н/п 1-кп/640/743/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2016 р. Київський районний суд м.Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретері ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.м.т.Кринички , Криничанського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, раніше не судимого , командира 3 відділення 3 взводу оперативного призначення 1 роти оперативного призначення 1 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований : АДРЕСА_1 , фактично проживає : АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч. 3 КК України,-
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним була досягнута.
22.08.2014р. ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 21.07.2014 року № 607 , ОСОБА_5 призначений на військову службу під час мобілізації та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 за № 28 від 26.08.2014р. старшого сержанта ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення і призначено на посаду командира 3 відділення 3 взводу оперативного призначення 1 роти оперативного призначення 1 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 старший сержант ОСОБА_5 вибув у відпустку по сімейним обставинам з 30.10.2014р. по 13. 11.2014р., яку проводив за адресою : АДРЕСА_2 .
Згідно вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 2,4 Закону України «Про Національну гвардію України»,старший сержант ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно
вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Однак, старший сержант ОСОБА_5 в порушення вищевказаних норм чинного законодавства України, 13.11.2014 року вирішив стати на злочинний шлях та не повернувся до місця служби.
Реалізуючи свій злочинний умисел, старший сержант ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, 13.11.2014р, в порушення вказаних вимог Закону, за відсутності поважних причин, без дозволу командирів та начальників, не з`явився з відпустки до місця служби військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_3 та до 28.09.2016р. до місця служби не з`являвся, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, суд кваліфікує його дії за ст. 407 ч.3 КК України, тобто : нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
ОСОБА_5 щиро розкаявся, та зазначив , що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, які до нього будуть застосовані в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди.
Прокурор та захисник в судовому засіданні також наполягали на затвердженні угоди про визнання винуватості.
Враховуючи, що обвинувачений, його захисник та прокурор під час досудового провадження досягли угоди про визнання винуватості, підписали її, причому ОСОБА_5 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, між ним та прокурором була досягнута домовленість про призначення йому покарання за ст. 497 ч.3 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі , з застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки. Суд розглянув справу відповідно до положень ст. 473, 474 КПК України.
Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і, що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.
Судом достовірно встановлено, що:
1) умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, була застосована вірна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке передбачає можливість укладення угоди;
2) умови угоди не суперечать інтересам суспільства;
3) умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;
4) відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним;
5) відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;
6) наявні фактичні підстави для визнання винуватості.
Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого.
За таких обставин, суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченого, думки захисника та прокурора, дійшов висновку, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ст. 407 ч.3 КК України, згідно з положеннями ст. 12 КК України, інкриміновані злочини не відноситься до категорії кримінальних
правопорушень особливо тяжких, шкода завдана лише державним та суспільним інтересам, дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості. При цьому суд вважає за необхідне застосувати і обмеження відповідно до ст. 76 КК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК країни, суд -
Затвердити угоду про визнання винуватості , укладену 21.10.2016р. між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст. 407 ч.3 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.
В силу ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням, встановити випробувальний строк 2 (два) роки, в силу ст. 76 КК України покласти на засудженого обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України в апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя