Справа № 487/2042/16-к
Провадження № 1-кп/487/241/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Піщаний Брід Веселинівського району Миколаївської області, українки, громадянки України, освіта вища , працює вчителем Піщанобрідської ЗОШ 1-2 ступеня Веселинівського району Миколаївської області, заміжня, мешкає в АДРЕСА_1 , зареєстрована АДРЕСА_2 , раніше не судима-
- у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,
В С Т А Н О В И В
Угода про примирення досягнута під час судового розгляду.
Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочину з таких підстав:
04.01.2016року приблизно о 17 год.30 хв., ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні спортивного залу по АДРЕСА_3 умисно спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_6 .
Так, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень , на фоні раптово виниклих неприязнених стосунків ОСОБА_4 , дочекавшись , коли ОСОБА_6 зайде до приміщення спортивного залу за адресою АДРЕСА_3 , умисно нанесла останній удар гантелею в потиличну область голови, зліва, що підтверджується висновком експерта №89 від 12.01.2016 року, відповідно до якого у ОСОБА_6 , мало місце пошкодження у вигляді рани на потиличній області голови, зліва, яке утворилось від одного ударного впливу тупого твердого предмету, яким могли бути і гантеля, можливо у строк і при обставинах, вказаних освідуваною. За ступенем тяжкості дане тілесне ушкодження відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров*я. Утворення пошкодження при падінні з висоти власного зросту із положення стоячи на плоскість-виключається.
Обвинувачена ОСОБА_4 в ході судового засідання свою вину визнала повністю та щиро розкаялась у скоєному.
Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_4
в інкримінованому їй злочині доведена повністю і її дії суд кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров*ю.
Потерпілою стороною по даному кримінальному провадженню визнано ОСОБА_6
02.08.2016р. в даному кримінальному провадженні між потерпілим та обвинуваченою в порядку, передбаченому ст.ст. 468,469,472 КПК України укладено угоду про примирення.
На момент укладення угоди, матеріальна шкода потерпілій стороні відшкодована в повному обсязі. Потерпіла сторона не має жодних претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченого. Потерпіла сторона вважає,що обвинувачена ОСОБА_4 за кримінальне правопорушення повинна понести покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.
Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 і потерпіла ОСОБА_6 досягли угоди про примирення, підписали її, а ОСОБА_4 беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, - суд розглянув справу відповідно до положень ст.473, ч.5 ст.474 КПК України.
Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд приходить до наступного:
Відповідно до п.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні приватного обвинувачення.
ОСОБА_4 вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України, що відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вказала, що вона цілком розуміє характер обвинувачення та повністю визнає свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України. Крім того зазначила, що розуміє надані їй законом права, розуміє наслідки та укладання та затвердження угоди про примирення, визначені ст.473 ч.2 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, згодна з видом покарання, яке до неї буде застосовано в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди.
Суд переконався, що затвердження угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину,передбаченого ч.2 ст.125 КК України.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Керуючись ст.ст. 369-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за яким призначити їй узгоджене між сторонами угоди про примирення від 02.08.2016 року покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Обмеження права оскарження вироку визначені ч.2 ст.473 КПК України.
СУДДЯ ОСОБА_7