АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/200/16 Справа № 202/831/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2016 року м.Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу прокурора

на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2016 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, що зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, -

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді від 11.02.2016 р. та постановлення нової ухвали, якою обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Індустріального ВП Дніпропетровського ВП ГУ НПУ в Дніпропетровській області про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано до цього підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк до 03:45 годин 07.04.2016 р., з застосуванням електронного засобу контролю та покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що слідчим та прокурором не було наведено достатнього обґрунтування наявності ризиків, що не можуть бути усунуті шляхом застосування інших, менш обтяжливих запобіжних заходів.

Обгрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, прокурор зазначає, що з урахуванням фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та відомостей про особу підозрюваного тільки запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе запобігти ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який свою апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній підстав, думку прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів, при обрані запобіжного заходу ОСОБА_7 ці вимоги закону були дотримані.

Так, колегія суддів не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення встановлених слідчим суддею суду першої інстанції обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зважаючи на те, що вони достатньою мірою підтверджуються наданими матеріалами та не оспорюються в апеляційній скарзі.

Що стосується необхідності застосування до ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на чому наполягає у своїй апеляційній скарзі прокурор, то достатніх підстав для цього колегія суддів не вбачає.

Так, відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його "пілотному" рішенні від 10.02.2011 р. у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 р. у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 р. у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Доводи слідчого та прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про те, що встановлені щодо останнього ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України можуть бути усунуті лише у такий спосіб. Крім того, ці доводи мають характер припущень і не містять достатнього обґрунтування того, чому інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 .

Також приймається до уваги, що менш обтяжливий запобіжний захід у виді домашнього арешту з використанням електронного засобу контролю, застосований до цього підозрюваного 11.02.2016 р., у період часу до апеляційного розгляду довів свою дієвість та достатність.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції щодо відсутності достатніх підстав для застосування до ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора відхилити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 131, 132, 177, 183, 194, 196, 197, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2016 року, якою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4