Справа № 171/1692/16-к

В И Р О К
іменем України
встановив:
29 травня 2015 року, приблизно в 00 год. 40 хв., ОСОБА_4 разом з неповнолітнім ОСОБА_5 прийшов на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_6 , з метою з`ясування стосунків з ОСОБА_7 , яка є співмешканкою ОСОБА_8 та з якою ОСОБА_5 напередодні посварився. В той час, коли ОСОБА_5 та ОСОБА_4 знаходилися на території домоволодіння, з будинку на подвір`я вийшов ОСОБА_6 , який намагався їх прогнати з подвір`я. Між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виникла сварка, під час якої ОСОБА_4 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком в обличчя ОСОБА_6 , внаслідок якого ОСОБА_6 впав на землю.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_9 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому тіла нижньої щелепи праворуч, які за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю та пояснив, що в кінці травня 2015 року (точну дату він не пам`ятає) ввечері він разом з ОСОБА_10 та неповнолітнім ОСОБА_5 прийшли на подвір`я потерпілого ОСОБА_11 , так як ОСОБА_12 хотів поговорити з потерпілим та його співмешканкою. ОСОБА_5 постукав у вікно, після чого потерпілий вибіг на двір, при цьому у нього в руках був якийсь предмет, схожий на палицю. Він наніс удар кулаком в обличчя потерпілому, після чого той впав на землю, а ОСОБА_5 наніс палицею декілька ударів по нозі потерпілого.
У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння сторонами провадження змісту цих обставин, встановивши, чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вирішив обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого, та висновком СМЕ.
Висновком експерта № 192 від 07.10.2015 року підтверджено, що у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому тіла нижньої щелепи праворуч, відкритого перелому кісток правої гомілки у середній її третині, забійно-рваної рани правої гомілки, які виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), якими могли бути як озброєна, так і не озброєна рука (руки), взута чи роззута нога (ноги) та інші тупі тверді предмети, що мають аналогічні властивості. Тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому тіла нижньої щелепи праворуч за своїм характером відносяться до категорії тілесних середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я (загоєння кісткової тканини перевищує 21 добу). Термін спричинення тілесних ушкоджень може відповідати 29.05.2015 року.
З урахуванням досліджених в суді доказів, які є належними і допустимими, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, оскільки він своїми умисними діями заподіяв потерпілому умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що обвинувачений раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей, враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, суд також враховує конкретні обставини скоєного злочину та його відношення до цього, щире каяття, також враховує, що вчинений обвинуваченим злочин згідно із ст.12 КК України відноситься до категорії злочину невеликої тяжкості, і вважає, що для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів є необхідною міра покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого на підставі ст. 66 КК України суд визнає щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, відповідно ст. 67 КК України, суд не встановив.
У відповідності вимог ч.5 ст.128 та ч.1 ст.326 КПК України цивільний позов ОСОБА_6 суд вважає за необхідне залишити без розгляду в зв`язку з неявкою в судове засідання позивача та частковим визнанням позову обвинуваченим.
Керуючись ст. ст.368-371, 373-374 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік.
Покласти на обвинуваченого відповідно до положень ст.76 КК України наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.
Контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на Апостолівський РВ КВІ.
Іспитовий строк обчислюється відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 залишити без розгляду.
Вирок після набрання законної сили звертається до виконання не пізніше як через три дні з дня набрання ним законної сили.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд в строк 30 діб з дня його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору та направити потерпілому.

Суддя: