Справа № 442/2374/14-к
Провадження № 1-кп/442/21/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 березня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000380 від 22.04.2014 року відносно:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого на АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого на ВАТ « Дрогобицький Агротехсервіс» на посаді вантажника -експедитора, не одруженого, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

-у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , 21.02.2014 року приблизно о 22 годині, неподалік будинку №81 на вулиці Івана Франка в м. Дрогобичі Львівської області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, загальноприйнятих норм моралі та поведінки, що супроводжувались особливою зухвалістю, із застосуванням револьвера, який згідно висновку експерта №5/264 від 03 квітня 2014 року до вогнепальної зброї не відноситься, є револьвером моделі "STALKER кал. 4 мм., № НОМЕР_1 ", виробництва Туреччини, який призначений та придатний для тренувальної стрільби патронами Флобера кільцевого запалювання, кал. 4 мм, поза спеціальних приміщень та майданчиків (тирів стрільбищ), спеціально пристосованого для населення тілесних ушкоджень, безпричинно вистрілив в гр. ОСОБА_5 , а саме в ділянку живота, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого кульового поранення черевної порожнини з локалізацією вхідної рани на передній черевній стінці ліворуч, пораненням по ходу раневого каналу стінок та брижі тонкої кишки, які згідно висновку експерта №93 від 28 лютого 2014 року по ступеню тяжкості відносяться до категорії тяжких, небезпечних для життя в час спричинення тілесних ушкоджень.

Крім цього, ОСОБА_4 , 21.02.2014 року приблизно о 22 годині, неподалік будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час вчинення хуліганства, умисно здійснив постріл з револьвера, який згідно висновку експерта №5/264 від 03 квітня 2014 року до вогнепальної зброї не відноситься, є револьвером моделі "STALKER кал. 4 мм., № НОМЕР_1 ", виробництва Туреччини, який призначений та придатний для тренувальної стрільби патронами Флобера кільцевого запалювання, кал. 4 мм, поза спеціальних приміщень та майданчиків (тирів стрільбищ), в ОСОБА_5 , а саме в ділянку живота, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого кульового поранення черевної порожнини з локалізацією вхідної рани на передній черевній стінці ліворуч, пораненням по ходу раневого каналу стінок та брижі тонкої кишки, які згідно висновку експерта №93 від 28 лютого 2014 року по ступеню тяжкості відносяться до категорії тяжких, небезпечних для життя в час спричинення тілесних ушкоджень.

Підсудний ОСОБА_4 свою винуватість у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю. Суду пояснив, що дійсно 21 лютого 2014 року вживав з друзями спиртні напої. Погодився на пропозицію ОСОБА_6 покататись на його автомобілі містом. О 22 годині на автомобілі марки "Нісан-нот" під керуванням ОСОБА_7 рухався на вул. Івана Франка в м. Дрогобичі, в сторону центру міста. Він сидів на передньому пасажирському сидінні.

Неподалік будинку №81 на вулиці Івана Франка в м. Дрогобичі Львівської області, ОСОБА_7 не справився з керуванням і здійснив дорожньо-транспортну пригоду.

Вони вийшли з автомобіля, оглядали його і в цей час до них підійшли невідомі чоловіки, серед яких був як йому тепер відомо і потерпілий ОСОБА_5 , які почали робити їм зауваження як вони сідають за кермо в стані сп`яніння. Це його обурило, між ними почалась суперечка, а тому він, знаючи, що в салоні автомобіля ОСОБА_7 знаходиться револьвер, витягнув його і почав хаотично стріляти в різні сторони. Невідомі та ОСОБА_5 почали йому робити зауваження, щоб він припинив стріляти, на що він вистрілив ОСОБА_5 в ділянку живота і почав втікати в провулок, що веде від вулиці І.Франка. ОСОБА_5 та інші невідомі його наздогнали, в цей час приїхали працівники міліції і затримали його. Скільки саме пострілів він зробив не пам`ятає, оскільки перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння.

