ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2520/16-к
Провадження № 1-кс/362/264/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2016 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
слідчого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши клопотання слідчого СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинскої місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
в с т а н о в и в:
Слідча СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинскої місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Клопотання слідча обґрунтовує тим, що 04.05.2016 року ОСОБА_7 будучи цивільною дружиною ОСОБА_8 , разом знаходились у м. Києві на протязі 5-ти останніх днів, домовилися вчинити напад на одного із таксистів у м. Києві, з метою незаконного заволодіння його майном, а саме грошовими коштами, іншими матеріальними цінностями та автомобілем. Після чого, з метою реалізації свого злочинного умислу стали готуватися до вчинення злочину, а саме заздалегідь розподілили між собою ролі та обговорювали спосіб вчинення злочину, який полягав у позбавленні життя таксиста шляхом його удушення та нанесення йому тілесних ушкоджень та заволодіння його майном.

05.05.2016 року, близько 02 год. 00 хвилин, більш точного часу органами досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 перебуваючи біля станції метро Шулявка в м. Києві, з метою реалізації свого спільного злочинного умислу, попередньо розподіливши ролі між собою, скориставшись темним часом доби та відсутністю сторонніх осіб поблизу, підійшли до автомобіля марки «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 , де ОСОБА_8 домовився з водієм підвезти останнього разом з ОСОБА_7 в район міжнародного аеропорту «Київ», що у місті Києві за 120 гривень. Згодом ОСОБА_7 та ОСОБА_8 сіли на заднє сидіння вищевказаного автомобіля.

Приїхавши, неподалік міжнародного аеропорту «Київ», що в м. Києві, більш точного місця органами досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 попросив таксиста, яким виявився ОСОБА_9 , надати оплачувані послуги по перевезенню їх до с. Жуляни, де останній зупинився у темному провулку. ОСОБА_8 продовжуючи свої злочинні дії, згідно розподілених ролей, діючи узгоджено з ОСОБА_7 , з метою умисного вбивства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, накинув на шию потерпілого мотузку, яку заздалегідь підготував для вчинення злочину та почав душити потерпілого ОСОБА_9 , проте останній почав чинити опір, намагаючись відтиснуту дану мотузку від шиї. Побачивши супротив, ОСОБА_7 , з метою умисного вбивства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно нанесла потерпілому ОСОБА_9 один удар в область грудей заздалегідь підготовленим предметом, схожим на ніж, який їй надав ОСОБА_8 перед вчиненням злочину.

Після вчинення умисного вбивства, ОСОБА_8 діючи узгоджено із ОСОБА_10 , пересвідчившись, що потерпілий ОСОБА_9 не подає будь-яких ознак життя, з метою приховати сліди злочину, перемістили труп ОСОБА_9 на переднє пасажирське сидіння та згодом ОСОБА_7 , сівши на заднє сидіння, а ОСОБА_8 сівши за кермо автомобіля «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 , вивезли труп ОСОБА_9 та сховали його у лісосмузі у с. Здорівка Васильківського району Київської області.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 122 від 08.05.2016 смерть ОСОБА_9 настала від механічної асфіксії внаслідок здавлення органів шиї.

05.05.2016 року близько 02 год. 15 хв., більш точного часу органами досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , після вчинення умисного вбивства ОСОБА_9 з метою реалізації свого злочинного умислу, знаходячись неподалік міжнародного аеропорту «Жуляни», що у місті Києві в салоні автомобіля «Шевроле Авео», д.н.з. НОМЕР_1 , почали оглядати кишені потерпілого та автомобіль, в результаті чого заволоділи особистими речами ОСОБА_9 , а саме: грошовими коштами у сумі 2 300 гривень; грошовими коштами у сумі 50 євро; мобільним телефоном марки «SIGMA»; свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу «Шевроле Авео»; навігатором «PROLOGY» та зарядним пристроєм до нього.

Після чого з місця вчинення злочину зникли на викраденому автомобілі марки Шевроле АВЕО, д.н.з. НОМЕР_1 , викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди.

08.05.2016 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001159 за ознаками кримінального правопорушення, передбачених п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ч. 4 ст. 187 КК України, ч. 3 ст. 289 КК України та розпочато досудове розслідування.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, а саме у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України; в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України; в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з насильством небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Підозра ОСОБА_7 підтверджується її визнавальними показами, показами ОСОБА_8 , протоколом огляду місця події від 08.05.2016 року, протоколом огляду від 17.05.2016 року в ході якого, за місцем спільного проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було вилучено автомобіль ОСОБА_9 та його особисті речі.

Обґрунтовуючи обставини, що вказують на наявність ризиків, слідча зазначає, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинила особливо тяжкі злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі з конфіскацією майна, а тому перебуваючи на волі може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності за вчинене нею кримінальне правопорушення. Окрім того, ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілу, що підтверджується характеристикою, згідно якої остання веде аморальний спосіб життя, має шкідливі звички, має на утриманні четверо неповнолітніх дітей, проте мало приділяє уваги щодо виховання своїх дітей, чим не виконує своїх батьківських обов`язків. Неодноразово залишала дітей самих вдома. В будинку антисанітарний стан, на зауваження сільського голови, працівників служби у справах неповнолітніх, дирекції школи не реагувала. Стоїть на обліку у виконкомі Іванівської сільської ради та у службі у справах дітей та молоді Уманської райдержадміністрації як неблагополучна сім`я.

