Справа № 192/2189/16-к
Провадження № 1-в/192/1605/16
Ухвала
"15" червня 2016 р.смт.Солоне
СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника СВК-21 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 (приймає участь
у режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференцзв`язку у залі суду заяву засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 судимий 30.09.2015 року Ленінським районним судом м. м.Дніпропетровська за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18.02.2016 року на підставі ч.5 ст.72 КК України у строк покарання зарахований строк попереднього ув`язнення.

Строк відбування покарання після зарахування закінчується 14.01.2017 року.

ОСОБА_5 відбуває покарання у Солонянській виправній колонії №21 з 24 грудня 2015 року.

14 травня 2016 року ОСОБА_5 відбув 2/3 частини строку покарання, 20 травня 2016 року адміністративною комісією Солонянської ВК-21 йому відмовлено у підготовці матеріалів про умовно-дострокове звільнення.

01 червня 2016 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України.

У судовому засіданні засуджений заяву підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на необґрунтованість відмови адміністрації установи у такому звільненні. Пояснив, що він має одне заохочення, до травня 2016 року працював у колонії прибиральником.

Представник адміністрації Солонянської виправної колонії №21 заперечував проти умовно-дострокового звільнення засудженого. Вказав, що засуджений характеризується негативно, не працює за власним бажанням, має лише одне заохочення та одне стягнення у виді суворої догани.
Прокурор заперечував проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_5 , оскільки поведінка останнього не свідчить про те, що він довів своє виправлення.
Суд, вислухавши засудженого, представника адміністрації СВК-21, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, приходить до наступного.

Згідно положень ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої законослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання після відбуття певної частини строку, зазначеної у ст.81 КК України, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Сумлінна поведінка засудженого характеризується дотриманням режиму відбування покарання, виконанням покладених на засудженого законних обов`язків, стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливо умовно-дострокове звільнення.
Як убачається з матеріалів з особової справи засудженого, ОСОБА_7 відбуває покарання в СВК-21 за злочин, який, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості.

1 березня 2016 року ОСОБА_5 відмовлено у застосуванні зміни умов тримання відповідно до ст.ст.100, 101 КВК України, як особі, що не стала на шлях виправлення.

Згідно довідки про стягнення та заохочення, засуджений за весь період відбування покарання був заохочений лише один раз, після чого допустив порушення режиму утримання, стягнення за яке не зняте та не погашене у встановленому законом порядку.

Згідно характеристики, засуджений в установі виконання покарань не працевлаштований за власним бажанням, бере участь у програмах диференційованого виховного впливу, участь у роботі самодіяльних організацій не приймає, бер участі в організації виховних заходів, проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи, не входить до складу ради колективу засуджених, до виконання обов`язків, передбачених ст.107 та 118 КВК України, відноситься не завжди сумлінно.
Як убачається із щоденника індивідуальної роботи із засудженим, , останній в колонії не працює з травня 2016 року не працює, і хоча робота засуджених у колонії не є обов`язковою, засуджені залучаються до праці за їхнім бажанням, ставлення засудженого до праці є обов`язковою підставою для умовно-дострокового звільнення засудженого, зазначеною у ст.81 КК України.

Враховуючи викладене, суд уважає, що поведінка засудженого ОСОБА_5 на протязі усього строку відбування покарання не є такою, що може слугувати прикладом для інших засуджених, а також не свідчить про його виправлення.

Із досліджених у судовому засіданні доказів не убачається, що засуджений сумлінно ставився до праці, та мав зразкову поведінку, тому немає і підстав вважати, що він довів своє виправлення, отже, клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.537, 539 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий