АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1243/16 Справа № 191/2129/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2016 року щодо

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

Встановила:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 не погоджується з рішенням суду першої інстанції та просить застосувати щодо нього умовно-дострокове звільнення від відбуванню покарання відповідно до ст. 81 КК України. Посилається на те, що щиро розкаявся в скоєному злочині, за період відбування покарання має два заохочення, стягнень не має.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2016 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 червня 2012 року було засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ст. 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 2 місяці 30 днів. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України йому зараховано попереднє ув`язнення з 04 вересня 2011 року по 25 червня 2012 року включно.

Суд, відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення, своє рішення мотивував тим, що засуджений за час відбування покарання в Синельниківській ВК № 94 зарекомендував себе посередньо, не працевлаштований, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, до виконання передбачених законом вимог персоналу ставиться не завжди сумлінно. Участі в організації виховних заходів які проводяться в установі, не приймає.
Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, пояснення засудженого ОСОБА_6 на підтримання доводів його апеляційної скарги, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, ознайомившись з матеріалами провадження, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як слідує зі змісту кримінального закону, положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.
Таким чином, однією з умов застосування до засудженого положень ст. 81 КК України і застосування до нього умовно-дострокового звільнення є те, що він став на шлях виправлення. Про вказане може свідчити його сумлінна поведінка і ставлення до праці.
Разом з тим, як встановив суд першої інстанції, виходячи з даних характеристики ОСОБА_6 , перебуваючи у СВК-94 засуджений зарекомендував себе посередньо, має 2 заохочення, стягнень не має, не працевлаштований, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, до виконання передбачених законом вимог персоналу ставиться не завжди сумлінно, участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає. 29 лютого 2016 року рішенням адміністративної комісії СВК-94 ОСОБА_6 відмовлено у застосуванні ст. 81 КК України як особі, що не довела своє виправлення.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і не находить підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.
Сам факт, що засуджений має 2 заохочення, стягнень під час відбування покарання в колонії не має, не може свідчити, що він став на шлях виправлення. Достатніх даних на підтвердження вказаного факту засуджений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі не навів.
Доводи ОСОБА_6 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження щодо того, що він має 2 заохочення, стягнень не має, виконує роботи із благоустрою установи, знаходять своє підтвердження, але вони не впливають на рішення суду і не містять достатніх даних для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, про що наполягав в своїй апеляційній скарзі засуджений.
Судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по справі законного і обгрунтованого рішення.
Таким чином, колегія суддів вважає, що до ОСОБА_6 не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, та не вбачає підстав до задоволення клопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 537-539 КПК України, колегія суддів

Постановила:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_6 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення .
Судді
______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4