В обґрунтування неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів слідча вказує, що застосування застави щодо ОСОБА_7 , не є можливим, оскільки остання не працює, вчинила особливо тяжкі злочини, передбачені п.6 п.12 ч.2 ст. 115, ч.3 ст. 289, ч.4 ст. 187 КК України, крім того, вчинила злочини із застосуванням насильства.
В свою чергу, застосування домашнього арешту щодо ОСОБА_7 не є можливим, оскільки перебуваючи за місцем свого проживання, вона може незаконно впливати на потерпілу у кримінальному провадженні.

Крім того, слідство вважає неможливим застосування особистого зобов`язання та особистої поруки щодо ОСОБА_7 , оскільки перебуваючи на волі, остання може ухилятися від явки до органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності за вчинені нею кримінальні правопорушення.

Беручи до уваги те, що підозрювана вчинила тяжкі кримінальні правопорушення, за які законом передбачені покарання у виді позбавлення волі від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі з конфіскацією майна, може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілу та вчиняти інші кримінальні правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, у слідства виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

17 травня 2016 року о 20 год. 00 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. ст. 40, 104, 131, 132, 208-211, 213 КПК України (а.с.47-49).
17 травня 2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоп.6 п.12 ч.2 ст. 115, ч.3 ст. 289, ч.4 ст. 187 КК України (а.с.52-56).
Прокурор у судовому засіданні просив клопотання задовольнити, оскільки ОСОБА_7 вчинила тяжкі кримінальні правопорушення, за які законом передбачені покарання у виді позбавлення волі від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі з конфіскацією майна, може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілу та вчиняти інші кримінальні правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Слідча підтримала заявлене нею клопотання, вказуючи на те, що, поряд з визнанням вини підозрюваною, є достатні підстави вважати, що підозра є обґрунтованою, ОСОБА_7 вчинила особливо тяжке кримінальне правопорушення, що карається позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, тому обрання даного виду запобіжного заходу заявлено з метою запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на потерпілу, вчиняти інші кримінальні правопорушення, остання характеризується за місцем проживання негативно, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вказуючи, що її підзахисна має постійне місце проживання, перебуває в декретній відпустці, є раніше не судимою, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не доведені, в зв`язку із чим просив застосувати до ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід.
Підозрювана ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання, вказуючи, що віну вона визнає, але її залякав співмешканець і у зв`язку з цим вона вимушена була вчинити цей злочин. Також зазначила, що на її думку вона може бути вагітною, але підтвердити це належними доказами не може.
Заслухавши слідчого, прокурора, захисника, пояснення підозрюваної, дослідивши кримінального провадження № 0001159, клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя, приймаючи до уваги, що підозрювана затримана 17.05.2016 року без ухвали слідчого судді, ретельно перевіривши дотримання уповноваженими органами вимог статей 207 - 213 КПК України; відповідність поданого клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу вимогам ст. 184 КПК України, а також своєчасність надання підозрюваній копії клопотання та матеріалів, що вручені останній 18 травня 2016 року о 21 год. 30 хв., та якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, приходить до наступного висновку.
За ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Положенням ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.
Оцінюючи в сукупності надані докази, встановлені в судовому засіданні обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у даному кримінальному правопорушенні, що карається позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі з конфіскацією майна; її вік та стан здоров`я, а саме відсутність тяжких хвороб, інвалідності; та те, що підозрювана має негативну характеристику з місця проживання, згідно якої веде аморальний спосіб життя, має шкідливі звички, має на утриманні четверо неповнолітніх дітей, проте приділяє їм мало уваги, неодноразово залишала дітей самих вдома, в зв`язку з чим стоїть на обліку у службі у справах дітей як неблагополучна сім`я (а.с.43), перебуває у декретній відпустці по догляду за дітьми, але офіційно не працевлаштована, те, що з її слів є раніше не судимою, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_7 такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою, знайшло своє доведення в судовому засіданні, є таким, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.
Оскільки запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини, викладеної у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України", слідчий суддя, постановляючи ухвалу про задоволення клопотання про застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховує також наявність та доведеність ризиків, що передбачені п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
З огляду на те, що підозрювана, перебуваючи на волі може здійснювати вплив на потерпілу, а також факт реєстрації та проживання підозрюваної за межами юрисдикції органів досудового розслідування і суду, що може стати причиною порушень процесуальної поведінки, слідчий суддя з вірогідною підставою прийшов до висновку, що вищенаведене свідчить про наявність існування ризиків передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та достовірно встановив недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.
Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Розмір застави, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 КПК України, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не визначає, так-як дане кримінальне провадження стосується злочину, який спричинив загибель людини.
Враховуючи наведене та керуючись ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини , ст. ст. 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в:
Клопотання слідчого СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинскої місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Христинівка, Христинівського району, Черкаської області, українки, громадянки України, маючої середню-спеціальну освіту, яка знаходиться у декретній відпустці, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з подальшим утриманням у Київському СІЗО № 13 Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів з моменту затримання, а саме до 15 липня 2016 року включно.
На підставі ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави не визначати.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Строк дії ухвали шістдесят днів з моменту затримання, а само до 15 липня 2016 року.
На ухвалу протягом п`яти днів з дня її ухвалення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Київської області.
Слідчий суддя ОСОБА_12