АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/387/16 Справа № 207/601/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 16 березня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000395,

за участю адвоката ОСОБА_7 .

В апеляції ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, частково задовольнивши клопотання слідчого, відмовивши в задоволенні клопотання про накладення арешту на автомобіль.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги, заявник зазначає, що в лютому 2013 року ним, за усною домовленістю з особою, яка проводила продаж, без нотаріального посвідчення правочину, шляхом передання технічного паспорту, був придбаний автомобіль.

11 березня 2016 року до нього звернувся його знайомий та попрохав допомогти перевезти брухт металу. Коли він надавав допомогу, його знайомий був затриманий працівниками поліції, а у нього було вилучено автомобіль.

На переконання ОСОБА_6 , підстави для вилучення автомобіля та накладення на нього арешту були відсутні.

Заявник вважає, що ухвала слідчого судді суперечить вимогам ст.ст. 167,170, 173 КПК України.

ОСОБА_6 зазначає, що у кримінальному провадженні, в межах якого слідчий звернувся з клопотанням про арешт майна, автомобіль в якості знаряддя злочину не зазначений і не може бути знаряддям злочину при здійсненні крадіжки.

На думку ОСОБА_6 , до вказаного кримінального провадження він не має жодного відношення, про що свідчить зазначені в клопотанні слідчим обставини про здійснення крадіжки майна саме Дроботом та ОСОБА_8 , а вилучене слідчим майно, зокрема автомобіль, не є об`єктом спеціальної конфіскації, передбаченої ст. 96-1 КК України.

Разом з тим, ОСОБА_6 вказує на те, що при розгляді клопотання він присутній не був та про арешт майна, яке перебуває в його володінні, йому стало відомо від слідчого, коли останнім було вручено йому копію ухвали слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 16 березня 2016 року накладено арешт на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000395, а саме: автомобіль, власником якого є ОСОБА_9 , рюкзак з різними інструментами, металеву лебідку та трос, які перебували у багажнику автомобіля.

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на те, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що зазначене в клопотанні слідчим майно є доказом злочину.

Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника, який підтримав апеляцію свого підзахисного, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція ОСОБА_6 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з вимогами частини другої вказаної норми кримінального процесуального закону, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Колегією суддів встановлено, що в провадженні СВ Баглійського ВП Дніпродзержинського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000395 від 11 березня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що в ході проведення досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вилучили з люку телефонний кабель ПАТ «Укртелеком», завантажили його до багажнику легкового автомобіля ВАЗ 21033, д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 та зникли з місця скоєння злочину.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя цілком обґрунтовано, врахувавши наявні у справі докази, дійшов до висновку про необхідність накладення арешту на вказане майно, оскільки воно містить на собі сліди кримінального правопорушення, що не суперечить вказаним вище вимогам кримінального процессуального закону.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді та вважає, що вона постановлена з дотриманням вказаних вимог кримінального процесуального закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 170, 173, 405, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 16 березня 2016 року, якою накладено арешт на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000395, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді апеляційного суду :
____________ ____________ ______________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4