Справа № 367/2297/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/592/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 17.05.2016

УХВАЛА
Іменем України
17 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар - ОСОБА_5
за участю
прокурора - ОСОБА_6
засудженого - ОСОБА_7
представника Бучанської ВК №85 - ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції з Бучанською ВК №85 справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 18.03.2016, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 04.10.2013 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 02.12.2013 року вирок в частині призначеного покарання змінено, засуджено ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 05.02.2016 року відповідно до Закону України «Про внесення зміни до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838-8, ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення в період з 13.07.2013 року по 02.12.2013 року.
До суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 18.03.2016 в задоволенні клопотання відмовлено. Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений не має заохочень, характеризується негативно, таким чином не довів своє виправлення.
Не погоджуючись з даною ухвалою засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Ірпінського міського суду від 18.03.2016 р. щодо нього скасувати та застосувати щодо нього умовно - дострокове звільнення від відбування покарання. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом безпідставно було відмовлено в умовно-достроковому звільненні, тому що суд не вивчив матеріали особової справи, використав лише доводи прокурора та представника адміністрації Бучанської ВК №85.
Подана характеристика представником установи суперечать його доводам та законодавству щодо умовно - дострокового звільнення.
Заслухавши доповідача, засудженого, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку представника Бучанської ВК №85, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги засудженого та зазначив, що засуджений не довів своє виправлення, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія судді вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі, або позбавлення волі, може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Відповідно до статті 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

За змістом статті 81 КК України та згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», однією з умов для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Сумлінне ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільно корисній праці, систематичним виконанням трудових обов`язків, відсутністю трудових порушень за весь час відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 засуджено 04.10.2013 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 02.12.2013 року вирок в частині призначеного покарання змінено, ОСОБА_7 засуджено за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 05.02.2016 року відповідно до Закону України «Про внесення зміни до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838-8, ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк покарання строк попереднього ув`язнення в період з 13.07.2013 року по 02.12.2013 року. Початок строку відбуття покарання - 13.07.2013 року, кінець строку- 25.08.2016 року. Станом на 17.05.2016р. ОСОБА_7 відбув 2/3 строку покарання.
Разом з тим, як вбачається з характеристики від 18.03.2016р., наданої Бучанською виправною колонією №85 на засудженого ОСОБА_7 , останній відбуває покарання в Бучанській ВК №85 з 18.12.2015р. За час відбування покарання характеризується посередньо. Правила поведінки та вимоги режиму відбування покарання не порушує, стягнень не має. З січня 2016 року працевлаштований на виробництві установи, а саме до дільниці майстерні. До виконання поставлених завдань та суспільно-корисної праці відноситься безініціативно. Заохочень не має. У відношенні до представників адміністрації установи поводить себе стримано, законні вимоги виконує під контролем адміністрації. На заходи виховного та профілактичного характеру не реагує, для себе належні висновки не робить. Участь у програмах диференційно-виховного впливу не приймає. В колективі серед засуджених уживається, неконфліктний, підтримує стосунки з засудженими різних категорій. За характером, скритний, не конфліктний. На профілактичному обліку в установі не перебуває. Соціально-корисні зв`язки підтримує з донькою шляхом листування. Вину в скоєному злочині визнав.
Відповідно до висновку Бучанської ВК №85 ОСОБА_7 не довів своє виправлення. З пояснень представника Бучанської ВК в судовому засіданні також вбачається, що засуджений не довів своє виправлення, а тому не підлягає умовно достроковому звільненню від відбування покарання. Крім того, з матеріалів справи також вбачається, що засуджений ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та до нього вже застосовувалось умовно дострокове звільнення від відбування покарання (06.07.2009р.). Однак засуджений належних висновків для себе не зробив та знову скоїв умисний тяжкий злочин.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 станом на час прийняття рішення судом першої інстанції не довів своє виправлення. За таких обставин ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 18 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, а тому вважає за необхідне ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення.
Керуючись ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 18 березня 2016 року про відмову в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_7 - залишити без змін.
Судді:
_______________ _______________ _______________