1Справа № 335/9142/16-к 1-кс/335/5439/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
1 вересня 2016 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокуратури Запорізької області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви про вчинення кримінального правопорушення,
Заявник ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність прокуратури Запорізької області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви про вчинення кримінального правопорушення, в якій зазначив, що 08.07.2016 він направив заяву про злочин до Національного антикорупційного бюро України, а згодом його заяву передали до прокуратури Запорізької області. У заяві про злочин заявник зазначав, що у Ленінському районному суді м. Запоріжжя за невідомих обставин було знищено звукозапис судових засідань, на яких розглядався позов банку «Надра» до нього, чим грубо порушено п. 7 ст. 129 Конституції України, а також вимоги ст. 197 ЦПК України. За результатом розгляду справи в позові банку було відмовлено, а в рішенні Ленінського райсуду від 27.06.2013 було зазначено, що «на неодноразові вимоги суду про надання відповідного розрахунку, або двостороннього акту звірки про наявну, на час розгляду справи, заборгованість, Банк розрахунок не надав, вимоги суду проігнорував». Але, скориставшись фактом знищенням звукозапису, 08.04.2015 представники ПАТ КБ «Надра» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подали до апеляційного суду Запорізької області апеляційну скаргу вищевказане рішення Ленінського райсуду м. Запоріжжя від 27.06.2013. Як вважає заявник, до скарги ці службові особи банку внесли завідомо неправдиві відомості. Так, з метою задоволення апеляційної скарги, оскільки строк апеляційного оскарження сплив ще у 2013 році, вони виклали суть цієї скарги як звинувачення судді першої інстанції у постановленні суддею завідомо неправосудного рішення. У заяві йшлося про те, що представник банку ОСОБА_7 нібито намагався подати до суду клопотання із розрахунком заборгованості, однак, суд не прийняв до уваги та не долучив до матеріалів справи цей розрахунок, що не відповідає дійсності. Не зважаючи на це, суддя апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_8 винесла ухвалу про відкриття провадження за апеляційною скаргою.
Як зазначає заявник, суддя ОСОБА_8 у судовому засіданні заявила, що звукозапис судових засідань первинного суду знищено, у зв`язку з чим, вона не може встановити, про що клопотав ОСОБА_7 . Колотій надав суду письмове клопотання про виклик ОСОБА_7 до суду в якості свідку, однак, представник банку ОСОБА_6 в апеляційному суді висловила категоричний протест, після чого суддя ОСОБА_8 відхилила це клопотання, не пояснюючи мотивів. Пізніше у рішенні суду суддя ОСОБА_8 вказала, що із журналу ведення засідань у суді першої інстанції вона встановила, що ОСОБА_7 подавав клопотання перенести засідання суду. Відомостей про надання будь яких інших клопотань, в тому числі про надання доказу розрахунку заборгованості не має. Таким чином суддя ОСОБА_8 , спотворила відомості, які виклала у судовому рішенні.
Рішення суду від 22.12.2015 було скасовано ухвалою від 15.06.2016 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Згідно із ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, апеляційний суд під головуванням ОСОБА_8 , поновлюючи позивачу строк на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2013 року, порушив вимоги і положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, згідно з якою кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд, належним чином не перевірив доводів заявника щодо поважності значного пропуску строку на апеляційне оскарження.

Вважаю, що в діях представників банку «Надра» ОСОБА_5 , ОСОБА_6 є явні ознаки злочину, передбаченого ст. ст. 190, 366 КК України, а в діях ОСОБА_6 також ст. 384 КК України (Завідомо неправдиве показання). Також вважає, що в діях судді ОСОБА_8 є явні ознаки корупції, а також ознаки ст. 375 КК України, а саме постановлений суддею завідома неправосудного рішення, що необхідно розслідувати.

Однак, 11.08.2016 поштою ОСОБА_4 отримав відповідь прокуратури, в якій було зазначено, що його звернення не містить обставин та об`єктивних даних, що можуть свідчити про злочин.

Вважає таку бездіяльність неправомірною та просить суд зобов`язати начальника слідчого відділу прокуратури Запорізької області внести відомості про вчинені кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі його заяви.

