Справа № 308/492/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

14.04.2016 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі - ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 ,
розглянувши апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 березня 2016 року,
в с т а н о в и в :
Зазначеною ухвалою засудженому ОСОБА_6 було відмовлено в задоволенні клопотання про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання, згідно ч.5 ст.72 КК України. Ухвалу суд першої інстанції мотивував тим, що вироком апеляційного суду Закарпатської області від 24.07.2009 року ОСОБА_6 засуджений за п.п.1,13 ч.2 ст.115 КК України до довічного позбавлення волі. Правила же, закріплені у ч.5 ст. 72 КК України застосовуються лише щодо осіб, яким призначено покарання у виді позбавлення волі на певний строк, а не довічне позбавлення волі.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати вказану ухвалу суду, вказуючи на несправедливість та незаконність ухвали, що на його думку полягає у недотриманні судом принципу рівності перед законом та порушення його права на захист при розгляді клопотання. Вважає, що суд першої інстанції невірно трактував Закон України від 26.11.2015 №838-VІІІ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», оскільки цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив судове рішення залишити без зміни, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно норм матеріального права з дотриманням процесуальних вимог, передбачених цим Кодексом.
Вказаних вимог закону судом першої інстанції при розгляді клопотання ОСОБА_6 належним чином не дотримано.
Відповідно до ч.4 ст.539 КПК України клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.
Як видно з матеріалів провадження, суд першої інстанції розглянув клопотання ОСОБА_6 без дотримання вимог ст. 318 380 КПК України, не перевірив обставини, на які посилався ОСОБА_6 , а відтак без достатніх підстав відмовив в задоволенні його клопотання, чим допустив як істотні порушення вимог КПК, зокрема і права засудженого на захист, так і неповноту судового розгляду.
Так, відповідно до ч.1 ст.52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. Згідно з вимогами ч.3 ст.43 КПК України засуджений має права обвинуваченого, передбачені ст..42 цього Кодексу, в обсязі необхідному для його захисту на відповідній стадії судового провадження.
Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності захисника , якщо його участь є обов`язковою.
У зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме здійснення судового провадження за відсутністю захисника засудженого ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції не можна вважати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Окрім того, в матеріалах провадження відсутній вирок апеляційного суду Закарпатської області від 24.07.2009 року та інші дані необхідні для правильного вирішення клопотання.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання ОСОБА_6 , як особі, якій призначено довічне позбавлення волі, є передчасним.
Із врахуванням наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає задоволенню, ухвала Ужгородського міськрайонного суду від 01.03.2016 року - скасуванню, а матеріали за його клопотанням - направленню до суду на новий розгляд.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 409 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 01.03.2016 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання, згідно ч.5 ст.72 КК України - скасувати, матеріали провадження за скаргою направити на новий судовий розгляд до того ж суду.
Ухвалу касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: