Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/818/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.11.2016 м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження №00000099 за апеляцією прокурора на вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 12 липня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Луганка Петрівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, не одружений, не працює, проживає АДРЕСА_1 , не судимий;
засуджено за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки. На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, іспитовим строком 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в сумі 1 980 грн. 60 коп.
Доля речового доказу вирішена відповідно до ст.100 КПК України.
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 .

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 26.02.2016 року, у темний період доби, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, разом зі своїми знайомими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за магазином « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться біля території ринку по АДРЕСА_2 , розпивали спиртні напої. В цей час до вищевказаних осіб прийшов ОСОБА_10 , який заздалегідь домовився із обвинуваченим про те, що він відвезе його на власному мотоциклі за місцем його проживання, а саме до будинку АДРЕСА_3 , на що ОСОБА_6 попередньо погодився. Закінчивши розпивати спиртні напої, ОСОБА_6 вирішив відвести ОСОБА_10 за місцем його проживання, як домовлялися раніше, на власному мотоциклі марки «МТ-10» номерний знак НОМЕР_1 чорного кольору. Тогож дня, близько 20 години 30 хвиилин, ОСОБА_6 в порушенні вимог п.2.9, Правил дорожнього руху України, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння сів за кермо власного мотоцикла марки «МТ-10» номерний знак НОМЕР_1 чорного кольору та посадив на дерев`яну площадку, яка знаходиться на місці люльки мотоцикла, пасажира - ОСОБА_10 . В подальшому, ОСОБА_6 завів двигун власного мотоцикла та в темну пору доби, без світла лампи фар та задніх габаритних ліхтарів, в порушенні вимог п. 19.1 (а) та 31.6 (б) Правил дорожнього руху України, поїхав по автодорозі у напрямку м. Олександрія Кіровоградської області. В цей час, ОСОБА_6 умисно порушуючи вимоги п.1.3, п.1.5, п.2.3, п.2.9, п.19.1 (а) та п.31.6 (б) ПДР України допустив з`їзд власного мотоцикла марки «МТ-10» номерний знак НОМЕР_1 чорного кольору, в яму, чим створив дорожньо-транспортну пригоду, в результаті чого пасажир ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичної експертизи №140 від 29.03.2016 року отримав тілесне ушкодження у вигляді травматичної ампутації другого пальця правої кисті на рівні основної фаланги, що кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості з 20% стійкої втрати загальної працездатності.
В апеляції прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок районного суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним та призначити покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді 1 року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням строком на 1 рік. Відповідно до п.п. 3, 4 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи і періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції. Змінити в мотивувальній частині вироку слова «обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості» на «обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості». Мотивуючи тим, що суд першої інстанції в порушення норм кримінального процесуального закону призначив ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не навівши мотивів призначення такого покарання, що є грубим порушенням п.2 ч.3 ст.374 КК України. Більше того, за санкцією ч.1 ст.286 КК України покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами є факультативним. Доцільність призначення додаткового покарання вирішується судом з урахуванням обставин конкретної справи, даних про особу винного з обов`язковим обґрунтуванням у вироку. Крім того, при призначенні покарання ОСОБА_6 судом першої інстанції необґрунтовано застосовано положення ст.75 КК України, в частині звільнення його від додаткового покарання з іспитовим строком. Так судом не враховано, що при звільнені обвинуваченого за згаданою вище статтею КК України від відбування покарання обвинувачений звільняється лише від призначеного судом основного покарання. Додаткове покарання у даному випадку застосовується на підставі ст.77 КК України.

Крім того, у мотивувальній частині вироку суд першої інстанції зазначив, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, що є не правильним, так як злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав свою апеляцію і просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_6 , який не заперечував проти задоволення апеляції прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Розглянувши справу в межах поданої апеляцій, в якій не оспорюються фактичні обставини кримінального правопорушення та правова кваліфікація дій обвинуваченого, встановлено що викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за що його засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних на законних підставах і досліджених у судовому засіданні в порядку ст.349 ч.3 КПК України доказах.

При цьому районний суд дотримався вимог змісту ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого, який повністю визнав свою вину у інкримінованому злочині, роз`яснив учасникам процесу правові наслідки визнання фактичних обставин справи і неможливість в подальшому оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорювалися, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

Суд першої інстанції, об`єктивно встановивши фактичні обставини справи, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 та правильно кваліфікував дії останнього за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом , що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Водночас, як правильно зазначено в апеляційній скарзі прокурора, вирок щодо ОСОБА_6 у частині призначення покарання у зв`язку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, підлягає скасуванню.

Так, відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та запобіганню вчинення нею нових злочинів.

У п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних; до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 і ст.287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.
Згідно ст.75 КК України передбачено звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, якщо суд, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Як убачається з матеріалів провадження, звільнюючи обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу, який характеризується задовільно за місцем проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності, визнання вини, обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття, обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, і на підставі цього дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання з застосуванням ст.75 КК України.
Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду.
Також, обґрунтованим є додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Разом з тим, суд першої інстанції на підставі ст.75 КК України звільнив ОСОБА_6 і від додаткового покарання у виді позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки, що законом не допускається, чим допустив неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки при звільнені від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, додаткові покарання підлягають реальному виконанню відповідно до вимог ст.77 КК України, і доводи апеляційної скарги прокурора є слушними.
З огляду на викладене вище, вирок суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_6 покарання, підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку, задовольнивши апеляційну скаргу прокурора.
Також колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора в частині не правильного зазначення в мотивувальній частині вироку суду першої інстанції того, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості є обгрунтованими, оскільки відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України є злочином, невеликої тяжкості.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду в частині призначеного обвинуваченому покарання скасуванню, постановленням нового вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 409, 413, 414, 420 України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 12 липня 2016 року, щодо ОСОБА_6 , в частині призначеного йому покарання - скасувати.

Постановити новий вирок, яким:

ОСОБА_6 , визнати винним та призначити покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробування, строком на 1 (один) рік.

Відповідно до п.п. 3, 4, ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи і періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 12 липня 2016 року, щодо ОСОБА_6 , в мотивувальній частині змінити.

Замінити в мотивувальній частині вироку слова «обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості» на слова «обвинувачений вчинив злочин невеликої тяжкості»

В решті вирок суду залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2