Справа № 333/5450/15-к
Провадження № 1-кп/333/420/16

УХВАЛА

Іменем України
16 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження № 0001355 відносно:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, освіта вища, одруженого, працюючого слюсарем механоскладальних робіт у КП НКП «Іскра», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 206, ст. 356 КК України,
В С Т А Н О В И В:
До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 206, ст. 356 КК України, реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільні позови потерпілих та розписка про отримання обвинуваченим ОСОБА_11 і його захисником адвокатом ОСОБА_4 обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування та копій цивільних позовів.

Вказаний обвинувальний акт повторно надходить до Комунарського районного суду м. Запоріжжя, так як ухвалою суду від 03.03.2016 року був повернутий прокурору для належного його складання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту вважаючи, що кримінальне провадження підсудне Комунарському районному суду м. Запоріжжя, під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстави для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачається.

Потерпілий ОСОБА_5 проти призначення судового розгляду кримінального провадження заперечував, просив повернути обвинувальний акту прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме недоліки, вказані в ухвалі Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2016 року, слідчим не усунені.
Обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник адвокат ОСОБА_4 проти призначення судового розгляду кримінального провадження заперечували, просили повернути обвинувальний акту прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки викладене в ньому обвинувачення є неконкретним, що порушує право обвинуваченого на захист. На вимогу ухвали суду від 03.03.2016 року про повернення обвинувального акту з причини не визначення слідством розміру спричиненої шкоди орган досудового слідства конкретизував суму збитків, спричинених кожному із потерпілих, проте в обвинувальному акті не зазначив, з чого саме ці суми складаються,що позбавляє сторону захисту перевірити обґрунтованість кожної із сум. Крім того, в резолютивній частині обвинувального акту відсутнє посилання на суму збитків, тому не зрозуміло, чи є вказана сума великою, згідно із законодавством України, чи такою не є. Клопотання потерпілого ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору також підтримали.
Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 вищевказані клопотання підтримали.
Потерпілі ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 у підготовче судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, у встановленому законом порядку. Жодних заяв та клопотань на адресу суду не надходило.
Вислухавши думку прокурора, який проти вказаних клопотань заперечував, потерпілих, обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали обвинувального акту з додатками, суд приходить до висновку про те, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, виходячи з наступного.
Частиною 4 статті 110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Обвинувачення, згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт і є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Зазначені обставини, відповідно до приписів ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
В силу імперативного припису, викладеного у п. «а» ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Аналіз обвинувального акту відносно ОСОБА_11 свідчить про те, що він не містить належного формулювання обвинувачення.
Основним безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ст. 206 КК України є встановлений порядок здійснення господарської діяльності, а також право громадян на свободу підприємницької діяльності. Додатковим обов`язковим об`єктом є психічна недоторканність особи.
Елементами об`єктивної сторони злочину є висунення протиправної вимоги, поєднаної з погрозою застосування насильства над потерпілим або близькими йому особами, пошкодження чи знищення їх майна. Вимога може полягати у категорично висловленій пропозиції: 1) припинити займатися господарською діяльністю; 2) обмежити таку діяльність; 3) укласти угоду; 4) не виконувати укладену угоду.
Вимога укласти угоду (цивільно-правовий договір, трудовий договір чи будь-яку іншу угоду), виконання якої може призвести матеріальної шкоди або обмежити законні права чи інтереси того хто займається господарською діяльністю, може, зокрема, стосуватися угоди: яка у разі її виконання прямо призведе до заподіяння потерпілому чи іншим особам майнової шкоди; про повну чи часткову передачу потерпілим належних йому прав щодо управління юридичною особою (наприклад, угода про продаж, іншу сплатну уступку акцій акціонерного товариства, частки в статутному фонді іншого господарського товариства); про продаж чи іншу сплатну передачу засобів виробництва, приміщень чи іншого майна, необхідного для ведення підприємницької діяльності; про відмову потерпілого чи відповідної юридичної особи від ведення певних видів діяльності, від діяльності у певних пунктах чи регіонах, обмеження обсягів такої діяльності, про продаж потерпілим чи організацією, яку він представляє, своєї продукції лише певним особам; про прийняття небажаної потерпілому особи на певну посаду на відповідному підприємстві.
Дії ОСОБА_11 слідчий кваліфікував за ознаками протидії законній господарській діяльності, тобто протиправної вимоги припинити займатися господарською діяльністю, укласти угоду, виконання якої може обмежити законні права чи інтереси того, хто займається господарською діяльністю, поєднана з пошкодженням їхнього майна, за відсутності ознак вимагання, вчинена службовою особою з використанням службового становища, що заподіяла велику шкоду.
Водночас, в обвинувальному акті зазначено, що «… маючи злочинний умисел, спрямований на протидію законній господарській діяльності фізичних осіб-підприємців ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 умисно вчинив дії, направлені на пошкодження майна потерпілих шляхом демонтування кіосків…». З вказаного не зрозумілим є об`єктивна сторона злочину, скоєного ОСОБА_11 . З одного боку дії останнього були направлені на протидію законній господарській діяльності фізичних осіб-підприємців, а з іншого дії ОСОБА_11 були спрямовані на пошкодження майна потерпілих. Крім того, у формулюванні обвинувачення взагалі не вказано дії ОСОБА_11 щодо висунення потерпілим протиправної вимоги (місце, дата, час, обставини), хоча це є обов`язковим елементом об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 206 КК України.
Враховуючи, що слідчий дійшов висновку про заподіяння ОСОБА_11 великої матеріальної шкоди у розмірі 618 389 грн. 82 коп., і при цьому сума шкоди зазначається як загальна сума, тобто складається з окремих сум шкоди кожного із потерпілих, не зрозумілим є чи був у ОСОБА_11 єдиний умисел щодо скоєння злочину, передбаченого ст. 362 КК України, відносно усіх потерпілих, так як про це не йдеться мова у формулюванні обвинувачення. У разі, якщо єдиного умислу у ОСОБА_11 не було, на думку суду, необхідно формулювати як окремі епізоди злочинної діяльності обвинуваченого.
В обвинувальному акті вказано: «За вказаних обставин, комісією були прийняті відповідні накази, а саме:
- 26.02.2010 року ТОВ «ВКФ «ЗОРЗ» в особі ОСОБА_11 та інших членів комісії: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 прийнято рішення щодо позбавлення ОСОБА_14 торгівельного місця…………..
- 01.04.2010 року адміністрацією ТОВ «ВКФ «ЗОРЗ» прийнято рішення щодо позбавлення ОСОБА_14 торгівельного місця……..». Не зрозумілим є якою саме адміністрацією було прийнято рішення щодо позбавлення ОСОБА_14 торгівельного місця і чи входить до складу цієї адміністрації ОСОБА_11 .
Також, суд звертає увагу на певні протиріччя у обвинувальному акті. Так, слідчий спочатку зазначає, що комісією біли прийняті рішення щодо позбавлення торгівельних місць, а у подальшому, зазначає, що «незважаючи на винесені ОСОБА_11 рішення і накази, спрямовані на залякування підприємців…..». Таким чином, не зрозумілим суб`єкт прийняття рішень про позбавлення торгівельних місць: ОСОБА_11 особисто чи у складі комісії, чи комісія разом із ОСОБА_11 .
У формулюванні обвинувачення щодо кожного з потерпілих слідчим вказано: «…..складено акт звільнення торгівельних місць, відповідно до якого звільнено торгівельні місця………., а майно відповідно до надісланих листів ТОВ «ВКФ ЗОРЗ» переміщено в кіоски, які розташовані на охоронюваній території ринку». Зі змісту такого обвинувачення не зрозумілим є чи це факт встановлений слідчим під час досудового розслідування (майно переміщено в кіоски), чи слідчим встановлено, що є факт наявності листів-відповідей ТОВ «ВКФ ЗОРЗ», в яких зазначається про місцезнаходження майна. З формулювання обвинувачення не зрозумілим також подальшої долі майна потерпілих, воно було пошкоджено чи знищено. Це питання важливе, виходячи з того, що однією із кваліфікуючих ознак злочину, передбаченого ст. 206 КК України, є скоєння злочину, поєднане з пошкодженням чи знищенням майна та заподіяння великої шкоди.
Слідчий у формулюванні обвинувачення зазначив, що «….. на підставі (відповідно до) п. 34 «Правил торгівлі на ринках м. Запоріжжя», затверджених рішенням Запорізької міської ради від 23.12.2005 року ……….складено акт звільнення торгівельного місця». На думку суду, у даному випадку є певні протиріччя, так як слідчий робить висновок про протиправність складання цих актів, а з іншого боку слідчий зазначає, що акти складалися відповідно до норм вказаних Правил.
Слідчий кваліфікував дії ОСОБА_11 як «…..за ознаками протидії законній господарській діяльності, тобто протиправної вимоги припинити займатися господарською діяльністю, укласти угоду, виконання якої може обмежити законні права чи інтереси того, хто займається господарською діяльністю…..». З цього вбачається, що слідчий не визначився що може бути обмежено законні права чи інтереси, а також у самому формулюванні обвинувачення не вказано які ж саме негативні наслідки мали наступити при укладенні угоди потерпілих з ТОВ «ВКФ ЗОРЗ» (порушені законі права чи інтереси).
Також, на думку суду, слідчий взагалі не конкретизував об`єктивну сторону злочину, передбаченого ст. 356 КК України. Слідчий кваліфікував дії ОСОБА_11 як самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, якщо ними була заподіяна значна шкода інтересам громадян. Водночас у формулюванні обвинувачення слідчий не визначає, що у даному випадку є значною шкодою інтересам потерпілих.
Відсутність чіткого та конкретного формулювання обвинувачення ОСОБА_11 порушує його право на захист, перешкоджає суду повно та всебічно розглянути кримінальне провадження.
Зазначені обставини вказують на невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та унеможливлюють призначити судовий розгляд по даному кримінальному провадженню, тому обвинувальний акт відносно ОСОБА_11 у кримінальному провадженні № 0001355, підлягає поверненню прокурору.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 314-316 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Повернути обвинувальний акт по матеріалам кримінального провадження № 0001355 від 27.03.2015 року відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 206, ст. 356 КК України, прокурору Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області для його належного складання згідно з вимогами чинного кримінального процесуального законодавства протягом розумного строку та усунення вказаних в ухвалі виявлених судом недоліків.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до апеляційного суду Запорізькій області шляхом подання апеляційної скарги через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1