25.03.2016 Справа №607/3082/16-к
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі, розглянувши клопотання слідчого СВ Тернопільського РВП Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу тримання під вартою до підозрюваної:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Суми, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, українки, громадянки України, освіта середня, не працюючої, не одруженої, раніше судимої: востаннє 25.04.2013 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.3 ст. 186 КК України, до позбавлення волі строком на 4 роки, звільнена у грудні 2015 року.
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162, ч.2 ст. 185 КК України,
Слідчий СВ Тернопільського РВП Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Із клопотання слідчого СВ Тернопільського РВП Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 вбачається, що 06.03.2016 року, близько 22:15 год., ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік домогосподарства, що знаходиться по АДРЕСА_2 , та належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , умисно, всупереч волі законного володільця та свідомо порушуючи його право на недоторканість житла, через незачинені на замок двері, незаконно проникла у приміщення літньої кухні, в якому проживають ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , чим порушила недоторканість житла останніх.
21.03.2016 року до Тернопільського РВП надійшла заява ОСОБА_9 про те, що близько 01:00 год. 21.03.2016 року ОСОБА_4 шляхом вільного доступу із приміщення його квартири АДРЕСА_3 , умисно таємно викрала його мобільний телефон торгової марки «Нокіа», чим спричинила матеріальну шкоду на суму 400 грн.
22.03.2016 року до Тернопільського РВП надійшла заява ОСОБА_10 про те, що в період з 21:00 год. 20.03.2016 року по 03:00 год. 21.03.2016 року невідома особа, шляхом вільного доступу із правої кишені куртки перебуваючи на залізничному вокзалі в м. Тернополі, умисно таємно викрала належний йому мобільний телефон торгової марки «Нокіа», чим спричинила матеріальну шкоду на суму 500 грн.
17.03.2016 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України.
23.03.2016 повідомлено про нову підозру ОСОБА_4 про те, що вона обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162 та ч.2 ст.185 КК України, а саме незаконному проникненні до житла особи та таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 6 березня 2016 року, близько 22:15 год., ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік домогосподарства, що знаходиться по АДРЕСА_2 , та належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , умисно, всупереч волі законного володільця та свідомо порушуючи його право на недоторканість житла, через незачинені на замок двері, незаконно проникла у приміщення літньої кухні, в якому проживають ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , чим порушила недоторканість житла останніх.
Реалізуючи свій злочинний умисел, 6 березня 2016 року, близько 22:15 год., ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік домогосподарства, що знаходиться по АДРЕСА_2 , та належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, всупереч вимогам ст.30 Конституції України, підійшла до приміщення літньої кухні, переконався, що за нею ніхто не спостерігає та її дії не будуть помічені сторонніми особами, діючи умисно, всупереч волі законного володільця ОСОБА_7 та свідомо порушуючи його право на недоторканість житла, через незачинені на замок двері, незаконно проникла у вказане приміщення літньої кухні, у якому проживають ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , чим порушила недоторканість житла останніх. В подальшому, не порушуючи обстановки у вказаному приміщенні, ОСОБА_4 , з метою оглянути кімнати, пройшла через коридор, що знаходиться при вході у вказану будівлю, на кухню та в той момент була виявлена ОСОБА_7 та ОСОБА_11 .
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.162 КК України, а саме незаконне проникнення до житла особи.
Крім цього, встановлено, що у ОСОБА_4 , яка раніше неодноразово судима, в тому числі за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України (грабіж), судимість за який непогашена та не знята у встановленому законом порядку, 20 березня 2016 року, близько 21 год. 00 хв., перебуваючи на другому поверсі приміщення залізничного вокзалу, за адресою: Привокзальний майдан 1, м. Тернопіль, виник злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Реалізуючи свій злочинний умисел, 20 березня 2016 року, близько 21 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи на другому поверсі приміщення залізничного вокзалу, за адресою: Привокзальний майдан 1, м. Тернопіль, переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає та вона не буде помічена сторонніми особами, підійшла до ОСОБА_10 , який у цей час спав у сидячому положенні на кріслі, після чого, шляхом вільного доступу, із зовнішньої врізної кишені куртки ОСОБА_10 , умисно таємно викрала належний йому мобільний телефон торгової марки «Нокіа» 6303сі, вартістю 280 гривень, в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора ,,Київстар,, вартістю 25 грн., та флеш карта, типу micro SDHC об`ємом 8 Gb, вартістю 75 грн.
Далі ОСОБА_4 із викраденим мобільним телефоном з місця вчинення злочину втекла, завдавши потерпідлому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 380 гривень.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 , вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Крім цього, 21 березня 2016 року, близько 01 год. 00 хв., у ОСОБА_4 , яка перебувала у приміщення квартири, за адресою АДРЕСА_4 , куди її запросив до себе в гості ОСОБА_9 , винник злочинний намір направлений на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Реалізуючи свій злочинний умисел, 21 березня 2016 року, близько 01 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні кухні, що у квартирі, за адресою: АДРЕСА_4 , переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає та вона не буде помічена сторонніми особами, шляхом вільного доступу, умисно таємно із поверхні кухонного стола, викрала мобільний телефон торгової марки «Нокіа» Х3-00, вартістю 135 гр, в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора ,,Київстар,, вартістю 25 грн., який належить потерпілому ОСОБА_9 .
Далі ОСОБА_4 із викраденим мобільним телефоном вийшла з квартири з наміром в подальшому реалізувати мобільний телефон, завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 160 гривень.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 , вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
У своїх показах підозрювана ОСОБА_4 повністю визнала свою вину в інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях та дала зізнавальни покази про обставини вчинення злочинів.
Водночас, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 в якій вона вказує, про обставини незаконного проникнення до належного їй житла ОСОБА_4 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 07.03.2016 року в якому вона вказує, про обставини незаконного проникнення до належного їй житла ОСОБА_4 та її виявлення в приміщенні будинку; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 07.03.2016 року в якому вона вказує, про обставини незаконного проникнення до належного ОСОБА_7 житла ОСОБА_4 та її виявлення в приміщенні будинку; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 07.03.2016 року в якому він вказує, про обставини незаконного проникнення до належного ОСОБА_7 житла ОСОБА_4 та її виявлення в приміщенні будинку; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 07.03.2016 року в якому він вказує, про обставини незаконного проникнення до належного ОСОБА_7 житла ОСОБА_4 та її виявлення в приміщенні будинку; копіями документів про право власності на будинок ОСОБА_7 ; заявою про вчинення кримінального правопорушення від 21.03.2016 року отриманої від ОСОБА_10 , у якому, крім відомих йому обставин події, він вказує про спричинення йому матеріальних збитків на суму 500 грн.; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 22.03.2016 року; заявою про вчинення кримінального правопорушення від 21.03.2016 року отриманої від ОСОБА_9 , у якому, крім відомих йому обставин події, він вказує про спричинення йому матеріальних збитків на суму 400 грн.; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 22.03.2016 року; протоколом впізнання по фотографіях від 23.03.2016 року у якому ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_4 , як особу, що скоїла стосоно нього злочин; протоколом впізнання по фотографіях від 23.03.2016 року у якому ОСОБА_10 впізнавав впізнав ОСОБА_4 , як особу, що скоїла стосоно нього злочин; заявою від ОСОБА_4 про визнання нею вини у скоєнні крадіжки 21.03.2016 року близько 21.00 год у приміщенні залізничного вокзалу м. Тернополя; заявою від ОСОБА_4 про визнання нею вини у скоєнні крадіжки 21.03.2016 року близько 01.00 год. у приміщенні квартири за адресою АДРЕСА_4 ; висновком товарознавчої експертизи №6-231/16 від 23.03.2016 року; висновком товарознавчої експертизи №6-230/16 від 23.03.2016 року;
Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу до підозрюваної ОСОБА_4 є забезпечення виконання нею покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Зазначені ризики обґрунтовуються тим, що підозрювана ОСОБА_4 , будучи раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знято і не погашено у встановленому законом порядку, після звільнення з виправної колонії, де відбувала покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, на шлях виправлення та перевиховання не стала, а знову вчинила нові умисні корисливі злочини, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років, що свідчить про те, що перебуваючи на волі вона продовжує та продовжуватиме злочинну діяльність, а це вказує на її підвищену суспільну небезпечність, як особи, яка може й надалі вчиняти інші кримінальні правопорушення.
