Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
09 листопада 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою прокурора матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000621, щодо
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із середньою загальною освітою, неодруженого, не працюючого, в силу ст.88 КК України раніше не судимого,
обвинуваченого за ч.2 ст.240 КК України,
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, із середньою загальною освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,
обвинуваченого за ч.2 ст.240 КК України,
на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 08 липня 2016 року, з участю:
прокурора - ОСОБА_7
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 08 липня 2016 року ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.240 КК України з призначенням йому покарання у виді 1 /одного/ року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 /один/ рік та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально виконавчої інспекції.
ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.240 КК України з призначенням йому покарання у виді 1 /одного/ року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 /один/ рік та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально виконавчої інспекції.
Згідно вироку суду, 18 травня 2016 року, приблизно о 8 год. 50 хв., ОСОБА_5 за попередньою змовою із ОСОБА_6 , не являючись суб`єктами підприємницької діяльності, без отримання спеціального дозволу на користування надрами, без акту, що засвідчує гірничий відвід, без оформлення в установленому порядку документів, що посвідчують право на земельну ділянку, в порушення ст.19 Кодексу України «Про надра», Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» - в урочищі «Азалія» поблизу смт.Клесів Сарненського району Рівненської області, незаконно, за допомогою мотопомпи заводського виробництва марки «KG-270 KAMA», шляхом гідророзмиву ґрунту, займались видобуванням корисних копалин: дорогоцінного каміння органогенного утворення бурштину-сирцю, який, відповідно до постанови КМУ №827 від 12 грудня 1994 року та Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення та є дорогоцінним камінням органогенного утворення, у ході чого їх діяльність була виявлена та припинена працівниками поліції. У ході видобутку бурштину-сирцю ОСОБА_5 за допомогою металевої тички здійснював гідророзмив ґрунту за допомогою води, що подавалась під тиском від мотопомпи, а ОСОБА_6 слідкував за під?єднаними до мотопомпи шлангами.
Суд кваліфікував дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч.2 ст.240 КК України, як незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

Не погодившись з вироком суду прокурор, який брав участь у розгляді матеріалів справи ОСОБА_8 оскаржив його в апеляційному порядку.

В поданій ним апеляційній скарзі він, не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та доведеності їх вини у інкримінованому злочинному діянні, вважає що при ухваленні вироку судом першої інстанції допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства, яке перешкодило суду прийняти законне та обґрунтоване судове рішення, зокрема судом не прийнято рішення щодо речових доказів у кримінальному провадженні. Просить вирок суду в частині вирішення долі речових доказів змінити, - речові докази: 1 мотопомпу заводського виробництва марки «KG-279 KAMA», 2 пожежні рукави, 1 водозабірний шланг, 3 металеві палиці, 2 підхватки, які зберігаються на території Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області конфіскувати; металевий «шрайбер» який використовувався для розмиву ґрунту знищити; в решті залишити вирок суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_7 який підтримав апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 та просив її задовольнити, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведення винуватості обвинувачених у вчиненні інкримінованих ним злочинів встановлені сукупністю зібраних у справі доказів, яким судом дана повна та всебічна оцінка, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і ніким не оспорюються.

Кваліфікація дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч.2 ст.240 КК України є вірною.

Разом з тим, наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи стосовно допущених судом істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, яке перешкодило суду прийняти законне та обґрунтоване судове рішення, зокрема не прийняття судом рішення щодо долі речових доказів то останні є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження у ході апеляційного розгляду провадження.

Так, відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначаються рішення щодо речових доказів.

Колегією суддів встановлено, що ухвалюючи вирок судом першої інстанції, в порушення приписів п.2 ч.4 ст.374 КПК України, не прийнято рішення щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.9 ст.100 КПК України, - питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Зокрема, п.1 ч.9 вказаної статті роз`яснено, що гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, та/або зберегли на собі його сліди; конфісковують ся, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

Спеціальна конфіскація, згідно ч.1 ст.96-1 КК України, полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Тому, гроші, цінності та інше майно, які були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину підлягають спеціальній конфіскації.

Разом з тим, п.п.3, 4 ч.9 ст.100 КПК України передбачено, що знищується лише те майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане та вилучене з обігу.

Таким чином, вирок суду першої інстанції в частині не вирішення долі речових доказів не може залишатися чинним й підлягає зміні.

Згідно з ч.1 ст.408 КПК України - суд апеляційної інстанції змінює вирок також у інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становище обвинуваченого.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 376, 404 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 08 липня 2016 року ухвалений щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в частині вирішення долі речових доказів змінити.

Речові докази:

-1 мотопомпу заводського виробництва марки «KG-270 KAMA», 2 пожежні рукави, 1 водозабірний шланг, 3 металеві палиці, 2 підхватки, які зберігаються на території Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області конфіскувати;

-металевий «шрайбер» який використовувався для розмиву ґрунту знищити.

В решті вирок Сарненського районного суду Рівненської області залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими - в той же строк з дня вручення їм копії ухвали.

Судді:
___________ ___________ _________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3