Справа № 1326/9076/2012 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11/783/15/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
представників потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальну справу за апеляцією представника потерпілого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 на постанову Франківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:
Постановою Франківського рай онного суду м. Львова від 29 вересня 2015 року кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 215 КК України (ред. 1960 року) повернуто прокурору Львівської області для проведення додаткового розслідування, в ході якого необхідно встановити:

-траєкторію руху автомобіля ВАЗ 2106 під керуванням ОСОБА_11 ;

-на якій відстані був автомобіль ВАЗ 2106 під керуванням ОСОБА_11 , коли останній мав технічну можливість виявити небезпеку для руху, яку йому створив автомобіль, що виїжджав з другорядної дороги;

-точне розташування транспортних засобів відносно елементів проїзної частини дороги в момент зіткнення;

-чим спричинено виїзд автомобіля ВАЗ 2106 під керуванням ОСОБА_11 на правий по ходу руху тротуар з подальшим травмуванням пішоходів зіткненням чи відворотом водієм автомобіля ВАЗ керма праворуч.

Не погоджуючись з такою постановою, представник потерпілого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу. Справа, у свою чергу, скерована судом першої інстанції для розгляду до Апеляційного суду Львівської області.

У поданій апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_10 просить постанову Франківського районного суду м. Львова від 29.09.2015 року скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд у тому ж складі суду. Покликається на те, що постанова суду про повернення кримінальної справи щодо ОСОБА_6 для проведення додаткового розслідування є передчасною та необґрунтованою. Вважає, що суд мав змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілих, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів чи вчинення інших процесуальних дій.

Акцентує увагу на тому, що суд, на його думку, надав оцінку доказам без проведення повного судового слідства, не допитавши всіх учасників ДТП, не дослідивши всіх матеріалів справи. При розгляді клопотання захисника підсудного, суд послався лише на частину доказів, не прийнявши інші докази, які могли свідчити про інше.

Не погоджуючись з такою апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 , потерпіла ОСОБА_8 , представник потерпілого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подали заперечення, в яких вважають постанову Франківського районного суду м. Львова від 29.09.2015 року законною та обґрунтованою, та просять її залишити без змін.

Зокрема, представник потерпілого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_9 вказує, що в судовому засіданні неможливо усунути недоліки досудового слідства та встановити обставини, які мають суттєве значення для розгляду справи по суті, а тому іншого прийнятного з правової точки зору шляху як направлення справи на додаткове розслідування не вбачається.

Окремо звертає увагу на те, що згідно положень КПК України (ред. 1960 року) право на подання апеляції на постанову суду надається потерпілому чи його представнику лише у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ним в суді першої інстанції. З огляду на це, на думку адвоката ОСОБА_9 , апеляційна скарга виходить за межі вимог, заявлених ОСОБА_13 чи його представником в суді першої інстанції.

Окрім цього, захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 покликається на те, що суд першої інстанції правомірно постановив постанову про направлення справи прокурору для проведення додаткового розслідування, оскільки встановив, що вимоги ухвали Франківського районного суду м. Львова від 31.01.2000 року, якою кримінальну справу було повернуто прокурору для додаткового розслідування, - невиконані.

Крім цього, зазначає, що суд у свою чергу вчинив всі необхідні процесуальні заходи з метою усунення недоліків судового слідства. Зокрема, за клопотанням учасників процесу неодноразово викликався ОСОБА_11 , його явка визнавалась обов`язковою. Проте, зазначена особа не з`являлась.

