АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/103/16 Справа № 692/1034/15-к Категорія: ч.2 ст.185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 на вирок Драбівського районного суду Черкаської області від 13 листопада 2015 року у кримінальному провадженні по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Золотоношка, Драбівського району, Черкаської області, українця, громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Драбів, Драбівського району, Черкаської області, з середньою освітою, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, мешканця АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и л а :
Вироком Драбівського районного суду Черкаської області від 13 листопада 2015 року ОСОБА_7 і ОСОБА_8 визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначено покарання: ОСОБА_7 у виді 2 років позбавлення волі; ОСОБА_8 у виді 2 років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і виконають покладені на них судом обов`язки. Іспитовий строк ОСОБА_7 та ОСОБА_8 встановлено 2 роки. Згідно пунктів 2,3 та 4 ч.1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 і ОСОБА_8 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжні заходи кримінального провадження стосовно обвинувачених не обиралися.

Згідно вироку, 17 червня 2015 року ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та неповнолітній ОСОБА_10 за попередньою змовою між собою близько 20 години по АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, умисно, із корисливих мотивів, таємно викрали із даху приміщення телятника 15 листів шестихвильового шиферу вартістю 60 грн. за один лист на загальну суму 900 грн., чим завдали ТОВ «Біатрикс Енерджи» матеріальної шкоди на вказану суму.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок та призначити покарання ОСОБА_8 у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування апеляції вказує, що призначене ОСОБА_8 покарання є занадто суворим та несправедливим, оскільки суд не врахував пом`якшуючих обставин: щире каяття, добровільне відшкодування збитків, молодий вік засудженого, якому на момент вчинення кримінального правопорушення виповнилося 18 років, а також, те, що він навчається з 01.09.2015 року на денній формі в ДНЗ «Черкаський професійний автодорожній ліцей» за професією «Майстер з діагностики та налагодження електронного устаткування автомобільних засобів, водій автотранспортних засобів». Тому, до ОСОБА_8 можливо застосувати положення ст. 69 КК України та за наявності кількох обставин перейти до більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді штрафу.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні з наведених підстав, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції та просив залишити вирок без змін, обвинуваченого ОСОБА_7 , який покладався на розсуд суду, вивчивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Ці роз`яснення суду та пояснення учасників судового розгляду мають бути відображені в усіх засобах фіксування кримінального провадження.

Суд, отримавши згоду учасників судового розгляду на розгляд справи у скороченому порядку без з`ясування фактичних обставин справи та дослідження доказів щодо вказаних обставин, переконався в добровільності позиції обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з цього приводу та роз`яснив їм наслідки такого розгляду справи, зокрема те, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На думку колегії суддів, обов`язкові умови розгляду справи, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Фактичні обставини справи сторонами кримінального провадження не оспорюються, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 спрямована лише на пом`якшення призначеного судом покарання, тому колегія суддів переглядає вирок суду першої інстанції у відповідності до положень ст.404 КПК України, лише в межах апеляційної скарги.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України вірно, проте, при призначенні йому покарання суд недостатньо виконав вимог ст.65 КК України.

Врахувавши ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим злочину, який відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, суд не врахував фактичних обставин скоєного кримінального правопорушення, яке не завдало значної матеріальної шкоди підприємству та всіх пом`якшуючих покарання обставин, а саме: щире каяття та добровільне відшкодування збитків.

Одночасно, колегія суддів вважає за можливе врахувати при призначенні покарання ту обставину, що ОСОБА_8 на момент вчинення кримінального правопорушення виповнилося лише 18 років та він навчається з 01.09.2015 року на денній формі в ДНЗ «Черкаський професійний автодорожній ліцей» за професією «Майстер з діагностики та налагодження електронного устаткування автомобільних засобів, водій автотранспортних засобів».

Стаття 69 КК України передбачає, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Відповідно до положень п.8 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст.69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

На підставі викладеного, з урахуванням в сукупності пом`якшуючих покарання обставин та даних про особу обвинуваченого, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляції захисника ОСОБА_9 про пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_8 призначеного покарання, шляхом застосування ст. 69 КК України заслуговують на увагу, а тому призначене ОСОБА_8 покарання підлягає пом`якшенню, шляхом переходу до іншого більш м`якого виду покарання , а саме застосування штрафу.

Згідно п.1 ч.1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

З врахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Драбівського районного суду Черкаської області від 13 листопада 2015 року змінити в частині призначеного покарання ОСОБА_8 , пом`якшивши його із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України. Перейти до іншого більш м`якого виду покарання, а саме, застосувати штраф.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до штрафу в розмірі 30-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 грн.

В решті частини даний вирок залишити без змін.

Дана ухвала може бути оскаржена до Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий :

Судді :