Єдиний унікальний № 500/7574/15-к
Провадження № 1-кп/500/164/16
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
30 червня 2016 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасники судового провадження:

прокурори: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_6 ,
обвинувачені: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілі: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 ,
розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0002993, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоний Яр Кілійського району Одеської області, громадянина України, із початковою освітою, працюючого за наймом пастухом, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, в сім`ї якого виховується двоє неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:

30.03.2010 р. Кілійським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого 22 вересня 2011 року на підставі постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 07.09.2011 р. в силу п. «б» ст. 3 Закону України «Про амністію у 2011 році»,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_8 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Першотравневе Ізмаїльського району Одеської області, громадянки України, не працюючої, не заміжньої, має на утриманні двох малолітніх дітей 2008 та 2011 р.н., зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимої,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:
1. 05 серпня 2015 року, приблизно о 23:00 годині, ОСОБА_7 умисно, діючи повторно, таємно, незаконно проник до городу будинку АДРЕСА_4 , який огороджений металевою сіткою, вільний доступ до якого обмежений, та який використовується потерпілою ОСОБА_11 для зберігання матеріальних цінностей та домашніх тварин, звідки з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, таємно викрав двох кіз, які були прив`язані до металевого стовпа у вказаному городі вартістю по 1 000 грн. кожна, які належать потерпілій ОСОБА_11 , спричинивши матеріальну шкоду на загальну суму 2 000 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

2. Далі, 22 листопада 2015 року, приблизно о 22:00 годині ОСОБА_7 , діючи повторно, спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу проникли на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , звідки таємно викрали два електронасоси марки «Ручеёк-1» вартістю по 320 грн. кожний, 40 метрів шлангу 1/4 дюйми загальною вартістю 500 грн., які належать ОСОБА_9 , чим завдали останньому матеріальний збиток на загальну суму 1 140 грн., після чого з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

3. Після цього ОСОБА_8 , продовжуючи свою злочинну діяльність, 22 листопада 2015 року, приблизно о 22:15 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, незаконно проникла через хвіртку на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_1 , звідки таємно викрала дюралевий казан об`ємом 50 літрів вартістю 1 100 грн., що належить ОСОБА_10 , чим заподіяла останній матеріальний збиток на вищевказану суму, після чого з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повністю визнали себе винними в обсязі пред`явленого їм обвинувачення. В ході судового розгляду вони детально розповіли про обставини злочинів та щиро розкаялися в їх вчиненні, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема, перелік та вартість викраденого ними майна.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що влітку 2015 року, в темну пору доби, в селі Муравлівка Ізмаїльського району він проїздив на повозці і побачив двох кіз, які паслися на городі, що був огороджений. Він перекинув вказаних кіз через паркан, поклав їх у повозку і поїхав звідти. Потім він продав цих кіз в с. Комишівка за 1 000 грн., після чого наступного дня пастух впізнав цих кіз і працівники міліції вилучили їх, а він повернув гроші. Крім того, в листопаді 2015 року, приблизно о 22:00 годині, він перебував у ОСОБА_8 , вони випили вино, і ОСОБА_8 повідомила його, що є нанос, який можна викрасти, на що він погодився. Вони пішли до будинку ОСОБА_9 , де разом з городу викрали два насоси та шланги, після чого поїхали додому до ОСОБА_8 , де залишили викрадене майно. До ОСОБА_9 вони пройшли через город, який неогороджений, зі сторони лісосмуги. Викрадені речі були повернуті потерпілому, він розкаюється у вчиненому.

Обвинувачена ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що 22 листопада 2015 року о 22:00 годині вона, перебуваючи в стані сп`яніння, разом з ОСОБА_7 , з метою вчинення крадіжки, через город без огорожі проникли до двору будинку, що належить ОСОБА_9 , в АДРЕСА_5 , звідки вкрали два насоса та шланги. Того ж дня о 22:15 год. вона одна, без відома ОСОБА_7 через хвіртку між городами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зайшла у двір до ОСОБА_10 , де викрала казан об`ємом 50 літрів. ОСОБА_7 в цей момент залишався на городі ОСОБА_9 . Усе викрадене майно вони сховали у неї вдома в гаражі, а коли наступного дня сусіди виявили зникнення свого майна і прийшли до неї, та після того, як ті звернулися із заявами до міліції, вона повернула потерпілим викрадене майно. Потерпілі ОСОБА_9 і ОСОБА_10 приходили до неї, але спочатку вона не зізналася, оскільки боялася та дотримувалася домовленості з ОСОБА_7 , але потім зізналася. Коли вони з ОСОБА_7 проникли на подвір`я ОСОБА_9 , у них не було наміру проникати також і у двір ОСОБА_10 . Коли вони перебували у дворі ОСОБА_9 , у сусідньому дворі вона побачила казан, у зв`язку з чим вона вирішила також вкрасти і його. У вчиненому розкаюється.

