Справа № 361/5454/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/148/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 25.02.2016

УХВАЛА
Іменем України
25 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

потерпілої: ОСОБА_9

представника потерпілої: ОСОБА_10

представника цивільного відповідача: ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора та захисника обвинуваченого на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2015 року, яким, -
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, із повною середньою освітою, працюючого помічником кухаря в кафе «Едельвейс» с. Красилівка, не одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
засуджено за ч.2 ст.286 КК України на п`ять років позбавлення волі, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на два роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, з іспитовим строком три роки. Відповідно до ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації в ці органи.
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 21 жовтня 2013 року, близько 19 години 20 хвилин в с. Красилівка Броварського району Київської області, обвинувачений ОСОБА_7 в темну пору доби, керував технічно справним автомобілем " ВАЗ-21093" з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , який належить на праві власності його батькові ОСОБА_12 рухаючись по автодорозі вул. Молодогвардійців, в межах населеного пункту, з швидкістю біля 55-57 км./год. в напрямку від вул. Басова до вул. Леніна та керуючи вищевказаним автомобілем в порушення вимог п.п. 2.3 «б», 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху, не впорався з керуванням та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_13 , який рухався по лівому узбіччю вул. Молодогвардійців на зустріч автомобілю.
В результаті вказаного наїзду, пішохід - потерпілий ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпечності для життя.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.286 КК України до п`яти років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки. На підставі ст.75 КК України вважати ОСОБА_7 звільненим від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням з іспитовим строком терміном 3 роки. На підставі ст.76 КК України зобов`язати повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. Зазначає, що суд при призначенні ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів, вийшов за межі встановлені в санкції ч.2 ст.286 КК України.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження в зв`язку з невстановленими достатніми доказами доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Вважає вирок суду незаконним в зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що невідповідність висновків суду полягає в тому, що висновки суду не підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду. Вказує, що жоден з вказаних доказів, які суд поклав в основу вироку не довів вини ОСОБА_7 в порушенні правил дорожнього руху, а всі докази свідчать на користь обвинуваченого. Стверджує, що жоден із свідків не повідомив в судовому засіданні як саме та де стався наїзд на пішохода. Вказує, що усі свідки та потерпіла підтвердили покази ОСОБА_7 про те, що автомобіль після повної зупинки перебував повністю на проїжджій частині дороги і що потерпілий перебував у непритомному стані саме на проїжджій частині дороги. На думку захисника в матеріалах справи відсутні докази, які вказують на те, що наїзд стався на пішохода, який йшов по узбіччі.
В запереченнях на апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, представник потерпілої просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Вислухавши доповідь судді, думки прокурора, потерпілої та її представника в підтримку апеляційної скарги прокурора, пояснення обвинуваченого, захисника та представника цивільного відповідача, які підтримали подану захисником апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 в порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_13 тяжкі тілесні ушкодження, ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку у вироку.
Зокрема, протоколом огляду місця події від 21 жовтня 2013 року, план-схемою до нього та фототаблицею, відповідно до яких в с. Красилівка на вул. Молодогвардійців, мала місце дорожньо-транспортна пригода та вказано сліди бурого кольору на дорожньому полотні, осип грязі, а також сліди гальмування; протоколами проведення слідчого експерименту від 18 березня 2014 року та 11 серпня 2014 року, план-схемами до них, за участю обвинуваченого ОСОБА_7 до подій які мали місце в с. Красилівка на вул. Молодогвардійців, де мала місце дорожньо-транспортна пригода 21 жовтня 2013 року; висновком комплексної судово-медичної автотехнічної експертизи № 108/к/809А від 24 жовтня 2013 року, відповідно до якого потерпілому ОСОБА_13 спричинені тілесні ушкодження, вказано механізм їх спричинення та тяжкість; висновком експертизи технічного стану автомобіля ВАЗ-21093 з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 № 37-а від 17 січня 2014 року, відповідно до якого автомобіль знаходився в технічно справному стані, гальмівна система та рульове керування в працездатному стані; висновком інженерно-технічної експертизи № 226А від 14 квітня 2014 року, відповідно до якого покази водія автомобіля відносно початку гальмування, є технічно неспроможними; висновком інженерно-технічної експертизи № 730-а від 01 вересня 2014 року, відповідно до якого водій автомобіля ВАЗ-21093 з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України.
Також в обґрунтування вини ОСОБА_7 суд правомірно послався на покази потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .
Всупереч доводам адвоката, на підставі досліджених доказів суд дійшов обґрунтованого висновку про порушення обвинуваченим п.п. 2.3 «б», 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, а дії обвинуваченого знаходяться в причинному зв`язку з суспільно-небезпечними наслідками, тому обґрунтовано кваліфіковані дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України.
З огляду на вищевикладене апеляційна скарга захисника про те, що вина обвинуваченого не встановлена достатніми доказами для доведеності його винуватості є безпідставною.
Без належних підстав апелянт посилається і на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Як вбачається з матеріалів справи та вироку судом в повному обсязі досліджені зібрані докази, які належним чином проаналізовані та оцінені.
Порушень вимог кримінального процесуального закону, які можуть бути підставою для скасування вироку суду, апеляційний суд не вбачає, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.
Стосовно доводів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, то на думку колегії суддів, вони є слушними.

Так, санкція ч.2 ст.286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Як вбачається з матеріалів справи, в резолютивній частині вироку суд в порушення вказаних вимог закону призначив ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів, чим вийшов за межі, встановлені в санкції ч.2 ст.286 КК України.

Крім того, відповідно до ст.76 КК України на обвинуваченого покладено зобов`язання повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації в ці органи, що суперечить точному змісту ст.76 КК України.

За змістом ст. 76 КК України контроль за поведінкою засуджених, на яких покладені обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією.

Визначаючи обов`язки, передбачені ч. 1 ст.76 КК України, які покладаються на обвинуваченого при звільненні його від відбування покарання з випробуванням та вказавши слова "органи кримінально-виконавчої системи", суд не вірно застосував положення ст.76 КК України в редакції Закону України № 1254-VI від 14 квітня 2009 року, якою слова "орган кримінально-виконавчої системи" в усіх відмінках були замінені словами "кримінально-виконавча інспекція" у відповідному відмінку і числі.
Таким чином судом першої інстанції невірно визначено орган, який буде здійснювати контроль за поведінкою ОСОБА_7 .
Згідно п.3 ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на вищенаведене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду в частині призначеного покарання - зміні.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.286 КК України до п`яти років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України вважати ОСОБА_7 звільненим від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням з іспитовим строком терміном 3 роки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

В решті вирок суду залишити без змін.

Головуючий:
Судді: