Справа № 206/206/6170/15-к
Провадження № 1-кс/206/620/15
У Х В А Л А

"18" листопада 2015 р. слідчий суддя Самарського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю адвоката ОСОБА_3 ,
володільця вилученого майна ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
Відповідно до ухвали слідчого судді та матеріалів кримінального провадження органи досудового розслідування цікавлять документи ТОВ «Автодом Люкс» філія №2, однак за вказаною адресою на час проведення обшуку знаходиться ФОП « ОСОБА_6 », яка жодного відношення до ТОВ «Автодом Люкс» не має. В ході обшуку слідчим було виявлено предмети та не зазначені в ухвалі слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська документи, а саме: документи фінансово-господарської діяльності ФОП « ОСОБА_6 » - відповідно до протоколу обшуку, комп`ютерна техніка ФОП « ОСОБА_6 » - відповідно до протоколу обшуку, грошові кошти ФОП « ОСОБА_6 » - відповідно до протоколу обшуку, тобто вилучені документи, речі та грошові кошти жодним чином не відносяться до ТОВ «Автодом Люкс» та підлягають поверненню.
Також в той же день, в.о. заступником начальника СВ Самарського РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_7 було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 під час якого згідно протоколу обшуку було вилучено її особисте майно, а саме: грошові кошти, флеш карта пам`яті, жорсткі диски.
На підставі вищевикладеного просить суд зобов`язати в.о. заступника начальника СВ Самарського РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області повернути власнику усі вилученні ним предмети, документи, грошові кошти та речі, під час проведення обшуків приміщення розташованих за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , оскільки слідча дія та вказані предмети, документи, грошові кошти та речі були вилученні із грубими порушеннями вимог кримінально-процесуального законодавства та не можуть бути віднесенні до доказів по вказаному кримінальному провадженню.
В судовому засіданні володілиця вилученого майна та її захисник ОСОБА_3 підтвердили усі доводи, наведені у скарзі та просили задовольнити скаргу та повернути вилучене майно.
Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на те, що ОСОБА_4 була директором ТОВ «Автодом Люкс», де підроблялися документи. Всі предмети, документи, грошові кошти та речі, які були вилученні під час проведення обшуку, вилученні законно для подальшого проведення досудового слідства, мають значення для з`ясування обставин кримінального правопорушення.
Вислухавши доводи та пояснення сторін, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що у задоволені скарги необхідно відмовити з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Частинами 2, 3 та 4 ст. 168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику. Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Із матеріалів скарги вбачається, що слідчий Самарського РВ ДМУ ГУВМС України в Дніпропетровській області ОСОБА_8 склав протокол обшуку від 06 листопада 2015 року про проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , однак ОСОБА_4 копію протоколу обшуку не отримала, а її захисник ОСОБА_3 написав заперечення на протокол обшуку (а.с. а.с. 9-18).
Також було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_3 , про що в.о. заступника начальника СВ Самарського РВ ДМУ ГУВМС України в Дніпропетровській області ОСОБА_9 склав протокол обшуку від 06 листопада 2015 року, копія якого була надана ОСОБА_4 (а.с. а.с. 23-26).
Відповідно до ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 КПКУкраїни; у разі скасування арешту.
В ч. 5 ст. 171 КПК України зазначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Клопотання прокурора прокуратури Самарського району м. Дніпропетровська ОСОБА_5 про арешт майна, датоване 07 листопада 2015 року було направлене на адресу Самарського районного суду м. Дніпропетровська поштою, що також найшло своє підтвердження в судовому засіданні зі слів прокурора ОСОБА_5 (а.с. а.с. 50-53).
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
Частиною першою ст. 304 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Відповідно до ч. 2 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.
У частині другій ст. 307 КПК України зазначено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про: арешт майна або відмову у ньому. Разом з тим, оскарження ухвали слідчого судді про задоволення чи відмову у задоволенні скарги про повернення вилученого майна, чинним КПК України не передбачено. Отже задоволення даної скарги повністю чи частково визначить наперед питання про арешт майна, остаточне судове рішення за яким належить до компетенції Апеляційного суду.
Розгляд клопотання про накладення арешту на майно, яке є предметом оскарження, призначено на 20 листопада 2015 року (а.с. 58).
Таким чином, слід вважати, що скарга задоволенню не підлягає, оскільки у разі накладення арешту на те ж саме майно, заявник не позбавлений права оскаржити судове рішення в апеляційному порядку.
На підставі викладеного такеруючись ст. ст. 167, 168, 169, 171, 236, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя
У задоволенні скарги відмовити.
Ухвала відповідно до ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1