17.03.2016 Справа №363/404/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника-адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши в м. Вишгороді у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000052 щодо
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:
23 листопада 2004 року цим же судом за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, 27 грудня 2006 року умовно-достроково звільнений на 10 місяців і 26 днів;
25 листопада 2009 року цим же судом за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України строком на 2 роки;
13 жовтня 2010 року постановою цього ж суду іспитовий строк скасовано та направлено для відбуття покарання строком на 3 роки, 23 листопада 2012 року умовно-достроково звільнений на 10 місяців і 27 днів;
згідно ухвали Апеляційного суду Київської області від 18 березня 2015 року в строк відбування покарання зараховано час тримання під вартою з 20 жовтня 2009 року по 25 листопада 2009 року;
8 травня 2015 року цим же судом за ч. 3 ст. 15 , ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України строком на 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
встановив:
30 грудня 2015 року близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_5 проник на територію домоволодіння потерпілої ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 , де з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, шляхом пошкодження металевого цепу, до якого закріплювався навісний замок на вхідних дверях, проник до приміщення літньої кухні, звідки таємно викрав майно останньої: пральну машину «Малютка» вартістю 350 грн., господарську сокиру вартістю 210 грн., чавунні дверцята від грубки вартістю 150 грн., чавунну надгрубну плиту на дві комфорки вартістю 250 грн. Продовжуючи свої незаконні дії й керуючись тим самим умислом, ОСОБА_5 шляхом вільного доступу проник до підсобного приміщення того ж домоволодіння звідки таємно викрав майно потерпілої ОСОБА_4 : дитячий візок вартістю 300 грн. та господарські сани вартістю 250 грн., а всього викрав майна потерпілої на загальну суму 1 510 грн.
З викраденим майном місце події залишив й сокирою розбив його на металеві частини, перетворивши на металобрухт, який здав ОСОБА_7 за винагороду в 30 грн.
В суді ОСОБА_5 вину визнав частково. Показав, що того дня з метою здобуття грошових коштів через город, який не огороджено парканом, проник на територію згаданого домоволодіння. До приміщення літньої кухні потрапив, знявши цепку на дверях. З приміщення викрав вироби з металу: пральну машину, чавунну плиту, сокиру, а з сусіднього приміщення дитячу коляску та сани. Викрадення чавунних дверцят від груби категорично заперечив, замку не зламував, бо двері до приміщення були не замкненні. Викрадене майно відвіз санями до лісосмуги, де його сокирою розбив на металобрухт й здав за винагороду в 30 грн.
Не дивлячись на часткове визнання вини, винуватість обвинуваченого підтверджується сукупністю досліджених у суді доказів.
Показаннями в суді потерпілої ОСОБА_4 , яка ствердила, що 12.01.2016 року виявила сліди злому дверей літньої кухні, які зачинялися навісним замком. Металеві петлі зірвано з дверей. З кухні викрадено пральну машину, сокиру, чавунні дверцята від грубки й плиту на дві комфорки, а з приміщення поряд - дитячий візок та господарські сані.
Біля приміщення на снігу виявила сліди злочинця. Самотужки по слідах вийшла в лісопосадку, де знаходилися сліди пошкодження викрадених металевих речей. Надалі сліди, в тому числі від викрадених господарських саней, привели її до місця проживання обвинуваченого, де вона виявила останнього та викрадену в неї господарську сокиру. З його слів зрозуміла, що її майно здано на металобрухт.
Потерпіла застерегла, що вона є матір`ю й утримує 3-х малолітніх дітей, викрадене майно використовувала в побуті і воно для неї має практичну й значну матеріальну цінність, та яке на теперішній час через скрутне матеріальне становища вона придбати не в змозі, як і відновити пошкоджену грубу. Завдана їй шкода лишилася невідшкодованою.
Не вірити показанням потерпілої у суду підстав не має, які повністю узгоджуються з сукупністю інших доказів по справі.
Також винуватість обвинуваченого підтверджується.
Даними протоколу прийняття заяви про вчинений злочин, згідно якого 12.01.2016 року потерпіла ОСОБА_4 виявила крадіжку переліченого вище майна з будинку по АДРЕСА_2 (а.с. 7-8).
Даними протоколу огляду місця події від 12.01.2016 року з фототаблицею до нього встановлено, що таким є приміщення літньої кухні за вказаною вище адресою. Вхідні двері до приміщення пошкодженні, з яких зірвано металеві петлі (елементи ланцюга, як зображено на фотографії і як про це пояснила потерпіла в суді), які кріпилися до дверей, коробки дверей й замкненні навісним замком. Також в ході огляду виявлено пошкоджену глиняну грубу, з якої викрадено чавунні дверцята та плиту на дві комфорки (а.с. 10-13).
Даними довідок ФОП ОСОБА_8 про вартість викраденого майна, які сумнів у суду не викликають (а.с. 21-22).
