Категорія cт.185 ч.1, 185 ч.2 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 жовтня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000242 від 14.05.2014 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець, житель та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, раніше не судимий, -

засуджений за ч.1 ст. 185 КК України на 1 (один) рік позбавлення волі, за ч.2 ст.185 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього згідно з ст.76 КК України обов`язки: не виїжджатиме за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомлятиме її про зміну місця проживання та періодично з`являтиметься у дану інспекцію для реєстрації.

Вироком вирішено долю речових доказів та судових витрат.

За вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним у тому, що він 13 травня 2014 року, близько 03.00 год. з напіврозібраного приміщення телятника недіючої тваринницької ферми у с.Сьомаки Луцького району Волинської області таємно викрав належне ОСОБА_12 майно на загальну суму 4000 грн.

Він же, 29 травня 2014 року, близько 04.00 год. з напіврозібраного приміщення ангару недіючої тракторної бригади ПП «Сьомаки» у с.Сьомаки Луцького району Волинської області повторно таємно викрав належне ОСОБА_13 майно на загальну суму 2500 грн.

Він же, 31 травня 2014 року, близько 04.00 год. з напіврозібраного приміщення телятника недіючої тваринницької ферми у с.Одеради Луцького району Волинської області повторно таємно викрав належне ОСОБА_7 майно на загальну суму 15000 грн.

У своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_9 за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України у зв`язку з відсутністю події та складу кримінальних правопорушень. Вважає, що у матеріалах провадження відсутні допустимі та достатні докази на підтвердження вчинення ОСОБА_9 інкримінованих йому злочинів. Недоведеними, на думку захисника, є характеристика викраденого майна, його вартість та кількість, а також те, що вказане майно було наявним та належало потерпілим. Недопустимими доказами вважає покладені в основу вироку дані протоколів огляду місця події, які проведено без відповідного дозволу слідчого судді. За невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_9 і відсутністю можливості їх отримати просить апеляційний суд виправдати обвинуваченого.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, основні доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримували апеляційну скаргу і просили скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження, прокурора та потерпілого, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги і просили залишити вирок суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно з ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В ході судового розгляду кримінального провадження суд першої інстанції вказаних вимог Закону в повному обсязі не виконав.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих злочинів доводиться: показаннями в судовому засіданні потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 про факт викрадення їх майна на територіях недіючих тваринницьких ферм та тракторної бригади; актом СГ ПП «Білостік» про передачу ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 приміщення телятника; накладною за №149 від 31.03.2003 року про передачу потерпілому ОСОБА_7 приміщення телятника як майнового паю; протоколами огляду місця події від 13.05.2014 року, 31.05.2014 року, 02.06.2014 року та фото таблицями до них, якими було зафіксовано місце та спосіб вчинення викрадення майна потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 ; показаннями свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 ; висновком судово-трасологічної експертизи за №588 від 27.06.2014 року, згідно якому сліди, які були виявлені та сфотографовані під час огляду місця події від 13.05.2014 року території недіючої тваринницької ферми, що в с. Сьомаки, Луцького району, Волинської області, могли бути залишені і автомобілем марки «Део Ланос», н.з. НОМЕР_1 , який належить обвинуваченому ОСОБА_9 ; протоколами огляду місця події території ПП «Вторметсервіс» від 02.06.2014 року, огляду цих предметів із фототаблицями до них.

Разом з тим, суд першої інстанції не взяв до уваги та визнав недопустимими докази - протоколи огляду місця події від 31.05.2014 року транспортних засобів марки «Форд Транзит» та «Део Ланос», належних ОСОБА_17 та ОСОБА_9 , оскільки огляди транспортних засобів, всупереч вимогам ч.2 ст.237, ч.2 ст.234, ч.3 ст.233 КК України, здійснювались без ухвали слідчого судді.

Проте поза увагою місцевого залишалась та обставина, що протоколи огляду місця події від 13.05.2014 року, 31.05.2014 року, 02.06.2014 року, які покладені в основу обвинувального вироку, як докази винуватості ОСОБА_9 , проведені аналогічно, отже з тими самими порушеннями вимог кримінального процесуального Закону.

Таким чином, суд допустив суперечності у своєму вироку.

При цьому слід зазначити, що відповідне клопотання про визнання доказів недопустимими заявлялось стороною захисту під час судового розгляду, проте дане клопотання місцевим судом не було вирішено щодо всіх доказів. зазначених захисником.

Також суд першої інстанції не звернув увагу на те, що під час досудового розслідування ні слідчий, ні прокурор, не звернулися до експерта для проведення експертизи визначення розміру матеріальних збитків, заподіяними кримінальними правопорушеннями, що згідно з п.6 ч.2 ст.242 КПК України є обов`язковим.

Тому в матеріалах кримінального провадження відсутній висновок товарознавчої експертизи про вартість збитків, завданих потерпілим, на підставі якого можна встановити дійсну вартість викраденого майна.

Крім того, згідно з накладною № 149 від 31 березня 2003 року вартість всього телятника у с.Одеради Луцького району Волинської області, пайову частку в якому мають вісім осіб, становить 8000 грн. (т.1 а.к.п.26), а матеріальні збитки лише одному потерпілому ОСОБА_7 від крадіжки металу з приміщення телятника згідно вироку становлять 15 000 грн..

Однак, місцевий суд не дав будь-якої оцінки вказаному факту не надав, як і аналізу в сукупності з іншими обставинами по справі.

У вироку суду належним чином не спростовано показання обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що він до вчинення крадіжок не має відношення, оскільки в дні їх скоєння перебував на ставках, що в с.Сьомаки Луцького району, де здійснював незаконну риболовлю, і, щоб не бути викритим, інколи залишав свій автомобіль на території недіючих ферм, в тому числі в с.Сьомаки Луцького району Волинської області.

Судом першої інстанції в ході судового розгляду не усунуто суперечності по епізоду крадіжки у ОСОБА_13 , так як потерпілий показав, що викрадене майно належить СГПП «Білостік», однак, в обвинувальному акті та в оскаржуваному рішенні зазначено, що майно викрадене з недіючої тракторної бригади ПП «Сьомаки».

Також місцевий суд в оскаржуваному рішенні, сформулювавши обвинувачення по епізоду від 31.05.2014, не звернув увагу на різну вагу, так судом встановлено, що ОСОБА_9 викрав майна загальною вагою 1380 кг. Однак, цим же судом у вироку вказано, що ОСОБА_9 31.05.2014, біля 04.00 год. таємно викрав 6 стовпчиків вагою 60 кг кожен, рейсу довжиною 30 м, вагою 1200 кг.

Якщо додати вагу викраденого майна, то вона становитиме 1560 кг.

Зазначені обставини також залишились поза увагою суду.

Також в матеріалах кримінального провадження не встановлено всіх співвласників тваринницьких ферм та тракторної бригади для одержання інформації щодо дійсної вартості завданих їм збитків.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, не надав належної правової оцінки наявним в матеріалах справи доказам на предмет їх допустимості та належності, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а також унеможливлює перевірку цих обставин судом апеляційної інстанції.

За змістом ст.ст.409, 410, 412 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, при цьому істотними є такі порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Оскільки апеляційним судом було виявлено істотні порушення кримінального процесуального кодексу, які апеляційна інстанція усунути не може, та які перешкодили прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо ОСОБА_9 , а тому вирок суду відносно останнього відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.409 КПК України підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Враховуючи те, що судове рішення щодо обвинуваченого ОСОБА_9 скасовується у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону із призначенням нового розгляду, відповідно до вимог ч.2 ст.415 КПК України суд апеляційної інстанції відповідно до вимог даної статті не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

При новому розгляді слід усунути зазначені порушення кримінального процесуального законодавства, ретельно з`ясувати всі обставини кримінального провадження щодо ОСОБА_9 , перевірити доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника, касаційних скаргах захисника та обвинуваченого, і залежно від встановленого прийняти законне і обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 410, 412, 418, 419 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_18 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Головуючий:
Судді: