Справа № 372/1316/16-к
Провадження № 1-кп-172/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 грудня 2016 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000376 від 13.03.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Курахове Маріїнського району Донецької області, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, неодруженого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопрушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 12 березня 2016 року близько 24 години 00 хвилин, знаходячись біля під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_3 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, направленим на протиправне спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, а також передбачаючи та бажаючи настання небезпечних наслідків, в ході конфлікту з потерпілим, повалив його на землю, після чого наніс близько п`ятнадцяти ударів (точної кількості в ході досудового та судового розслідування не встановлено) кулаками лівої та правої рук по тулубу, а саме в область ребер, завдавши згідно висновку судово-медичної експертизи № 55 від 11.05.2016 року ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді саден на лобі, струсу головного мозку, перелому 5,6,7,8 ребер зліва, гемопневмотораксу. Комплекс завданих тілесних ушкоджень в області голови належить до легких тілесних ушкоджень, які призводять до короткочасного розладу здоров`я; комплекс, завданих ОСОБА_4 , тілесних ушкоджень в області грудної клітки належить до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості з критерієм тривалості розладу здоров`я понад 21 день за звичайного перебігу, так як дані ушкодження без надання медичної допомоги не призвели б до загрозливих для життя явищ.

Потерпілим у справі заявлено цивільний позов про відшкодування 75 891,32 грн. матеріальної шкоди та 100 000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні 30.11.2016 р. потерпілий, він же цивільний позивач, збільшив розмір позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди до 96 491 грн., обґрунтовуючи це необхідністю зробити 7 разів (раніше зазначав 6 разів) комп`ютерних томографій грудної клітини за ціною 3800 грн. кожна протягом наступних 3 років за рекомендацією лікаря, та проходженням санаторно-курортного лікування в санаторії «Феофанія» Національної академії наук України за ціною 12 480 грн. один курс один раз на рік в наступні три роки.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України визнав повністю, цивільний позов визнав частково, а саме не заперечував проти відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 3451,32 та 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Пояснив суду, що він 12 березня 2016 року близько 24 год. знаходився біля під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_3 разом із своєю тіткою та її чоловіком. Згодом до них підійшов чоловік у стані алкогольного сп`яніння (потерпілий ОСОБА_4 ), який без пояснень вдарив його рукою по обличчю, після чого між ними розпочалась бійка, під час якої він наніс близько 15 ударів кулаками по тулубу потерпілому, в область ребер. Додатково зазначив, що декілька разів приїжджав до потерпілого у лікарню та пропонував допомогу, але останній постійно відмовлявся та казав, що не готовий до спілкування. У вчиненому він щиро кається, просив суд його суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_4 цивільний позов підтримав повністю. Суду пояснив, що 12 березня 2016 року о 24 год. він повертався з дня народження з смт. Козин, по телефону домовився із своїм другом про зустріч та чекав його біля під`їзду будинку АДРЕСА_3 , де проживає останній, там на лавочці, біля під`їзду, він побачив вперше обвинуваченого ОСОБА_6 , який наніс йому тілесні ушкодження. Як само розпочався конфлікт та з якої причини він не пам`ятає, оскільки прийшов до тями вже в лікарні. Смутно пам`ятає, що біля під`їзду стояло декілька людей (серед них була його шкільна знайома), а після бійки він якось дійшов до своєї квартири, де його зустріла сестра.

Стосовно цивільного позову потерпілий ОСОБА_4 та свідки ОСОБА_8 , яка доводиться йому матір`ю, та ОСОБА_9 , яка доводиться потерпілому рідною сестрою, пояснили, що потерпілий переніс дві операції, сильний фізичний біль, після закінчення стаціонарного лікування був тривалий реабілітаційним період, він не міг самостійно, без сторонньої допомоги, обходити себе в побуті, був змушений постійно звертатися по допомогу до сестри ОСОБА_9 , через що в нього виникало почуття неповноцінності, був порушений звичайний уклад його життя. Він досі не в змозі через пробиту легень допомагати по господарству матері, виконувати тяжку фізичну працю, йому часто бракує повітря, тяжко дихати, він був змушений відмовитися від гри в футбол з друзями, як улюбленого способу відпочинку. Після перенесених травм та операції він став замкнутий та нервовий. Погіршилися його виробничі стосунки із співробітниками, так як, праця вогнетравника на Трипільській ТЕС, потребує фізичної сили та витривалості, через відчуття недостатності повітря, він змушений постійно зупинятися та робити перерви для відновлення дихання.

