Справа № 314/7228/16-к
Провадження № 1-в/314/3470/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.11.2016 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю прокурора: ОСОБА_2 ,
представника установи: ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у дистанційному засіданні подання Вільнянської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№20) відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 .

Раніше судимий:18.12.2012 року Мелітопольським міськрайсудом Запорізької області за ст.185 ч.2 КК України, строк 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки.

За даною справою засуджений: 04.11.2014 року Мелітопольським міськрайсудом Запорізької області за ст.ст.121ч.2,70 ч.4 КК України, строк 7 років 1 місяць позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 22.04.2015 року ст.70 ч.4 КК України замінити на ст. 71 ч.1 КК України, в решті вирок без змін.Ухвалою Вільнянського райсуду Запорізької області від 04.04.2016 року на підставі ст.72 ч.5 КК України зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 10.04.2014 року по 22.04.2015 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Початок строку: 10.04.2014 року. Кінець строку: 28.04.2020 року. 1/2 13.10.2016 р.

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, -

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського райсуду надійшло подання адміністрації Вільнянської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№20) відносно засудженого ОСОБА_4 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

З 20.05.2015 року відбуває покарання у Вільнянській виправній колонії Запорізької області (№20). За час відбування покарання характеризується наступним чином: вимоги режиму відбування покарання порушував мав 1 стягнення накладене правами начальника відділення СПС, яке виражалось у порушенні розпорядку дня. Стягнення погашене у встановленому законом порядку. Внаслідок проведеної з ним виховної роботи засуджений якісно змінив свою поведінку. За сумлінну поведінку та ставлення до праці 1 раз заохочувався правами начальника установи та 1 раз правами начальника відділення СПС. Працевлаштований на виробництві установи вантажником в цеху №3. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться добре. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці, бере участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, у реалізації програм диференційного виховного впливу «Фізкультура і спорт», прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, займається самоосвітою, відвідує бібліотеку, бере участь у роботі самодіяльних організацій. Входить до складу фізкультурно-спортивної секції самодіяльних організацій. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування. Засуджений під час відбування покарання не перебував на профілактичному обліку. За вироком суду позову не має.
Засуджений підтримав клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м?яким.

Представник адміністрації установи виконання покарань просив суд задовольнити клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м?яким.

Прокурор проти задоволення клопотання адміністрації колонії не заперечував.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, вважає що клопотання адміністрації колонії не підлягає задоволенню на підставі наступного:

Згідно ч.3 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м?яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Становлення особи на шлях виправлення - це не повне виправлення засудженого, а прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися й в умовах відбування менш суворого покарання. Цей елемент підстави характеризується: зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. При цьому необхідно зазначити, що висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен ґрунтуватися не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Висновок суду про те, чи став засуджений на шлях виправлення повинен базуватися на врахуванні даних про особу засудженого, його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах.

Як вбачається з матеріалів подання, засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04.11.2014 за ч.2 ст.121, ст. 71 КК України. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 22.04.2015 року ст.70 ч.4 КК України замінити на ст. 71 ч.1 КК України, в решті вирок без змін. Оскільки злочин за даним вироком вчинений в період іспитового строку за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18.12.2012 за ч.2 ст. 185 КК України є більш тяжким порівняно з попереднім злочином та направлений на порушення інших об`єктів охоронюваних кримінальним законодавством правовідносин, суд приходить до висновку про стійку направленість щодо вчинення кримінальних правопорушень в особистості засудженого.

Поведінка засудженого, за період відбування з 20.05.2015 року за наявності одного стягнення, відсотку виконання норм виробітку не більше 10 відсотків не свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення.

Наявність трьох заохочень на переконання суду, за наявності вищезазначених обставин, не може свідчити про те, що засуджений став на шлях виправлення, оскільки заохочення винесені протягом короткого строку безпосередньо перед настанням пільги за ст.82 КК України, що свідчить про початок позитивних змін в особистості засудженого. Однак при цьому не доводять того, що засуджений свідомо, самостійно став на шлях виправлення, метою якого є досягнення самокерованої правослухняної поведінки, а не реалізація пільги за ст. 82 КК України.

Враховуючи, що метою покарання в силу ч.2 ст.50 КК України є виправлення засудженого, тобто досягнення стану самокерованої правослухняної поведінки, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання.

Керуючись ст. 82 КК України , ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання Вільнянської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№20) відносно засудженого ОСОБА_4 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

29.11.2016