руці ОСОБА_7 . В кишенях ОСОБА_7 було вилучено гаманець, який теж впізнав потерпілий;

- показами свідка ОСОБА_15 , який в судовому засіданні пояснив, що його запросили в якості понятого під час того, як будуть проводити слідчо-оперативні дії. Він став очевидцем того, як потерпілий впізнав свій годинник, який знаходився на руці ОСОБА_7 у ОСОБА_7 з задньої кишені штанів вилучили гаманець потерпілого. Потерпілий пояснив, що ОСОБА_7 з іншим хлопцем його нещодавно пограбували.

Покази ОСОБА_7 , щодо непричетності до вчинення інкримінованого йому органами досудового розслідування злочину, на думку колегії суддів, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки колегія суддів бере до уваги той факт, що ОСОБА_7 був затриманий неподалік вчиненого кримінального правопорушення через короткий проміжок часу, та в нього під час обшуку були виявлені годинник та гаманець потерпілого ОСОБА_11 , крім того, сам потерпілий чітко впізнав обвинуваченого ОСОБА_7 , на що також вказують свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 які були присутні під час обшуку обвинуваченого ОСОБА_7 ..

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тому, на думку колегії суддів, обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. 405, 407, 419 КПК України, ч.5 ст. 72 КК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задоволити частково.
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 лютого 2016 року відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінити.

Виключити із мотивувальної та резолютивної частини вироку рішення суду, про призначення остаточного покарання із застосуванням ст. 71 КК України ОСОБА_8 .

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, а згідно ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання з покаранням за вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 30.11.2015 року, і остаточно до покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

В решті вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 лютого 2016 року залишити без змін.
У відповідності до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 12 лютого 2016 року по 02 червня 2016 року, тобто по дату винесення ухвали апеляційним судом.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Головуючий :

Судді :