УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" листопада 2016 р. м.Київ
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, українця, громадянина України, освіта неповна вища, не працюючого, не військовозобов`язаного, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
13.07.2009 року вироком Солом"янського районного суду м.Києва за ч.1 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;
27.05.2016 року вироком Дніпровського районного суду м.Києва за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.309, ч.3 ст.357, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 27.05.2016 року,
Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що ОСОБА_6 будучи раніше неодноразово судимим, востаннє 27.05.2016 Дніпровським районним судом міста Києва за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, був звільнений 27.05.2016 по відбуттю строку покарання, маючи не погашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив умисний корисний злочин за наступних обставин:
Так, ОСОБА_6 05.11.2016 року, приблизно о 02 годині 00 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , маючи на меті незаконне збагачення, шляхом вільного доступу, таємно проник до кв. АДРЕСА_3 у вказаному будинку, де проживає ОСОБА_7 , де таємно викрав майно останньої, а саме: мобільний телефон «Номі», вартістю 1500 гривень, грошові кошти в сумі 2000 гривень та шкіряну ключницю з 3 ключами, загальною вартістю 500 гривень, однак був помічений ОСОБА_7 .
Однак, ОСОБА_6 , усвідомивши, що його дії помічені потерпілою ОСОБА_7 та стали носити явно відкритий характер, їх не припинив, а з місця вчинення злочину зник, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріального збитку на загальну суму 4000 гривень.
05.08.2016 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.
Вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом співробітників УПП в м. Києві від 05.11.2016; протоколом огляду місця події з фототаблицею від 05.11.2016; протоколами допиту свідків; протоколом впізнання; речовими доказами.
Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_6 вчинив тяжке кримінальне правопорушення, раніше судимий, не одружений, у зв`язку з чим може продовжити злочинну діяльність, а також переховуватись від органів досудового розслідування, та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий просить застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
У судовому засіданні слідчий у повному обсязі підтримав своє клопотання та послався на обставини, які у ньому були викладені, додавши, що обґрунтованість підозри підтверджується наявними у кримінальному провадженні допустимими доказами.
Прокурор в судовому засіданні стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою для підозрюваного, з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.
Підозрюваний ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечував, просив не застосовувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а застосувати інший, не пов`язаний з позбавленням волі.
Захисник також заперечувала проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на відсутність ризиків та необґрунтованість підозри, яка не підтверджена належними доказами, у випадку задоволення клопотання, просила визначити заставу, що є обов`язковою відповідно до норм КПК України.
Вислухавши доводи та пояснення слідчого, підозрюваного та його захисника, доводи прокурора щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, і дослідивши матеріали справи в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Стаття 192 КПК України передбачає право слідчого за погодженням з прокурором звернутися із клопотанням про застосування запобіжного заходу до особи, яку затримано без ухвали про дозвіл на затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Клопотання слідчого, погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , оформлене відповідно до вимог ст.184 Кримінального процесуального кодексу України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та долучено розпис підозрюваного та захисника щодо вручення їм копії клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, а також копій матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Таким чином, слідчим виконані вимоги ч.3 ст.184 КПК України.
Відповідно до протоколу затримання особи від 05.11.2016 року, ОСОБА_6 був затриманий 05.11.2016 року, о 02-15 годині, відповідно до ст.208 КПК України без ухвали слідчого судді. Тому, саме вказаний час (02-15 година 05.11.2016 року) є моментом затримання ОСОБА_6 у розумінні вимог ст.209 КПК України.
05.11.2016 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.
Вирішуючи питання про наявність підстав обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги ст.177 КПК України.
Відповідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, яка відповідно до вимог ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, а також практику Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.
Згідно з усталеною практикою Суду обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Дослідивши у судовому засіданні усі факти «за» і «проти» існування суспільного інтересу, слідчий суддя приходить до висновку, що в даному випадку, за належного врахування презумпції невинуватості, він виправдовує відступ від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи підозрюваного.
Крім того, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_6 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
В судовому засіданні, на думку слідчого судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, наявними у справі допустимими доказами, зібраними в матеріалах кримінального провадження в сукупності.
Статтею 176 КПК України передбачено, що одним із запобіжних заходів є тримання під вартою.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчий суддя враховує, крім іншого, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я, майновий стан підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, а саме той факт, що він не одружений, офіційно не працює.
Крім того, ОСОБА_6 підозрюється у скоєні злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання від 4 до 8 років позбавлення волі, раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення тяжких, корисливих злочинів, судимість за які не знята і не погашена у встановленому порядку, офіційно не працевлаштований, законних джерел доходу не має.
Вказані вище обставини, на думку слідчого судді, дають підстави для висновку, що існують з боку підозрюваного ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст.178 КПК України, а також доведеність слідчим і прокурором під час судового розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, тому клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити та застосувати до останнього запобіжний захід тримання під вартою.
Підстав для обрання відносно підозрюваного інших запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі, слідчий суддя не вбачає.
Відповідно до ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
Керуючись, ст.ст.3, 176, 177, 178, 182, 183, 184, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у Київському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України у м.Києві та Київській області.
Ухвала діє 60 (шістдесят) днів та підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Строк тримання під вартою ОСОБА_6 обчислюється з моменту його фактичного затримання з 02-15 години 05.11.2016 року.
ОСОБА_6 або заставодавець мають право у будь-який момент протягом строку дії ухвали внести заставу у розмірі 27560 (двадцять сім тисяч п`ятсот шістдесят) у національній грошовій одиниці на депозитний рахунок Дніпровського районного суду м.Києва (одержувач Дніпровський районний суд м.Києва, , банк одержувач ГУДКСУ у м.Києві, МФО 820019, розрахунковий рахунок №3058) .
У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_6 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме:
- прибувати до слідчого, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, два рази на тиждень у час, визначений вказаним слідчим;
- не відлучатися з м.Києва без дозволу слідчого, який проводе досудове розслідування, прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження;
- повідомляти слідчого, який проводить досудове розслідування, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;
- здати за наявності на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон;
- носити електронний засіб контролю.
Встановити термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, - два місяці з моменту винесення ухвали.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Виконання ухвали доручити начальнику Київського слідчого ізолятора Управління Державної пенітенціарної служби України у м.Києві та Київській області.
Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному та захиснику негайно після її проголошення.
Повний текст ухвали оголосити учасникам судового провадження у судовому засіданні о 15-00 годині 11 листопада 2016 року.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Апеляційного суду м.Києва.

Слідчий суддя Дніпровського районного суду
м. Києва ОСОБА_1