УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2016 року м. Одеса
З клопотання слідчого вбачається, що 02.11.2016 у вечірню годину більш точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та невстановленою слідством особою приїхали до м. Одеси, де вони усі разом територіально перемістилися на АДРЕСА_1 , на адресу мешкання ОСОБА_9 , з метою її подальшого викрадення.
В подальшому ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_6 , Мжаванадзе Ніколозом, ОСОБА_10 , та невстановленою слідством особою залишилися неподалік від підземного паркінгу буд. АДРЕСА_1 де спостерігали за місцевістю, очікуючи на появлення ОСОБА_9 .
Того ж дня, приблизно о 18 год. 30 хв. ОСОБА_9 на належному їй транспортному засобі марки «Lexus GX 470» чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 , прибула до підземного паркінгу, розташованого за адресою м. Одеса, провулок Мукачівський, будинок 6 де її вже очікували ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановлена слідством особа.
Реалізовуючи свій злочинний намір направлений на незаконне позбавлення волі, дочекавшись коли ОСОБА_9 вийшла з салону належного їй автомобілю, підійшли до неї, та проти її волі, заволоділи ключами від її автомобіля, та незаконно позбавили останню свободи, а саме заштовхавши насильно останню до салону її автомобілю, куди сіли самі.
Після чого, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та невстановлена слідством особа на належному ОСОБА_9 автомобілі марки «Lexus GX 470» чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 покинули місце вчинення злочину, та в подальшому розпорядилися даним транспортним засобом на власний розсуд, тим самим незаконно заволоділи належним ОСОБА_9 , вищевказаним автомобілем, чим спричинили останній матеріальний збиток на загальну суму 800 000 гривень.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановлена слідством особа насильно, відвезли ОСОБА_9 до м. Києва, де протягом двох діб утримували останню проти її волі з застосуванням відносно неї психологічного та фізичного насильства на території покинутої будівлі недобудованого заводу по вулиці Лепсе, 16 в м. Києві, вимагаючи від рідних та близьких грошові кошти в сумі 5 000 000 грн., за її повернення.
Так, в ході досудового розслідування даного кримінального провадження, з метою розкриття скоєного злочину та притягнення осіб причетних до його скоєння до кримінальної відповідальності СВ Приморського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області було надано доручення в порядку ст. 40 КПК України начальнику ГУНП в Київській області, з метою орієнтування особового складу карного розшуку Національної поліції в м. Київ, а також інших підрозділів НПУ на предмет встановлення місцезнаходження ОСОБА_9 та належного їй транспортного засобу марки «Lexus GX 470» чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 .
04.11.2016 року в результаті спец-операції ДКР НП України було проведено затримання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 причетних до скоєння даного кримінального правопорушення, під час якого було проведено огляд місця події за адресою м. Київ, вул. Івана Лепсе, 16, де було виявлено та вилучено транспортний засіб марки «Lexus GX 470» чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 , який був відкрито викрадений разом із його власницею ОСОБА_9 із підземного паркінгу за адресою м. Одеса, провулок Мукачевський, 6.
Оскільки даний автомобіль є предметом вчинення даного кримінального правопорушення, визнаний в якості речового доказу, право власності на вказаний вилучений транспортний засіб підтверджується протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 згідно якого він належить ОСОБА_9 , у слідчого виникла необхідність у арешті даного транспортного засобу.
Крім того, слідчий у своєму клопотанні зазначає, що 06.11.2016 року дане клопотання було подано до Приморського районного суду м. Одеси, однак на той момент з поважних причин в матеріалах, якими воно обґрунтовувалось були відсутні документи підтверджуючі право власності на транспортний засіб марки «Lexus GX 470» чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_9 .
Під час розгляду даного клопотання слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси, по причині відсутності в матеріалах якими воно обґрунтовується документів, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, воно було повернуто для усунення недоліків, а від так був пропущений строк передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України.
Слідчий у судовому засіданні підтримав клопотання та просив задовольнити його в повному обсязі.
Розглянувши клопотання слідчого, заслухавши думку слідчого, вивчивши надані до клопотання матеріали, вважаю необхідним клопотання задовольнити з наступних підстав.
Згідно ч.ч. 1,2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до вимог ст. 170 КПК України «Арешт майна може передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його». Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України «Слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України».
Відповідно до ч. 2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Обмеження права власності підозрюваного на вказане майно є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження, оскільки іншим чином неможливо забезпечити цілісність та збереження речових доказів.
Крім того, враховуючи, що даний автомобіль є засобом вчинення даного кримінального правопорушення, та визнаний в якості речового доказу, ТА право власності на вказаний вилучений транспортний засіб підтверджується протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 згідно якого він належить ОСОБА_9 , вважаю за необхідне накласти арешт на вказане вище майно.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131-132,167, 170-173 КПК України, слідчий суддя -
Клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одеса ГУНП України в Одеській області ОСОБА_3 задовольнити.
Поновити строк подачі клопотання про арешт транспортного засобу марки «Lexus GX 470» чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_9 .
Накласти арешт на транспортний засіб марки «Lexus GX 470» чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_9 , який було вилучено під час огляду місця події за адресою м. Київ, вул. Івана Лепсе, 16.
Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Приморського ВП в м. Одеса ГУНП України в Одеській області ОСОБА_3 .
Копію ухвали про арешт майна направити слідчому та прокурору.
Відповідно до ст. 174 КК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1