Ухвала
іменем україни
12 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу засудженого

ОСОБА_4 на вирок Кам`янець Подільського міськрайонного суду від 21 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2014 року та клопотання про поновлення строку касаційного оскарження,

встановила:
Вироком Кам`янець Подільського міськрайонного суду

від 21 липня 2014 року, залишеного 28 жовтня 2014 року апеляційним судом без змін,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця

м. Кам`янець-Подільський, який мешкає у цьому АДРЕСА_1 , раніше судимого, а останній раз 14 грудня 2007 року Кам`янець-Подільським міськ-районним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 14 червня 2013 року,

засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років 6 місяців.

Згідно з вироком суду ОСОБА_4 засуджено за те, що він 8 березня 2014 року приблизно о 13.00 год., знаходячись у приміщенні кухні квартири АДРЕСА_2 , під час розпивання алкогольних напоїв та виниклої суперечки з потерпілим ОСОБА_5 наніс останньому три удари кухонним ножем в грудну клітку з ліва в область серця та один удар справа у черевну порожнину в область печінки, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження, від яких потерпілий ОСОБА_5 помер на місці вчинення злочину.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги засудженого, він вважає, що призначене йому покарання не відповідає вимогам ст. 65 КК України і за своїм видом та розміром є суворим. Зазначає, що при призначенні покарання суд не дав належної оцінки даним про його особу, а саме: що він визнав вину та щиро кається у вчиненому, активно сприяв встановленню істини по справі. На ці ж обставини, на думку засудженого, не звернув уваги й апеляційний суд.
Також просить поновити йому строк на касаційне оскарження зазначених судових рішень. В обґрунтування поважності причин пропуску цього строку засуджений посилається на те, що він тривалий час перебував на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті з діагнозом «легка розумова відсталість» і самостійно не міг належним чином складати процесуальні документи, а захисник, який був призначений йому з центру безоплатної правової допомоги, неналежно виконав свої обов`язки, та не підготував і не подав в строк касаційну скаргу. На підтвердження чого надіслав рішення комісії з оцінювання якості, повноти та своєчасності надання адвокатами безоплатної правової допомоги при Раді адвокатів Хмельницької області, в якому зроблено висновок про визнання дій адвоката ОСОБА_6 такими, що не відповідають стандартам якості надання безоплатної вторинної допомоги у кримінальному процесі. Крім того, з вироку суду вбачається, що ОСОБА_4 перебував на диспансерному обліку у лікаря психіатра з діагнозом «легка розумова відсталість».
Заслухавши доповідача, розглянувши клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, колегія суддів вважає, що воно підлягає задоволенню, оскільки наведені ним причини пропуску такого строку колегія суддів визнає такими, що заслуговують на увагу.

Проте, заслухавши доповідь судді, перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Висновки суд про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні умисного вбивства потерпілого ОСОБА_5 суд обґрунтував дослідженими в судовому засіданні доказами, що, по суті, у касаційній скарзі засудженого не оспорюється, як не оспорюється й правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 115 КК України. А тому судові рішення стосовно ОСОБА_4 у цій частині у касаційному прядку не переглядаються.
Згідно зі ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що

пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у виді позбавлення волі ближче до максимального строку, передбаченого санкцією цього закону, суд врахував ступінь тяжкості та обставини вчиненого ним злочину, дані про його особу, а саме: що він неодноразово судимий, не працює, перебувавна обліку лікаря психіатра. При цьому судом враховано обставини, що пом`якшують покарання активне сприяння правоохоронним органам у розслідуванні вбивства та щире каяття, а також ті, що обтяжують покарання рецидив злочинів.
Разом з тим, суд взяв до уваги й інші обставини тяжкість вчиненого ОСОБА_4 злочину, обставини його вчинення, та врахував думку потерпілих, які наполягали на найсуворішому покаранні для засудженого.

Крім того, судом враховано й те, що ОСОБА_4 звільнившись в червні 2013 року після тривалого відбуття покарання, менш ніж через рік після звільнення, знову вчинив особливо тяжкий злочин, яким посягнув на найвищу соціальну цінність життя людини, та позбавив потерпілого життя.

З урахуванням усіх обставин суд призначив ОСОБА_4 покарання у виді реального позбавлення волі у розмірі, наближеному до максимального, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 115 КК України, з чим колегія суддів погоджується.

А тому доводи касаційної скарги про те, що передбачена

ст. 50 КК України мета покарання щодо ОСОБА_4 може бути досягнута у виді реального позбавлення волі, проте у мінімальному розмірі, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 115 КК України, є непереконливими.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_4 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є справедливим та достатнім.

Апеляційний суд за апеляцією захисника ОСОБА_6 , який діяв в інтересах засудженого ОСОБА_4 , яка за своїм змістом та вимогами аналогічна касаційній скарзі засудженого, перевірив вирок районного суду і залишив його без зміни, навівши відповідні обґрунтування, з якими колегія суддів погоджується.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, є законною та вмотивованою.
З огляду на викладене підстав для задоволення касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 немає, а тому у відкритті касаційного провадження відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України слід відмовити.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Кам`янець Подільського міськрайонного суду від 21 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2014 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3