З метою недопущення впливу на потерпілого та інших учасників досудового розслідування, а також від ухилення від органів досудового розслідування і суду, а в подальшому від виконання призначеного судом покарання, приходжу до переконання, що інший більш м`який запобіжний захід аніж тримання під вартою не забезпечить належної поведінки підозрюваної ОСОБА_4 і не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам.
Враховуючи вищевикладене, характеристику особи підозрюваної ОСОБА_4 , яка будучи раніше судимою, судимість у якої не знято і не погашено у встановленому законом порядку, ніде не працює, не має місця постійного проживання, після звільнення з виправної колонії, де відбувала покарання за вчинення умисного корисливого тяжкого злочину, на шлях виправлення та перевиховання не стала, а знову вчинила нові умисні корисливі злочини, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років, що свідчить про те, що перебуваючи на волі вона продовжує та продовжуватиме злочинну діяльність, а це вказує на її підвищену суспільну небезпечність, як особи, яка може й надалі вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому з метою недопущення впливу на потерпілого та інших учасників досудового розслідування, а також від ухилення від органів досудового розслідування і суду, а в подальшому від виконання призначеного судом покарання, а тому слідчий клопоче застосувати щодо підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
У судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримав та просив клопотання задовольнити.
Захисник-адвокат ОСОБА_5 вважає, що у клопотанні і прокурором в судовому засіданні не доведені ризики, передбачені ст.177 КПК України, а тому просить суд відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Допитана в судовому засіданні підозрювана заявила, що суть клопотання їй зрозуміла, винність у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнає, підтримує позицію захисника, просить не застосовувати щодо неї запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Перевіривши надані матеріали, клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, підозрюваного, захисника, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Згідно ст.178 КПК України обставиною, яка враховується при обранні запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, які зобов`язаний слідчий суддя оцінити при постановленні ухвали є тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.
На думку слідчого судді, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 162, ч.2 ст. 185 КК України, за які передбачено покарання до п`яти років позбавлення волі та підозра у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується оголошеними та дослідженими у судовому засіданні доказами.
Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що вона раніше неодноразово судима, є не працюючою, не одруженою, не має постійного місця проживання.
Вищевказані обставини дають слідчому судді підстави вважати, що з врахуванням особи ОСОБА_4 та її поведінки, у випадку незастосування до останньої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання підозрюваній іншого більш м`якого запобіжного заходу, існують ризики, що вона зможе вчинити інше кримінальне правопорушення, так як раніше неодноразово судимий за аналогічні корисливі злочини, судимість за які не погашені, на шлях виправлення не стала та знову вчинила кримінальні правопорушення у сфері приватної власності, переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки остання не має постійного місця проживання, а тому клопотання слідчого підлягає до задоволення.
Крім того, згідно ч. 3 ст.183 КПК України вбачається, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу ОСОБА_13 , яка підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162 та ч.2 ст. 185 КК України, який є злочином середньої тяжкості, її вік, сімейний та майновий стан підозрюваної, слідчий суддя, приходить до висновку про необхідність визначення розміру застави в розмірі, визначеному законом у даному випадку та який достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 182, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України,
Клопотання слідчого СВ Тернопільського РВП Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.
Застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши останню під варту з зали суду.
Датою закінчення дії ухвали вважати 00 год. 00 хв. 12 травня 2016 року.
У випадку внесення застави покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 12 травня 2016 року наступні обов`язки: повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; з`являтися за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду залежно від стадії кримінального провадження.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що якщо вона, будучи належним чином повідомленою, не з`явилась за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомила про причини своєї неявки, або якщо порушила інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Копію ухвали вручити підозрюваній ОСОБА_4 негайно після її оголошення.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебува є під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1