Справа № 565/1068/15-к
Провадження № 1-кп/565/9/16
У Х В А Л А

04 жовтня 2016 року м. Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області під головуванням судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши клопотання захисника ОСОБА_5 від 04 жовтня 2016 року про визнання доказів очевидно недопустимими під час судового розгляду Кузнецовським міським судом кримінального провадження, що зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000285 від 24.04.2015 року та за №0000032 від 24.09.2014 року про обвинувачення ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Лугове Дубровицького району Рівненської області, громадянина України, несудимого, одруженого, з вищою освітою, працюючого директором підприємства «Богдар» ВОІ «Союз організацій інвалідів України», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 191, ч.2 ст.366, ч.1 ст.209 КК України, -
встановив:

04 жовтня 2016 року захисник ОСОБА_5 подав клопотання про визнання очевидно недопустимими письмові докази, отримані під час досудового розслідування і надані суду стороною обвинувачення, а саме: протокол огляду від 06 травня 2015 року, оскільки цей процесуальний документ не являється протоколом слідчої дії відповідно до ст.104 КПК України; обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000032 від 24.09.2014 року, долучення якого до матеріалів провадження процесуально не оформлено, під час виконання вимог ст.290 КПК; лист начальника СВ Кузнецовського МВ УМВС України в Рівненській області №54/6390 від 08.05.15 про надання висновку щодо наявності в діях підозрюваного ознак злочину, передбаченого ч.1 ст.209 КК, тому що цей лист не є процесуальним рішенням слідчого, або прокурора згідно ст.110 КПК, що є порушенням ст.40 КПК; дослідження №14/17-00-16/30536318 від 28.05.2015, складеного відділом боротьби з відмивання доходів одержаних злочинним шляхом ГУ ДФС в Рівненській області, оскільки цей документ виготовлений неуповноваженими на те особами. Відповідно до змісту дослідження в розпорядження ГУ ДФС в Рівненській області надійшли матеріали кримінального провадження, чим грубо порушено вимоги ст.222 КПК щодо недопустимості розголошення відомостей досудового розслідування.
В судовому засіданні захисник просив задовольнити клопотання. Обвинувачений підтримав клопотання захисника.

Прокурор та представник потерпілого під час судового засідання просили відмовити в задоволенні клопотання захисника.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши клопотання, суд прийшов до висновку, що в задоволенні клопотання захисника слід відмовити.

Як передбачено ст.89 КПК суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
В клопотанні захисник просить визнати очевидно недопустимими документи, зокрема протокол слідчої дії з підстав, вказаних у клопотанні.
Згідно із частинами 1 і 2 ст. 99 КПК документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати:

1) матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні);

2) матеріали, отримані внаслідок здійснення під час кримінального провадження заходів, передбачених чинними міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України;

3) складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії;

4) висновки ревізій та акти перевірок.

Правовий аналіз вказаних положень закону дає суду підстави вважати, що для визнання документу очевидно недопустимим доказом, необхідно однозначно вважати поданий документ доказом. Проте, на момент розгляду клопотання захисника, суд не прийшов до однозначного висновку, чи є доказами у кримінальному провадженні документи, які захисник просить визнати очевидно недопустимими доказами.

За таких обставин, у задоволенні клопотання захисника про визнання доказів очевидно недопустимими слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст 89-99, 358 КПК України, суд -

у х в а л и в:
Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 від 04 жовтня 2016 року про визнання очевидно недопустимими доказами протоколу слідчої дії та документів: протоколу огляду від 06 травня 2015 року, складеного заступником начальника СВ ОСОБА_7 ; обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000032 від 24.09.2014 року; листа начальника СВ Кузнецовського МВ УМВС України в Рівненській області №54/6390 від 08.05.15; дослідження №14/17-00-16/30536318 від 28.05.2015, складеного відділом боротьби з відмивання доходів одержаних злочинним шляхом ГУ ДФС в Рівненській області.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.
Головуючий