Потерпіла ОСОБА_11 , у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового розгляду була повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою про вручення судової повістки про виклик до суду через SMS-повідомлення. Відповідно до обвинувального акту матеріальна шкода потерпілій ОСОБА_11 відшкодована в повному обсязі, цивільний позов від неї до суду не надходив, звернулася до суду із заявою, якою просила здійснити судовий розгляд у її відсутності. Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про можливість за відсутності потерпілої ОСОБА_11 з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, відповідно до ст. 325 КПК України дійшов висновку про проведення судового розгляду без її участі.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 своєї вини в обсязі пред`явленого їм обвинувачення, а також те, що вони не піддали сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинувачених, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження. У зв`язку з цим згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , допитом потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також дослідженням документів, що стосуються осіб обвинувачених. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Крім повного визнання обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вини, їх вина у вчиненні зазначених злочинів також підтверджується показами потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Так, потерпілий ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що на той момент він проживав по АДРЕСА_3 . ОСОБА_8 напередодні допомагала у нього вдома і бачила насос в його городі і казан у дворі ОСОБА_10 . На той момент він перебував вдома, але як відбулося викрадення він не чув, оскільки проникнення відбулося через город. Коли він та ОСОБА_10 виявили зникнення майна, вони зрозуміли, що крадіжку могла вчинити тільки ОСОБА_8 , і пішли до неї додому, але та заперечувала свою причетність. Тоді він повідомив про крадіжку працівників поліції. Потім ОСОБА_8 прийшла і повернула викрадене майно, зокрема шланги та ще один насос, викрадення якого він відразу не помітив. Город він використовує для вирощування рослин та птиці. Цінності на городі він не зберігає. Огорожа городу була місцями повалена.

Потерпіла ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що вона проживає в АДРЕСА_5 . Вона виявила зникнення казану, про що розповіла сусіду ОСОБА_9 , який також виявив зникнення насосу, і вони припустили, що крадіжку могла вчинити ОСОБА_8 , оскільки та напередодні була у них та допомагала по господарству, у зв`язку з чим вони пішли до ОСОБА_8 , але та спочатку не зізналася, проте потім викрадений казан повернула. Між її городом та городом ОСОБА_9 є хвіртка із сітки, яка зачиняється, якою вона користується щоб проходити до колодязя, який у них один на два подвір`я.

Таким чином, суд вважає, що зазначені докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для ухвалення обвинувального вироку.

Отже, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні ними злочинів, та кваліфікує дії:

ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище; за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб;

ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб; за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи винних, роль та ступінь участі кожного з обвинувачених у вчиненні злочину по другому епізоду обвинувачення (роль обвинуваченої ОСОБА_8 більша), а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили тяжкі злочини, а також злочин середньої тяжкості.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, а також добровільне відшкодування завданих збитків.

До обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_7 , суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння по другому епізоду крадіжки майна потерпілого ОСОБА_9 .

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, а також добровільне відшкодування завданих збитків.

До обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_8 , суд відносить вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що призначення більш м`яких видів покарання з числа передбачених санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, ніж позбавлення волі, буде недостатнім для виправлення обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та запобігання вчиненню ними нових злочинів, у зв`язку з чим їм необхідно призначити покарання саме у виді позбавлення волі в межах санкцій статей, за якими їхні дії кваліфіковані, оскільки в даному випадку лише призначення такого виду покарання призведе до позитивних змін в особистостях обвинувачених, які створять у них готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Вказані обставини провадження, дають підстави суду визначити обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання в силу ст. 70 КК України за сукупністю злочинів із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Також, враховуючи зазначені обставини, а саме те, що ОСОБА_8 вперше притягується до кримінальної відповідальності, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повністю визнали свою вину у вчиненні злочинів, щиро розкаялися у їх вчиненні, активно сприяли їх розкриттю, добровільно відшкодували завдану шкоду, особи обвинувачених, а також те, що у ОСОБА_8 перебуває на утриманні двоє малолітніх дітей, а в сім`ї ОСОБА_7 виховується двоє малолітніх дітей, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 можливе зі звільненням їх на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Судом встановлено, що згідно даним Реєстру матеріалів досудового розслідування ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні не затримувалися та під вартою не трималися, запобіжні заходи відносно них не застосовувалися. Клопотань про застосування запобіжних заходів відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили від прокурора не надійшло.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік;

за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_7 за сукупністю злочинів визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на два роки.

В силу ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки, що передбачені п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_7 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 30 червня 2016 року.

ОСОБА_8 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання:

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік;

за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_8 за сукупністю злочинів визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на один рік.

В силу ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки, що передбачені п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_8 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 30 червня 2016 року.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченим та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1