В зв`язку з тим, що обвинуваченим ОСОБА_6 та його захисником в якості обґрунтування необхідності зменшення розміру моральної шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_4 , була зазначена провокативна та неправомірна поведінка самого потерпілого, судом були в якості свідків допитані особи ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Свідок ОСОБА_10 надала пояснення аналогічні за своїм змістом поясненням обвинуваченого ОСОБА_6 . Свідок ОСОБА_11 показав, що 12.03.2016 року, пізно ввечері, вийшов на балкон своєї квартири у будинку АДРЕСА_3 покурити, і в цей момент побачив, як ОСОБА_6 , схопився з лавки, зробив близько 5 кроків в сторону і там вже в темряві, поза зоною видимості свідка, наніс комусь удари, після чого був відтягнутий дівчиною та іншим чоловіком. Суд, не вважає, що показання свідків виключають одне одного, так як свідок ОСОБА_11 показав, що не може сказати чи був цей епізод початком бійки, чи продовженням конфлікту, так як вийшов на балкон тільки напередодні побаченого.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, не мають сумнівів у добровільності позицій, а також роз`яснено про позбавлення права оскаржити вказані обставини в апеляційному порядку. В зв`язку з чим судом вирішено допитати обвинуваченого ОСОБА_6 , та, з метою з`ясування обставин, що стосуються цивільного позову, обґрунтування розміру моральної шкоди, потерпілого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .
З наведених обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_6 у вчиненні крисінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України доведена у повному обсязі, а його умисні дії, які виразилисьв умисному нанесенні середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 згідно із ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При обранні покарання обвинуваченому суд враховує ставлення обвинуваченого до вчиненого, його вік, характеристику за місцем проживання, інші обставини, що характеризують його особу (зокрема, той факт, що він раніше не судимий) і вважає за необхідне обрати ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі з застосуванням статей 75,76 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним інших злочинів можливе без його ізоляції від суспільства.
Призначення іншого виду покарання, на думку суду, є недоцільним.

При вирішенні цивільного позову суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 3451,32 грн. доведені належними доказами, зокрема копіями фіскальних чеків про придбання лікарських засобів, препаратів та матеріалів медичного призначення, в зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 2 ст. 1202 ЦК України стягнення додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, може бути здійснене наперед у межах строків, встановлених на основі висновку відповідної лікарської експертизи, а також у разі необхідності попередньої оплати послуг і майна (придбання путівки, оплата проїзду, оплата спеціальних транспортних засобів тощо).
Як вбачається із наданого потерпілим ОСОБА_4 витягу із амбулаторної карти № 3916 Української амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 04.11.2016 року останньому в зв`язку із перенесеною 13.03.2016 року травмою грудної клітини (переламу ребер зліва та гемопневматораксу) рекомендовано санаторно-курортне лікування щорічно протягом трьох років у Ворзелі, Пущі Водиці, Феофанії. На підтвердження необхідності попередньої оплати придбання путівки потерпілим наданий рахунок на оплату № 262 від 24.11.2016 року в розмірі 12 480 грн. в ДП Лікувально-профілактичному комплексі «Феофанія» національної академії наук України. Таким чином, на думку суду, позовні вимоги в цій частині доведені належними доказами та також підлягають задоволенню.
Стосовно вимог потерпілого ОСОБА_4 про стягнення витрат наперед, пов`язаних із проходженням планових комп`ютерних томографій грудної клітини в наступні 3 роки двічі на рік в розмірі 18 000 грн. (3800 грн. (вартість послуги) х 6); комп`ютерних томографій головного мозку аналогічної кількості (3000 грн. (вартість послуги) х 6 ), санаторно-курортного лікування у наступні роки в розмірі 24 960 грн. (12480 грн. х 2), то дані вимоги не підтверджені належними доказами, а саме доказами, які свідчать про необхідність попередньої оплати послуг (рахунки-фактури та ін.). Вимога ОСОБА_4 щодо відшкодування витрат, пов`язаних із оплатою послуг його сестрі ОСОБА_9 за післяопераційний догляд, також не ґрунтується на нормах законодавства та не підтверджена належними доказами.
Суд також вважає неналежним доказом, понесених потерпілим витрат на проходження ним комп`ютерної томографії органів грудної клітини 05.04.2016 року, так як наданий суду висновок не містить інформацію про вартість зазначеної послуги, інших фінансових документів не надано.
Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд, виходить з положень Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року та норм ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, та вважає необхідним частково задовольнити вимоги потерпілого про стягнення на відшкодування завданої йому моральної шкоди в розмірі 47 000 грн., оскільки ця сума, із врахуванням конкретних обставин справи, є розумною та справедливою для відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними, злочинними діями обвинуваченого потерпілому, який переніс фізичні та душевні страждання, внаслідок завданих йому тілесних ушкоджень був змінений його звичайний уклад життя, він змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, продовжувати лікування.

Таким чином, цивільний позов підлягає частковому задоволенню.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 у відшкодування майнової шкоди 15 931 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот тридцять одну) грн. 32 коп., яка складається із 3451 (трьох тисяч чотириста п`ятдесят однієї) грн. 32 коп. витрат, понесених на придбання ліків, та 12 480 (дванадцяти тисяч чотириста вісімдесяти) грн. витрат на санаторно-курортне лікування, та у відшкодування моральної шкоди 47 000 (сорок сім тисяч грн.) 00 коп., а всього 62 931 (шістдесят дві тисячі дев`ятсот тридцять одну ) грн. 32 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Речові докази, передані на відповідальне зберігання потерпілому та обвинуваченому речі, залишити за належністю; диск «СД-Р» із записом проведення слідчого експерименту залишити в матеріалах провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам процесу.

СуддяОСОБА_1