Справа № 621/1668/16-к
Провадження № 1-кс/621/188/16
УХВАЛА
іменем України

19.08.2016 року Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Зміївського відділення Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене з начальником Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою у відношенні
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Таранівка Зміївського району Харківської області, громадянина України, не працюючого, із середньою освітою, не одруженого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України, не судимого,

якому вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.289, ч.2 ст.342 КК України,

ВСТАНОВИВ:
19.08.2016 року слідчий Зміївського відділення Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , у провадженні якого знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000965 від 18.08.2016 року, за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.289, ч.2 ст.342 КК України, звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання зазначив, що 17.08.2016 року, близько 22 години 30 хвилин, у ОСОБА_4 за попередньою змовою, в групі з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які знаходились поблизу житлового будинку АДРЕСА_2 , виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем ВАЗ 21063 реєстраційний номер « НОМЕР_1 », яким фактично володіє ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який знаходився неподалік вищезазначеного житлового будинку.

В той же момент, реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, підійшли до вищезазначеного автомобіля, за кермом якого знаходився ОСОБА_8 та на передньому пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .. Перебуваючи біля автомобіля вони обидва підійшли до двері водія, де ОСОБА_4 відкрив їх та почав вимагати у ОСОБА_8 покинути автомобіль для чого схопив при цьому його за руку та почав витягувати з автомобіля, при цьому ОСОБА_7 перебував у безпосередній близькості до ОСОБА_4 та ОСОБА_8 . ОСОБА_8 вийшовши з авто, забрав ключі із замка запалення, при цьому сказав ОСОБА_4 , що на його автомобілі він нікуди не поїде, після чого ОСОБА_4 наніс удар лівою ногою в область правого стегна ОСОБА_8 та сів за кермо автомобіля. В цей же момент ОСОБА_7 обійшовши автомобіль почав сідати на переднє пасажирське сидіння автомобіля. В ході вищезазначених злочинних, навмисних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на дану ділянку місцевості прибули співробітники поліції на підставі повідомлення про злочин ОСОБА_8 . Побачивши співробітників поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , втекли з місця вчинення злочину. У зв`язку з вищевикладеним ОСОБА_7 та ОСОБА_4 з причин, що не залежали від їх волі, не вчинили усіх дій, які вважали необхідним для доведення злочину до кінця.

Крім того, досудовим слідством встановлено, що 17 серпня 2016 року о 22 години 37 хвилин, група реагування патрульної поліції по обслуговуванню с. Таранівка, Зміївського району, Харківської област, у складі інспектора ГРПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 , поліцейського ГРПП старшого сержанта поліції ОСОБА_11 , керуючись Наказом МВС України № 940 від 22.10.2012 року «Про організацію реагування на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події та забезпечення оперативного інформування в органах і підрозділах внутрішніх справ України» прибули на ділянку місцевості поблизу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі повідомлення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про те, що невідомі особи намагаються заволодіти його транспортним засобом ВАЗ 21063 р.н. « НОМЕР_1 », останній вказав їм на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як на осіб, які вчинили злочин. Побачивши поліцейських ОСОБА_4 та ОСОБА_7 почали втікати з місця вчинення злочину. З метою затримання, встановлення особи кожного та відібрання пояснень з приводу повідомлення про злочин ОСОБА_8 вони побігли за ними, при цьому усно висловлювали законні вимоги зупинитись. На законну вимогу працівників поліції зупинитись, останні відмовились, при цьому почали виражатись нецензурною лайкою в адресу поліцейських та продовжували тікати, після чого поліцейські прослідували за ними з метою їх затримання. Добігши до будинку ОСОБА_7 , який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 зупинились. В цей момент до них підбігли поліцейські та почали вимагати прослідувати з ними до службового транспорту з метою встановлення особистості кожного та дачі пояснень з приводу заяви ОСОБА_8 . На дану законну вимогу поліцейських ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, відмовились прослідувати з поліцейськими, при цьому виражались нецензурною лайкою в адресу працівників поліції та погрожували фізичною розправою поліцейським. В цей момент до них підійшли сторонні люди, ОСОБА_8 та пасажир вищезазначеного авто ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які почали конфліктувати між собою. У зв`язку з цим, з метою недопущення вчинення протиправних дій ОСОБА_10 підійшов до ОСОБА_4 та продовжував вимагати прослідувати до службового транспорту з метою встановлення особистості та дачі пояснень. На це ОСОБА_4 продовжував висловлюватись в адресу працівника правоохоронного органу нецензурною лайкою, вимовляв образливі фрази, в ході чого, чинячи активний опір, наніс удар коліном правої ноги в пахову область інспектору ГРПП старшому лейтенанту поліції ОСОБА_10 . В цей же момент ОСОБА_11 знаходився навпроти ОСОБА_7 та також вимагав від нього прослідувати до службового транспорту з метою встановлення особистості та дачі пояснень, на що ОСОБА_7 , продовжуючи висловлюватись нецензурною лайкою в адресу поліцейського, чинячи активний опір, наніс удар кулаком правої руки в область лівого передпліччя поліцейському ГРПП старшому сержанту поліції ОСОБА_11 , після чого схопив останнього за формений одяг та зірвав краватку. Після вищезазначених злочинних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_7 останні з місця злочину зникли.

18.08.2016 року о 01 годині 50 хвилин ОСОБА_4 затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину.

18.08.2016 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.289, ч.2 ст.342 КК України.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами:

- протоколом огляду місця події на ділянці місцевості поблизу ФОП « ОСОБА_12 », розташованого поблизу буд. АДРЕСА_2 , в ході якого було зафіксовано обстановку на місці, оглянуто та вилучено транспортний засіб, який є об`єктом злочину, оглянуто та вилучено формену краватку працівника поліції, яка знаходилась в траві поблизу будинку АДРЕСА_4 ;

- показами потерпілого ОСОБА_8 , який пояснив, що 17.08.2016 року близько 22 години 30 хвилин, коли він перебував на своєму автомобілі ВАЗ 21063 реєстраційний номер « НОМЕР_1 » біля магазину ФОП ОСОБА_4 намагався незаконно заволодіти його транспортним засобом, ОСОБА_7 в цей момент знаходився у безпосередній близькості до них та після того, як ОСОБА_4 сів за кермо автомобіля, він також намагався сісти в автомобіль, проте через те, що ОСОБА_8 забрав ключі із замка запалення і на місце події прибули співробітники поліції їм не вдалося поїхати з місця на автомобілі і вони втекли;

- показаннями свідка інспектора ГРПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 , який пояснив, що на момент прибуття на місце події за заявою ОСОБА_8 , ОСОБА_4 знаходився за кермом автомобіля, а ОСОБА_7 намагався сісти на переднє пасажирське сидіння авто, проте коли вони побачили співробітників поліції, вони почали втікати. Коли співробітникам поліції вдалось наздогнати ОСОБА_4 та ОСОБА_7 вони почали вчиняти активний опір співробітникам поліції, що проявилось в нанесенні удару ОСОБА_4 ОСОБА_10 , а ОСОБА_7 ОСОБА_11 ;

- показаннями свідка поліцейського ГРПП старшого сержанта поліції ОСОБА_11 , який пояснив, що на момент прибуття на місце події за заявою ОСОБА_8 , ОСОБА_4 знаходився за кермом автомобіля, а ОСОБА_7 намагався сісти на переднє пасажирське сидіння авто, проте коли вони побачили співробітників поліції, вони почали втікати. Коли співробітникам поліції вдалось наздогнати ОСОБА_4 та ОСОБА_7 вони почали вчиняти активний опір співробітникам поліції, що проявилось в нанесенні удару ОСОБА_4 ОСОБА_10 , а ОСОБА_7 ОСОБА_11 ;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , мешканки будинку АДРЕСА_4 , яка пояснила, що в нічний час 17.08.2016 року вона почула галас зі сторони вулиці Широнінців, і коли вийшла на вулицю, то побачила купу людей, серед яких були співробітники поліції, ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , проте що саме там відбувалося вона точно не пояснила. Конфлікт закінчився тільки тоді, коли ОСОБА_4 та ОСОБА_7 покинули місце у невідомому напрямку;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , мешканки будинку АДРЕСА_4 , яка пояснила, що в нічний час 17.08.2016 року вона почула галас зі сторони вулиці Широнінців, і коли вийшла на вулицю, то побачила купу людей, серед яких були співробітники поліції, ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , проте що саме там відбувалося вона точно не пояснила, оскільки знаходилась на відстані близько 30 метрів від вищезазначених людей. Конфлікт закінчився тільки тоді, коли ОСОБА_4 та ОСОБА_7 покинули місце у невідомому напрямку;

В ході проведення допиту в якості підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.289, ч.2 ст.342 КК ОСОБА_4 відмовився від дачі пояснень, посилаючись на ст. 63 Конституції України.

Вважав, що стосовно підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід - тримання під вартою з урахуванням вимог ст. 178 КПК України, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.289, ч.2 ст.342 КК України, наявність у нього судимості, а також ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 , може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом незаконного впливу на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 наполягав на задоволенні клопотання, вказуючи на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.289, ч.2 ст.342 КК України та наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

ОСОБА_4 заперечував проти застосування щодо нього запобіжного заходу - тримання під вартою, мотивуючи тим, що не має наміру ухилятися в органів досудового розслідування та суду. Крім того, вказав, що не мав наміру на заволодіння автомобілем потерпілого, в авто не сідав, тілесних ушкоджень потерпілому не завдавав. Щодо вчинення опору працівникам поліції, визнав, що діяв некоректно. Свої дії пояснює алкогольним сп"янінням.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання. Вона вказала на відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та й того, що прокурор не довів того, що відносно ОСОБА_4 не може бути застосовано більш м"який запобіжний захід.

Допитана за клопотанням сторони захисту у якості свідка ОСОБА_15 підтвердила, що ОСОБА_4 до салону автомобіля не сідав, з потерпілим розмовляли біля авто.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, встановив, що слідчим відділом проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000965 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.289, ч.2 ст.342 КК України.
Надані докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаних злочинів.
При вивченні особи підозрюваного ОСОБА_4 , встановлено, що він в силу ст.89 КК України, не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, за місцем поживання характеризується як особа, компрометуючих даних відносно якої не має, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває.
Відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків,наявність в нього, родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Стороною обвинувачення надані докази того, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні замаху на вчинення тяжкого злочину та злочину невеликої тяжкості, відповідальність за вчинення яких передбачена ч.2 ст.289 КК України від 5 до 8 років позбавлення волі, ч.2 ст.342 К України до 2 років позбавлення волі.
Водночас, прокурором не доведено наявність ризиків, на які наголошено у клопотанні, а саме можливість переховуватись від органів розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, впливати на потерпілого, свідків.
Таким чином, прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти встановленим в ході розгляду клопотання ризикам.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Оскільки прокурор довів обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої ст. 194 КПК України, але не довів обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, належить застосувати щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід - домашній арешт, що є співрозмірним з наявними ризиками та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Приймаючи рішення про обрання відносно ОСОБА_4 , більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя враховує особу підозрюваного, наявність постійного місця реєстрації, проживання з батьками, відсутність компрометуючих даних за місцем проживання.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 6 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.
Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя-
ПОСТАНОВИВ:
1.Відмовити у задоволенні клопотання слідчого Зміївського ВП Чугуївського ВП ГУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене з начальником Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000965 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .
2.Застосувати у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід домашній арешт.
3.Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 цілодобово залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 .
4.Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язок прибувати до Зміївського відділення Чугуївського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області чи до прокурора Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області або до суду за першою вимогою, або повідомляти про неможливість прибуття.
5.Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
6.Виконання ухвали про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту покласти на сектор превенції патрульної поліції Зміївського відділення Чугуївського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області.
7.Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня ї проголошення.
8.Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
9.Строк дії ухвали про тримання ОСОБА_4 під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців з дня проголошення та діє до 19 жовтня 2016 року.

Слідчий суддя: