АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

представника третьої особи, щодо майна

якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7

слідчого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_9 , - на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2016 року про арешт майна, -

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.07.2016 р. про арешт майна в частині, що стосується арешту зерна ячменя у кількості 11,19 т, та про постановлення у цій частині нової ухвали, якою в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУ НП в Дніпропетровській області щодо накладення арешту на зазначене майно відмовити.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді від 18.07.2016 р. задоволено клопотання слідчого СУ ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 та накладено арешт на речі та майно, вилучені під час огляду 14.06.2016 року, а саме:

-зерно ячменя вагою 11 тон 190 кг;

-договір про передачу права користування земельною ділянкою від 01.03.2016 року, підписаний ТОВ «Сільськогосподарська компанія «Вікторія» в особі директора ОСОБА_10 та гр. ОСОБА_9 , на 3 арк., з додатком схемою розташування земельної ділянки на 1 арк.;

-акт приймання передачі земельної ділянки від 03.03.2016 року, підписаний ТОВ «Сільськогосподарська компанія «Вікторія» в особі директора ОСОБА_10 та гр. ОСОБА_9 , на 1 арк.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що вилучене зерно та документи можуть мати доказове значення по справі та відповідно до постанови слідчого від 14.07.2016 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, а отже з метою збереження речових доказів накладення на них арешту є необхідним.

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, апелянт зазначає, що ухвала слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також при неповному з`ясуванні обставин справи.

Зазначає, що слідчий суддя, приймаючи таке процесуальне рішення, не встановив та не перевірив наявність будь яких підстав для арешту майна, не врахував докази, які підтверджують правомірність використання відповідної земельної ділянки та той факт, що ОСОБА_9 була присутня під час її огляду та надала пояснення і підтверджуючі документи щодо обставин користування нею та збирання врожаю, які були долучені до матеріалів кримінального провадження.

Вказує, що накладення арешту на зерно ячменю може призвести до його псування, чим власнику майна будуть заподіяні збитки.

Крім того, зазначає, що слідчим суддею не враховано, що органами досудового розслідування не визначено та не підтверджено у будь-який спосіб розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також на час накладання арешту на майно жодній особі не було пред`явлено підозри у вчиненні кримінального правопорушення, при цьому санкція ч. 1 ст. 197 КК України не передбачає спеціальної конфіскації майна.

Заслухавши суддю-доповідача; адвоката ОСОБА_7 , що свою апеляційну скаргу підтримав; прокурора, що проти задоволення апеляційної скарги заперечував; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З наданих матеріалів випливає, що об`єктивна сторона розслідуваного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КПК України, полягає у тому, що особами, які не були встановлені на час внесення відомостей про нього до Єдиного реєстру досудових розслідувань, самовільна зайнята та використовується для вирощування сільськогосподарських культур земельна ділянка у межах земель державної власності, розташованих в районі м. Верхівцеве Дніпропетровської області.
Обґрунтованість підозри у вчиненні згаданого кримінального правопорушення наданими матеріалами, - відповіддю Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на запит слідчого щодо власника земельних ділянок, планами земельних ділянок, протоколами огляду місця події, відомостями, наданими УСБУ в Дніпропетровській області, - підтверджується достатньою мірою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження.
Наявність такої обґрунтованої підозри дає підстави ґрунтовно припускати, що сільськогосподарська продукція, арешт якої оспорюється апелянтом, була вирощена на земельній ділянці, самовільне зайняття та використання якої утворює склад розслідуваного кримінального правопорушення, внаслідок чого є майном, набутим кримінально протиправним шляхом. Таким чином, це майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу, а отже оскаржувана ухвала слідчого судді є обґрунтованою та відповідає вимогам процесуального закону.
Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують вищенаведених висновків колегії суддів.
Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.
Що стосується посилань апелянта на наявність в ОСОБА_9 належних документів щодо права користування земельною ділянкою, то на даному етапі кримінального провадження колегія суддів вважає їх передчасними. Оцінка цим документам з точки зору відповідності їх вимогам земельного законодавства, обсягу прав та обов`язків, що з них випливають, має бути надана у подальшому у межах досудового розслідування та судового провадження. На даний час їх наявність не є перешкодою для застосування арешту вищезазначеного майна.
З урахуванням наведеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2016 року про арешт майна залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3