Справа № 199/2423/16-к
ВИРОК
іменем України
11.04.2016 року місто Дніпропетровськ

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровська кримінальне провадження №0000745 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Дніпропетровської області, Апостолівського району, м.Зеленодольська, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого на своєму утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , а проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , 27.02.2016, близько о 17:00 годині прийшов до свого товариша гр. ОСОБА_6 , який проживає спільно зі своєю матір`ю ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 та перебуваючи в одній із кімнат вищевказаної квартири, ОСОБА_5 побачив на стільці жіночу сумку, яка належить ОСОБА_4 , в цей момент у ОСОБА_5 раптово виник злочинний намір спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), яке належить гр. ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, ОСОБА_5 , 27.02.2016, приблизно о 18:00 годині, продовжуючи знаходитись в одній із кімнат квартири АДРЕСА_4 , впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, а отже усвідомлюючи таємний характер своїх злочинних посягань, підійшов до стільця, де висіла вищевказана сумка та діючи умисно, з корисливих мотивів,шляхом вільного доступу дістав із сумки гаманець, який не представляє матеріальної цінності, в якому знаходились грошові кошти в розмірі 100 гривень та банківська карта «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , та поклав його до правої кишені одягнених на ньому штанів, тим самим викрав чуже майно, що належить ОСОБА_4 .

Після чого, ОСОБА_5 покинув вказану квартиру та бажаючи довести свій злочинний намір до кінця, направився до банкомату, який розташований на території лікарні № 56 по вул. Тітова, в м.Дніпропетровську, де за допомогою викраденої банківської карти «ПриватБанк» № НОМЕР_1 зняв через банкомат «Приват Банк» 1 000 гривень. Після чого, цього ж дня, тобто 27.02.2016, ОСОБА_5 направився до банкомату «Приват Банк», який розташований біля супермаркету «АТБ», по вул. Тітова в м.Дніпропетровську, більш точної адреси слідству встановити не надалось можливим, та зняв ще 1000 гривень з рахунку викраденої карти «Приват Банк» № НОМЕР_1 , яка належить гр. ОСОБА_4 . Після чого, наступного дня, а саме 28.02.2016, ОСОБА_5 направився до банкомату «Приват Банк», який розташований на території лікарні № 56, по вул. Тітова в м.Дніпропетровську та зняв ще 2000 гривень з вищезазначеної банківської карти, та з викраденими грошовими коштами зник, розпорядившись ними в подальшому на власний розсуд, заподіявши майнову шкоду потерпілій ОСОБА_4 на загальну суму 4 100 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_5 провину визнав повністю. Суду показав, що дійсно він, при обставинах, місті та часу, викладених у обвинувальному акті, таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_4 та розпорядився ним на власний розсуд.

30.03.2016 року у кримінальному провадженні складено обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 за ч.1 ст.185 КК України, а між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена угода про примирення.

Відповідно до даної угоди обвинувачений ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у кримінальному правопорушенні та обсяг підозри за ч.1 ст.185 КК України.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, а саме - сторони погоджуються на призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. В угоді передбачені наслідки її ухвалення та невиконання обов`язків, які роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_5 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України при обставинах, викладених у обвинувальному акті.

Суду також показав, що він цілком розуміє характер обвинувачення у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, який відноситься до корисливих злочинів середньої тяжкості, беззастережно і добровільно, повністю визнає свою вину у пред`явленому обвинувачені.

Крім того, ОСОБА_5 зазначив, що він розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст.ст.471, 473 КПК України, згоден з видом покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди та наполягає на затвердженні даної угоди.

За таких підстав суд вважає доведеним у засіданні те, що ОСОБА_5 таємно викрав чуже майно та спричинив матеріальний збиток на загальну суму 4 100,00 гривень, а тому його дії за ч.1 ст.185 КК України кваліфіковані правильно.

Обвинуваченому ОСОБА_5 судом роз`яснено, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, він має права передбачені ч.5 ст.474 КПК України, а також розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Таким чином, вивчивши надані матеріали, заслухавши думку сторін судового провадження, які просили затвердити угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченим, суд дійшов висновку про відповідність угоди вимогам ст.ст.471 КПК України, добровільність її укладення, відповідності інтересам суспільства, можливості її виконання та наявності всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

З урахуванням вищевикладеного, а, також, даних, які характеризують особу обвинуваченого, обставин, які пом`якшують покарання, тобто: ОСОБА_5 раніше не засуджувався та не був судимим, щиро кається та активне сприяє розкриттю злочину, дав критичну оцінку своєї злочинної поведінки шляхом повного визнання вини і готов нести кримінальну відповідальність, добровільно своїми діями оказав допомогу на досудовому розслідуванні і суду у виясненні обставин скоєння кримінального правопорушення, які мають суттєве значення для повного його розкриття, повідомивши про обставини, час та місце скоєння кримінального правопорушення, не перешкоджав слідству, характеризується задовільно, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене сторонами угоди про примирення покарання за ч.1 ст.185 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, і вважає це доцільним з огляду на наявність декількох обставин, пом`якшуючих покарання, відсутність обставин, обтяжуючих покарання, а також, враховуючи, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення нових злочинів.

Керуючись ст.ст.110,314,369,371-374,468,474,475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Угоду від 30 березня 2016 року про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за №0000745 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 30 березня 2016 року покарання за ч.1 ст.185 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд. м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку обвинуваченому, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди.

На підставі ч.6 та ч.7 ст.376 КПК України - копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілій.

Суддя: ОСОБА_1