Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/374/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 174 КПК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.11.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурора - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

та ОСОБА_9 ,

захисника - адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_11 на ухвалу слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 05 жовтня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_11 від 27 вересня 2016 року про скасування та звільнення майна з-під арешту в кримінальному провадженні, внесеного 07 вересня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000547, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
З представлених матеріалів судових проваджень вбачається, що за клопотанням слідчого СВ Гайворонського відділення поліції Голованівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_12 від 09 вересня 20106 року, погодженого з прокурором Гайворонського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , ухвалою слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 09 вересня 2016 року, на підставі п.1 ч.2 ст. 170 КПК України, для забезпечення збереження речових доказів у даному кримінальному провадженні, на врожай с/г культури - сої, що знаходиться на земельній ділянці державної форми власності з кадастровим номером :02:000:2073, загальною площею 49,2 га, яка розташована на території Могильненської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, за межами населеного пункту- накладено арешт.

Заборонено будь-якій фізичній чи юридичній особі відчужувати, розпоряджатися та користуватися врожаєм сої, що знаходиться на вказаній земельній ділянці, у тому числі здійснювати збір врожаю із застосуванням спеціальної сільгосптехніки або без такої.

Слідчому Гайворонського ВП Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_12 надано дозвіл на вилучення врожаю сої шляхом його збирання і транспортування до місця зберігання.

27 вересня 2016 року власник ФГ «Осієвський І.Ю.» - ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді Гайворонського районного судуКіровоградської областіз клопотанням про звільнення майна - врожаю сої з-під арешту та скасування наданого слідчому дозволу на його збирання і транспортування до місця зберігання, вказуючи на те, що він використовує земельну ділянку під посіви сої правомірно на підставі дозволу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, законність видачі якого підтверджується рішенням Вищого адміністративного суду України від 13 квітня 2016 року, з серпня 2016 року сплачує оренду, оформляє правовстановлюючі документи на право користування земельною ділянкою, у зв`язку з чим ОСОБА_11 , з посиланням на ряд рішень Європейського суду з прав людини та ч.3 ст. 62 Конституції України, стверджує, що за відсутності порушеного права Могильненської сільради та спричинених збитків, у його діях як з об`єктивної так і суб`єктивної сторони відсутні ознаки суспільно небезпечного, кримінально караного діяння, який підпадає під санкцію ст. 197-1 КК України.

Крім того, зазначає, що слідчий суддя районного суду розглянув клопотання слідчого Гайворонського відділення поліції про арешт майна, який є структурним підрозділом Голованівського відділу поліції, з порушенням правил підсудності, оскільки місцем реєстрації основного підрозділу поліції є с. Голованівськ, слідчий суддя якого, на думку ОСОБА_11 і повинен був вирішувати ці питання.

Ухвалою слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 05 жовтня 2016 року у задоволенні клопотання ОСОБА_11 про скасування та звільнення майна з-під арешту відмовлено.

Своє рішення суддя, мотивував тим, що оскільки ОСОБА_11 під час розгляду клопотання не представлено документів які б підтверджували законність та правомірність використання земельної ділянкидержавної форми власності (ст.ст. 125, 126 Земельний кодекс України) на якій вирощено спірний врожай с/г культури сої, то підстав для звільнення майна з-під арешту, який в даній справі є речовим доказом немає.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 09 вересня 2016 року про арешт майна та заборону його відчуження, вказуючи на те, що його довіритель є власником посівів, а його право на використання спірної земельної ділянки підтверджується рішеннями ВАС України від 13 квітня 2016 року, після чого ОСОБА_13 , уклавши угоду з ТОВ « Інвестагросервіс» посіяв насіння сої, про що свідчать представлені документи про право власності на посіви, яким слідчий суддя, під час розгляду клопотання, не дав належної та об`єктивної оцінки, надавши перевагу нормам Земельного кодексу України.

Крім того, апелянт зазначає про те, що інформація з Держгеокадастру у Гайворонському районі від 08 вересня 2016 року про те, що спірна земельна з кадастровим номером :02:000:2073, яку засіяв ОСОБА_13 , відноситься до земель державної власності і є вільною, а право власності, користування чи оренди,у тому числі поновлення ОСОБА_13 договору оренди на дану земельну ділянку у встановленому законом порядку не встановлено, не відповідає дійсності та є неналежним доказом, оскільки вказаний відділ Держгеокадастру не міг знати про процедуру оформлення ОСОБА_13 права користування земельною ділянкою.

Представник ОСОБА_11 в апеляційній скарзі також вказує про порушення слідчим суддею правил підсудності, визначених ст. 38 КПК України, а також вимог кримінального процесуального законодавства, які виразились у тому, що слідчий з клопотанням про накладення арешту на майно повинен був звернутися не до Гайворонського, а до Голованівського слідчого судді, тобто по місцю реєстрації структурного підрозділу поліції, і в ухвалі слідчий суддя повинен був зазначити строк її дії, з урахуванням процесуальних строків досудового розслідування.

