Справа № 381/4981/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/265/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 54 30.03.2016

УХВАЛА
Іменем України
30 березня 2016 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Київської області ОСОБА_8 на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18.12.2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастова, українця, громадянина України, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого на посаді складача поїздів в Моторовагонному Депо ст. Фастів-1, раніше судимого 27.02.2014 року Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі дев`яносто неоподатковуваних мінімумів громадян, тобто в розмірі 1530,00 грн., -

засуджено за ч. 1 ст. 389 КК України і призначено покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік та покладено обов`язки передбачені п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Відповідно до вимог ст. 71 та ч. 3 ст. 72 КК України вирок від 27.02.2014 року за ч. 1 ст. 309 КК України та даний вирок в частині засудження ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 389 КК України, ухвалено виконувати самостійно.

Ухвалено строк відбування покарання засудженому ОСОБА_9 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 18.12.2015 року.

Згідно вироку суду ОСОБА_9 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України вчиненого за наступних обставин.

Згідно вироку Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2014 року, яким затверджено у кримінальному провадженні угоду про визнання винуватості від 18.02.2014 року між старшим прокурором прокуратури з нагляду за додержанням законів у трнспортній сфері молодшим радником юстиції ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі дев`яносто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в розмірі 1530,00 грн.

В цей же день, у приміщенні Фастівського міськрайонного суду, засудженому ОСОБА_9 було роз`яснено обов`язок сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили, а саме до 27.04.2014 року та повідомити про це відповідний суд шляхом надання документу про сплату штрафу, на що ОСОБА_9 надав свою добровільну згоду.

Також, ОСОБА_9 був попереджений про кримінальну відповідальність у разі несплати штрафу та про наслідки невиконання затвердженої судом угоди про визання винуватості. На даний час засудженим ОСОБА_9 призначене судом покарання не виконано: штраф не сплачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Кримінально-виконавчого кодексу України, засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це відповідний суд шляхом надання документу про сплату штрафу.

В апеляційній скарзі з урахуванням змін та доповнень до неї, прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що суд першої інстанції залишив поза увагою невідповідність обвинувального акта вимогам закону, а кримінальне провадження безпідставно призначив до розгляду по суті. Аналіз змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України вказує на те, що він не відповідає вимогам ч. 5 ст. 291 КПК України та не містить належним чином сформульованого обвинувачення. Так, дії обвинуваченого органом досудового розслідування не конкретизовані, а саме не було зазначено в якій формі проявлялось ухилення ОСОБА_9 від сплати штрафу, не зазначено суб`єктивну сторону вчиненого злочину, а лише вказано що останній не сплатив штраф.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, на підтримку поданої апеляційної скарги, думку захисника ОСОБА_7 , який зазначив, що покладається на розсуд суду при прийнятті рішення щодо апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно до ч. 2 ст. 370 КПК України, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року звернув увагу на вказівку у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції щодо необхідності приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (п. 79 рішення у справі «Камасінскі проти Австрії» від 19 грудня 1989 року). У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України, підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.

Нормами кримінального процесуального законодавства, зокрема п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, передбачено, що обвинувальний акт повинен містити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Перевіряючи обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 , суд першої інстанції не взяв до уваги порушення наведених вимог кримінального процесуального закону.

Так, дії ОСОБА_11 органами досудового розслідування, відповідно до обвинувального акту, кваліфіковано за ч. 1 ст. 389 КК України, як ухилення від сплати штрафу особою, засудженою до цього виду покарання.

При цьому, викладаючи в обвинувальному акті обвинувачення, органами досудового розслідування не конкретизовано в якій саме формі проявлялось ухилення ОСОБА_9 від сплати штрафу, а зазначено лише про те, що обвинувачений не сплатив штраф.

Така неконкретність і суперечливість обвинувачення перешкоджала реалізації ОСОБА_9 , передбаченого ст. 43 КПК України права знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів звертає увагу на те, що розгляд кримінального провадження за відсутності належним чином висунутого обвинувачення, порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист, а ухвалене судове рішення за таких обставин, у будь якому разі повинно бути визнано незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуто в суді першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2015 року щодо ОСОБА_9 підлягає скасуванню.

При новому розгляді кримінального провадження, за умови підтвердження такого самого обсягу обвинувачення, міру покарання ОСОБА_9 призначити з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 412 КПК України та ст. 9 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання для виконання вимог ст. 314 КПК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18.12.2015 року відносно ОСОБА_9 скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_9 суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Головуючий :

Судді :