У вчиненому щиросердечно розкаюється, обіцяє в майбутньому більше кримінальних правопорушень не вчиняти, просить суворо його не карати, врахувавши, що ним повністю відшкодовано потерпілому заподіяну матеріальну та моральну шкоду, за час, що пройшов з моменту вчинення злочину, - він працевлаштувався, має намір одружитись і створити сім`ю, жодних адміністративних проступків чи кримінальних правопорушень не вчиняв.

Крім повного визнання своєї винності підсудним ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

При цьому, суд вважає доведеною винуватість підсудного ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Його дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, оскільки він:

-за ч. 1 ст. 121 КК України умисно заподіяв тяжке тілесне ушкодження потерпілому, небезпечне для життя в момент заподіяння;

-за ч. 4 ст. 296 КК України грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого для населення тілесних ушкоджень (хуліганство).

Доведеність вини і така кваліфікація дій підсудного в суду не викликає сумнівів. Наведені вище докази винності ОСОБА_4 у своїй сукупності є логічними і послідовними та відтворюють реальні події, що мали місце між ним та потерпілим.

При призначенні покарання обвинуваченому (підсудному) суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" (далі - Суд) передбачено, що "при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права".

У справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним". У справі "Ізмайлов проти Росії" (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд указав, що "для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистого надмірного тягаря для особи".

В даній справі, суд, призначаючи покарання ОСОБА_4 , при виборі останньому заходу примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, враховує дані про особу підсудного та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

При цьому до обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання підсудним своєї винуватості, каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність судимостей (тобто відсутня звичка до злочинного ремесла), позитивні характеристики за місцем проживання, роботи, проходження військової служби, його молодий вік.

Також суд ураховує те, що ОСОБА_4 усвідомлює про настання наслідків, які призвели до страждання близьких людей, вжив заходи, спрямовані на відшкодування завданої злочином шкоди, і відшкодував таку потерпілому ОСОБА_5 , що підтверджується письмовою розпискою останнього, прохання потерпілого суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти волі.

Водночас обтяжуючою покарання обставиною суд визнає - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням наведеного, а також обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, аналізу особи винного як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, встановлених судом конкретних обставин події (спосіб та обстановку заподіяння тілесних ушкоджень та вчинення хуліганства), оцінки поведінки підсудного після вчинення злочину, що позитивно характеризує його особу, суд вважає, що виправлення і перевиховання підсудного ОСОБА_4 можливе при застосуванні покарання у виді позбавлення волі, звільнивши від відбування покарання з випробовуванням на підставі ст. 75, п. 2, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України, яке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З речовими доказами необхідно поступити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України, стягнути з підсудного витрати за проведення експертизи на користь держави та витрати за лікування потерпілого на користь лікувальної установи.

Запобіжний захід ОСОБА_4 під час судового розгляду не обирався, а тому до вступу вироку в законну силу підстав для його обрання також немає.

Керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України і призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 121 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі;

-за ч. 4 ст. 296 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання - п`ять років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, п. 2, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом двох років з дня проголошення вироку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтись для реєстрації в дані органи та повідомляти ці органи про зміну місця проживання чи роботи.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь:

-Дрогобицької міської лікарні №1 грошові кошти в сумі 7902 грн., як витрати лікувальної установи на стаціонарне лікування від злочину потерпілого ОСОБА_5 ;

-в дохід держави витрати за проведення експертиз в сумі 293,40 грн., 491,40 грн. та 307,45 грн., а всього 1092,25 грн.

Речові докази:

-експертний пакет з поміщеним в нього марлевим тампоном зі змивами з каналу ствола револьвера, який зберігається в камері зберігання Дрогобицького МВ ГУМВС України у Львівській області, - знищити;

-картонна коробка з поміщеним в ній пістолетом типу револьвер, виявлений в траві в ході місця огляду місця події від 21.02.2014 року на вул. Вербовій в м. Дрогобичі Львівської області, який зберігається у дозвільній системі Дрогобицького МВ ГУМВС України у Львівській області, - передати Науково-дослідному криміналістичному центру при УМВСУ у Львівській області як речі, що вилучені з обігу;

-одяг ОСОБА_5 , а саме штани, футболку, светр та куртку, які зберігаються в камері зберігання Дрогобицького МВ ГУМВС України у Львівській області, - повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1