Справа № 738/355/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/393/2016
Категорія - ст.72 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2016 року, про зарахування в строк покарання терміну попереднього ув`язнення,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно нього Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838VIII, який вступив в дію 24.12.2015 року, просив зарахувати строк попереднього ув`язнення з 30.10.2008 року по 18.05.2012 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2016 року клопотання засудженого ОСОБА_6 задоволено частково.

Суд зарахував в строк покарання у виді позбавлення волі термін попереднього ув`язнення з 30 жовтня 2008 року по 30 січня 2012 року, тобто по час набрання вироком суду законної сили.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу місцевого суду, зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання, а саме час перебування у Київському СІЗО до 16.05.2012 року вже після набрання вироком суду законної сили.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ухвалу Менського районного суду вважає незаконною. Вважає, що суд безпідставно послався на ст.1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення», що саме з моменту набрання вироком законної сили закінчується строк попереднього ув`язнення. Судом проігноровано, що подальшими змінами законодавства фактично було дозволено виходити за межі касаційного розгляду. Також помилковий висновок суду з приводу того, що не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін слідування із СІЗО до установи виконання покарань. Зазначає, що після касаційного розгляду 31.01.2012 року він ще 3,5 місяців залишався у СІЗО м.Києва до 16.05.2012 року і вважає, що цей термін має бути зараховано у строк попереднього ув`язнення.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.5 ст.72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Як вбачається із матеріалів справи, місцевий суд клопотання засудженого ОСОБА_6 задовольнив частково, зарахувавши в строк покарання у виді позбавлення волі термін попереднього ув`язнення з з 30 жовтня 2008 року по 30 січня 2012 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, вказавши, що зарахований судом засудженому ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення необхідно врахувати установі, де виконується вирок, при обчисленні кінця строку покарання.

Однак, відповідно до ст.539 КПК України визначений порядок розгляду клопотань, пов`язаних з виконанням вироку. Згідно даної статті для розгляду клопотання в судове засідання викликається засуджений.

Розгляд клопотання засудженого було призначено на 15.02.2016 року, однак в матеріалах провадження відсутні дані, про те, що засуджений був повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд лише зазначив, що засуджений ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, клопотань про розгляд справи тільки з його участю до суду не надходило.

Таким чином, при розгляді даного клопотання без участі засудженого суд порушив основоположний принцип доступу до правосуддя, що є безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Крім того, відповідно до ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. Не здійснюється фіксування лише в разі неприбуття в судове засідання всіх осіб.

Незважаючи на те, що в дане судове засідання з`явився прокурор, фіксування судового провадження не відбувалось. Журнал судового засідання в матеріалах провадження відсутній.

За таких обставин, виходячи зі змісту положень статті 412 КПК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_6 істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, що безумовно тягне за собою скасування рішення з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2016 року про часткове задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування в строк покарання терміну попереднього ув`язнення - скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4