Також, вказує, що необхідність повернення справи прокурору для додаткового розслідування обумовлена необхідністю точного встановлення обставин ДТП, зокрема: траєкторію руху автомобіля «ВАЗ» під керуванням ОСОБА_11 ; на якій відстані перебував автомобіль «ВАЗ» під керуванням ОСОБА_11 , коли він мав технічну можливість виявити небезпеку для руху, яку створив йому автомобіль, що виїжджав із другорядної, чим перевірити виконання водієм ОСОБА_11 вимог п. 12.3 ПДР; точне розташування транспортних засобів відносно елементів проїзної частини в момент зіткнення з метою встановлення причини виїзду автомобіля «ВАЗ» на правий по ходу руху тротуар з подальшим травмуванням пішоходів.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування представника потерпілого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 , який підтримав апеляцію та просив постанову суду щодо ОСОБА_6 про повернення кримінальної справи для проведення додаткового розслідування скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд, виступи інших учасників судового процесу, які просили постанову суду залишити без змін, а апеляцію представника потерпілого без задоволення, вивчивши матеріали кримінальної справи, дослідивши доводи зазначені в апеляції, колегія суддів вважає, що таку слід задовольнити із наступних підстав.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 06 жовтня 1998 року о 16.15 год., керуючи автомобілем марки «Опель-Аскона» та рухаючись ним у м. Львові по вул. Васильківського у напрямку до вул. Тургенєва, при виїзді із другорядної дороги, якою є вул. Васильківського на головну дорогу, якою є вул. Тургенєва, порушив вимоги Р 1 п. 1.4, Р 16 п. 16.10, дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» додаток № 1 ПДР України, що виразилось у тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при виїзді із другорядної дороги на головну не дав дороги автомобілю «ВАЗ 21061» під керуванням водія ОСОБА_11 , котрий рухався по вул. Тургенєва у напрямку до вул. Любінської, внаслідок чого між їхніми транспортними засобами сталося зіткнення. В результаті зіткнення керований водієм ОСОБА_11 автомобіль відкинуло на правий, по ходу руху, тротуар, де він скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 .

Внаслідок наїзду ОСОБА_14 загинула, ОСОБА_12 та ОСОБА_8 отримали тяжкі тілесні ушкодження. Після наїзду на пішоходів автомобіль «ВАЗ 21061» скоїв наїзд на стіну будинку № 44, в результаті ДТП водій ОСОБА_11 отримав легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Повертаючи цю справу прокурору для проведення додаткового розслідування суд першої інстанції зазначив ряд обставин, що необхідно встановити, оскільки такі мають суттєве значення для розгляду справи по суті.

Однак, постанова суду про повернення кримінальної справи для проведення додаткового розслідування вбачається передчасною. Так, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до висновку, що суд мав змогу усунути виявлені недоліки судового слідства в ході судового розгляду справи шляхом ретельнішого допиту підсудного, потерпілих, свідків, направлення судових доручень в порядку, передбаченому в ст. 315-1 КПК України (в ред. 1960 року), вчинення інших процесуальних дій.

Окрім цього, важливим для проведення повного судового слідства в даній справі є допит ОСОБА_11 , чого судом здійснено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України (в ред. 1960 року) повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише тоді, коли неповнота або неправильність слідства не може бути усунута в судовому засіданні.

При цьому, Постанова № 2 Пленуму Верховного Суду України від 11 лютого 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» у п. 9 зазначає, якщо суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку передбаченому в ст. 315-1 КПК України (в ред. 1960 року), вчинення інших процесуальних дій, а також шляхом поновлення порушених під час розслідування справи процесуальних прав учасників процесу, направлення справи на додаткове розслідування є неприпустим. За необхідності суд може відкласти її розгляд для витребування додаткових доказів (в порядку ст. 280 КПК України (в ред. 1960 року).

З огляду на зазначені питання у постанові суду про скерування справи для проведення додаткового розслідування, суд мав змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи, однак цього суд не виконав, а передчасно скерував цю справу для проведення додаткового розслідування.

За таких обставин постанова суду першої інстанції в силі залишатись не може, підлягає скасуванню, а справа поверненню на новий судовий розгляд.

Керуючись ст.ст. 362, 365, 366 КПК України (в ред. 1960 року), колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляцію представника потерпілого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_10 задовольнити.

Постанову Франківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2015 року про повернення прокурору Львівської області кримінальної справи щодо ОСОБА_6 на додаткове розслідування скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд в той же суд.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4