Наведені обставини, на думку адвоката, за відсутності у діях його довірителя - ОСОБА_11 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 КК України та обгрунтованої підозри, вплинуло на законність та обґрунтованість оскаржуваного ним судового рішення.

Заслухавши доповідача, пояснення представника ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 , який повністю підтримав апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, викладених в скарзі, прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які заперечували проти її задоволення, ознайомившись з представленими прокурором матеріалами кримінального провадження № 0000547та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_11 задоволенню не підлягає за таких підстав.

Однією з процесуальних гарантій реалізації прав людини в кримінальному провадженні являється здійснення слідчими суддями, у порядку передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора повинна відповідати загальним вимогам до судових рішень, передбачених КПК (статті 370, 372).

Вона має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Під обґрунтованістю ухвали розуміється її постановлення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені доказами та іншими матеріалами, якими слідчий чи прокурор обґрунтовують доводи клопотання, та які досліджені під час судового розгляду та оцінені слідчим суддею відповідно до вимог ст. 94 КПК.

Вмотивованою є ухвала слідчого судді, в якій наведені належні й достатні мотиви та підстави її ухвалення.

Так, згідно матеріалів, приводом для внесення 07 вересня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за № 0000547, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України став факт самовільного зайняття у квітні 2016 року земельної ділянки державної форми власності з кадастровим номером :02:000:2073, загальною площею 49,2 га, яка розташована на території Могильненської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області.

09 вересня 2016 року слідчим суддею Гайворонського районного суду Кіровоградської області за клопотанням слідчого Гайворонського відділення поліції, який розслідує дану справу, на засіяний на самовільно зайнятій земельній ділянці державної форми власності врожай сої, з метою його збереження накладено арешт, слідчому надано дозвіл на його вилучення шляхом зібрання і транспортування до місця зберігання.

Як пояснив прокурор у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 , під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, у вересні 2016 року врожай сої знаходився на стадії дозрівання, у зв`язку з чим його було вилучено шляхом збирання та передано на відповідальне зберігання.

Згідно постанов слідчого ОСОБА_12 від 17 вересня 2016 року вилучений врожай с/г культури - сої, загальною вагою 75720,00 кг. визнано речовим доказом та передано на відповідальне зберігання.

В ході розслідування даного кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_11 без проекту землеустрою, рішення органу виконавчої влади про його затвердження та передачі у користування, умисно, з корисливих мотивів, у березні 2016 року з використанням техніки ТОВ « Інвестагросервіс» та працівників вказаного підприємства, які не були обізнані у його злочинних намірах, шляхом посіву с/г культури - сої, самовільно зайняв земельну ділянку державної власності, загальною площею 49,2 га, яка розташована на території Могильненської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, з кадастровим номером :02:000:2073, на якій наявна агровиробнича група грунтів 53Л (особливо цінні землі), яку ОСОБА_11 без наявності рішення органу виконавчої влади та органу місцевого самоврядування про передачу у користування ( оренду) та вчиненого правочину щодо цієї земельної ділянки використовував до початку вересня 2016 року.

05 листопада 2016 року ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України.

За змістом положень ч.2 та ч.3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів і накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Оскільки вилучений із самовільно зайнятої ОСОБА_11 земельної ділянки державної власності врожай сої визнаний речовим доказом, ОСОБА_11 підозрюється у самовільному зайнятті земельної ділянки з цінним грунтами, то колегія суддів, з урахуванням позиції як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, а також загальних засад кримінального судочинства ( ст. 7, 9, 13, 16, 22 23, 26 КПК України) та загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження (ст. 132 КПК України) погоджується з висновком слідчого судді районного суду про те, що в даній ситуації, арешт врожаю відповідає інтересам та потребам досудового розслідування в цій справі, такий вид втручання у права та законні інтереси ОСОБА_11 спрямований на встановлення фактичних обставин справи, арештоване майно можливо використати як доказ обгрунтованості підозри, доведеності або недоведеності обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
При цьому, слід відмітити, що колегія суддів, на даному етапі досудового розслідування не входить в обговорення деталей наявності або відсутності у діях ОСОБА_11 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України, належності, допустимості та достатності зібраних у справі доказів, а тому доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_10 про невинуватість його довірителя та правомірність використання земельної ділянки державної власності без відповідних документів та рішень, у зв`язку з чим на думку адвоката майно ОСОБА_11 повинно бути звільнено з - під арешту, колегія суддів вважає безпідставними.
Визначальним в цій справі є те, що слідчий суддя районного суду наклав арешт на майно, який визнаний речовим доказом для його збереження, грубих процесуальних порушень, які б вказували про безумовне скасування рішення слідчого судді, колегія суддів під час перегляду справи, в межах доводів апеляційної скарги представника ОСОБА_11 - не вбачає, а тому апеляційна скарга адвоката ОСОБА_10 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 173, 174, 309, 370 - 372, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_11 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 05 жовтня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_11 від 27 вересня 2016 року про скасування та звільнення майна з-під арешту, в кримінальному провадженні внесеного 07 вересня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000547, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України- без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ: (підписи)
Згідно з оригіналом
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2 .