У судове засідання заявник не з`явився, про дату, час та місце слухання скарги був повідомлений судом належним чином, причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду на подавав.

Відповідно до частини 3 статті 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Неявка заявника у судове засідання без поважних причин розцінюється слідчим суддею як фактичне не підтримання поданої скарги.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, зазначивши, що заявнику було направлено лист, підписаний начальником слідчого відділу прокуратури Запорізької області, від 03.08.2016, в якому повідомлено, що звернення заявника не містить об`єктивних даних, що свідчать про ознаки вчинення кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою відсутні. На вказаних підставах прокурор просив відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_4 .

Вивчивши доводи скарги та додані до неї матеріали, заслухавши пояснення прокурора, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Під час розгляду скарги встановлено, що 08.07.2016 ОСОБА_4 направив заяву про злочин до Національного антикорупційного бюро України, яке листом від 15.07.2016 № 111-066/23232 було надіслано до прокуратури Запорізької області.

У заяві йшлось про ознаки вчинення представниками банку «Надра» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 злочинів, передбачених ст. ст. 190, 366 КК України, а ОСОБА_6 також і злочину за ознаками ст. 384 КК України. Також у цій заяві повідомлялось, що в діях судді апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_8 є явні ознаки корупції, а також ознаки ст. 375 КК України, а саме постановлений суддею завідома неправосудного рішення.

На заяву ОСОБА_4 листом прокуратури Запорізької області від 03.08.2016 № 17/1-5043-15 заявнику повідомлено про відсутність підстав для внесення заяви до ЄРДР та проведення досудового розслідування, оскільки звернення не містить об`єктивних відомостей, що свідчать про ознаки вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Аналіз положень ст. ст. 214, 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто така заява, як передумова для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні має містити достатні дані про наявність в описаній заявником події ознак кримінально-караного діяння.

Згідно з п.1.2 розділу ІІ наказу Генерального прокурора України від 17.08.2012 року № 69 «Про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань» відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

В заяві, направленій ОСОБА_4 до Національного антикорупційного бюро України та переправленій до прокуратури Запорізької області, він вказує на винесення суддею апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_8 завідомо неправосудного рішення, а також про наявність у її діях ознак корупційного правопорушення. Крім того, у заяві було вказано про вчинення представниками банку «Надра» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 злочинів, передбачених ст. ст. 190, 366 КК України, а ОСОБА_6 також і злочину за ознаками ст. 384 КК України.

Статтею 11 КК України визначено, що злочином є передбачене кримінальним кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія чи бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Чинним Кримінальним кодексом України визначено, які саме діяння є злочинами, в чому полягає об`єктивна та суб`єктивна сторона того чи іншого злочину, кваліфікуючі ознаки та інше. У випадках, якщо в заяві чи повідомленні є ті чи інші об`єктивні дані, що свідчать дійсно про ознаки того чи іншого злочину, то є підстави вважати таке звернення саме заявою чи повідомленням про злочин і тільки за такими заявами та повідомленнями повинні прийматися передбачені законом процесуальні рішення.

Якщо ж у повідомленні чи заяві таких ознак немає, то вони не можуть вважатися такими, за якими обов`язково повинні прийматися ті чи інші процесуальні рішення.

Крім того, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007р. «Про незалежність судової влади» судові рішення, згідно частини п`ятої статті 124 Конституції України, є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Прийняття до розгляду будь-якими особами чи органами, крім відповідного апеляційного або касаційного суду, заяв, у яких оскаржуються судові рішення, їх розгляд, витребування від судів інформації про судові справи у зв`язку з такими заявами, направлення заяв судам, вимоги до суддів про встановлення контролю за розглядом справи судом чи суддею є порушенням незалежності та самостійності суду.

Таким чином, оскільки заява ОСОБА_4 направлена до Національного антикорупційного бюро України та передана до прокуратури Запорізької області не відповідала вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, не містила викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення суддею апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_8 та вччинення представниками банку «Надра» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 злочинів, у прокурора не було законних підстав для внесення відомостей, викладених у заяві ОСОБА_4 до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином, факту бездіяльності прокуратури Запорізької області в судовому засіданні не встановлено, а тому скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність прокуратури Запорізької області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви про вчинення кримінального правопорушення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1