Даними протоколу огляду господарської сокири від 14.01.2016 року, яку потерпіла самостійно виявила за місцем проживання обвинуваченого та яка їй належить й викрадена в неї з вказаного приміщення (а.с. 24).
Відомостями протоколу слідчого експерименту від 27.01.2016 року за участю обвинуваченого, згідно якого останній на місці події детально показав спосіб проникнення на територію домоволодіння потерпілої та у господарські приміщення, з яких він викрав майно останньої, в тому числі до літньої кухні, з вхідних дверей якої він викрутив металевий ланцюг, що їх зачиняв. Також ОСОБА_5 показав спосіб залишення місця події з викраденим майном на санях, напрямок руху й лісосмугу, де він розбив викрадені металеві речі на металобрухт (а.с. 60-68).
Та обставина, на якій наполягла потерпіла, що на території її домоволодіння крім слідів залишених на снігу обвинуваченим, інших слідів більше не було, й саме ці сліди в тому числі від викрадених господарських саней привели її до місця проживання обвинуваченого, спростовує твердження останнього про його непричетність до викрадення чавунних дверцят від грубки.
Підстав вважати, що таке майно ОСОБА_5 не викрадав, а навпаки його могла викрасти інша невставлена особа в ході іншої події злочину, у суду не має.
Більш того спрямованість умислу ОСОБА_5 на викрадення саме металевих виробів, як спосіб здобуття винагороди від здачі металобрухту, з огляду на спосіб життя й репутацію обвинуваченого, який вже не вперше вчинює аналогічні крадіжки металу, в сукупності з іншими доказами й з огляду на динаміку та характер вчинених злочинних дій, достатньо доводить викрадення ним всіх інкримінованих в обвинуваченні металевих речей, про наявність і збереження яких у приміщенні показала потерпіла.
Поєднання всіх цих обставин дає підстави для висновку про доведення в суді обвинувачення в інкримінованому ОСОБА_5 обсязі.
Та обставина, що потерпіла приблизно з 26 грудня 2015 року по 12 січня 2016 року своє домоволодіння не відвідувала на висновки суду не впливає і їх не спростовує.
Відтак доводи обвинуваченого в цій частині суд вважає надуманими і відкидає як неспроможні.
Таким чином, суд визнає доведеною вину ОСОБА_5 у повторному таємному викраденні чужого майна (крадіжки), поєднаної з проникненням у приміщення, що підтверджується сукупністю досліджених у суді доказів, і кваліфікує його злочинні дії за ч. 3 ст. 185 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує конкретні обставини справи, характер злочинних дій і тяжку ступінь вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який має негативну характеристику, перебуває на обліку у лікаря психіатра з 1983 року, згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 32 від 21.01.2016 року страждає на легку розумову відсталість, зловживає алкогольними напоями, не працює, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів проти власності, неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі. Новий злочин проти власності вчинив під час іспитового строку встановленого попереднім вироком суду, що є підставою для призначення йому покарання згідно вимог ст. 71 КК України.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст. 66 КК України, судом не виявлено.
При цьому каяття обвинуваченого є формальним, яке суд не вправі визнати щирим, який жалю з приводу вчиненого не висловив й критичного осуду своєї поведінки не мав, бажання виправити ситуації не виявив.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, згідно вимог ст. 67 КК України слід визнати рецидив злочинів.
Беручи до уваги викладене, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України.

Долю речових доказів по справі вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

Вирішуючи питання про запобіжний захід обвинуваченого до набрання вироком законної сили, то в зв`язку з постановленням обвинувального вироку й засудженням обвинуваченого до позбавлення волі, останньому слід залишити запобіжний захід тримання під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370 і 374 КПК України,

засудив:

визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і за цим законом призначити йому покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 8 травня 2015 року і остаточно ОСОБА_5 призначити покарання 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою в СІЗО № 13 управління Державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Строк відбування покарання рахувати з 27 січня 2016 року.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати час попереднього ув`язнення ОСОБА_5 в цьому кримінальному провадженні в період з 27 січня по 17 березня 2016 року в строк призначеного покарання за цим вироком з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази по справі господарську сокиру залишити потерпілій ОСОБА_4 (а.с. 25-26).

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляції через Вишгородський районний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію цього вироку, яку негайно після проголошення вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя