УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2016 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного Муто ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого про направлення до медичного закладу для проведення стаціонарної судової психіатричної експертизи у кримінальному провадженні № 0000155, у якому
гр. Муто ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Бар-ле-Дюк (Франція), громадянин Республіки Франція,

підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.2 ст.28 ч.1 ст. 263, ч. 1 ст. 15 ч.2 ст.201, ч.1 ст.14 ст. 258 КК України,
У С Т А Н О В И В :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене з прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_8 про направлення особи до Київського міського центру судово-психіатричної експертизи для проведення стаціонарної судової психіатричної експертизи щодо підозрюваного ОСОБА_9 .
Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.2 ст.28 ч.1 ст. 263, ч. 1 ст. 15 ч.2 ст.201, ч.1 ст.14 ст. 258 КК України.
Водночас, під час досудового розслідування підозрюваний не давав жодних пояснень, у тому числі щодо місця свого проживання, що, на думку слідчого, може вказувати на порушення мислення.

За висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 01.06.2016 для уточнення глибини психічних розладів у підозрюваного та визначення його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними необхідно проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи.

У судовому засіданні прокурор вважав за необхідне задовольнити клопотання, оскільки проведення на даному етапі ініційованої експертизи необхідно для вирішення питання щодо подальшого розслідування. Також додав, що необхідність проведення стаціонарної експертизи викликана відсутністю медичної документації підозрюваного.

Захисник заперечував проти призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи. Свою незгоду захисник обґрунтував тим, що відмова підозрюваного від надання показань є його правом, яким підозрюваний скористався. Дана обставина не може бути підставою для призначення ініційованої стороною обвинувачення експертизи. Крім того, просив взяти до уваги, що захисник не був присутнім при проведенні амбулаторної судово-психіатричної експертизи, висновки останньої він вважає необґрунтованими.

Підозрюваний підтримав думку захисника, просив у задоволенні клопотання відмовити.

Слідчий суддя, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

У силу вимог ч.2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, що викликають сумнів щодо його осудності або обмеженої осудності.

Крім того, статтею 509 КПК до обов`язків слідчого та прокурора віднесене залучення експерта для проведення психіатричної експертизи у разі, якщо під час кримінального провадження встановлені обставини, що дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в неосудному або обмежено осудному стані, або ж захворіла на психічну хворобу після вчинення кримінального правопорушення.

Такими обставинами є наявність згідно з медичним документом у особи розладу психічної діяльності або психічного захворювання, а також у разі, якщо поведінка особи під час вчинення суспільно-небезпечного діяння або після нього була або є неадекватною (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту, пам`яті тощо)

Відповідно до п. 21 висновку судово-психіатричного експерта від 01.06.2016 № 220 у Муто ОСОБА_4 «свідомість не порушена, поводить себе спокійно, розуміє інструкції конвою та виконує їх… відмовився відповідати на запитання лікарів. Тримається спокійно, доволі вільно…». Згідно з п.22 висновку «… під час проведеного обстеження підекспертний на поверхневому рівні поводить себе адекватно, його поведінка може бути розцінена… як прояв загальної захисної поведінки…».

Отже сукупність наведеного не дає достатніх підстав слідчому та прокурору ставити під сумнів осудність підозрюваного.

Слідчий суддя констатує, що використання учасником кримінального провадження наданим йому правом, зокрема правом відмовитися від давання показань, не може слугувати підтвердженням неадекватної поведінки особи, і фактично підтверджує протилежне.

Не виявив такої поведінки підозрюваний і під час проведення судового засідання з розгляду даного клопотання.

Згідно з ст.21 Закону України «Про психіатричну допомогу» судово-психіатрична експертиза по кримінальних справах призначається та проводиться на підставах та у порядку, передбаченому законом.

Частиною 2 статті 509 КПК визначено, що у разі необхідності проведення тривалого спостереження та дослідження особи може бути проведена стаціонарна психіатрична експертиза, для чого така особа направляється до відповідного медичного закладу на строк до двох місяців.

Отже, слідчий суддя відмічає, що процесуальним законом визначено, що підставою для проведення стаціонарної експертизи є необхідність тривалого спостереження за особою.

На переконання слідчого судді, вищезазначена необхідність є медичним критерієм і не може ґрунтуватися на припущеннях слідчого або прокурора.

Відповідно до п. 7 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи (затв. Наказом МОЗ від 08.10.2001 № 397) (далі Порядок) предметом експертизи є визначення психічного стану осіб, яким призначено експертизу, у конкретні проміжки часу і відносно певних обставин, що становлять інтерес для органів слідства та суду.

Слідчий суддя також приймає до уваги, що в силу п. 23 Порядку експерти, які проводять амбулаторну експертизу, у разі неможливості відповісти на всі запитання, поставлені перед ними, повинні обґрунтувати висновок про необхідність проведення стаціонарної експертизи.

Таким чином, підставою для поміщення особи до психіатричного закладу з закритим режимом має бути висновок уповноважених осіб про неможливість проведення експертизи у більш сприятливому для підозрюваного режимі, тобто шляхом проведення амбулаторної психіатричної експертизи.

У той же час, висновок судово-психіатричного експерта від 01.06.2016 № 220 щодо Муто Греугара Ісаака Рене необхідного обґрунтування не містить.
Враховуючи, що проведення стаціонарної психіатричної експертизи суттєво обмежує права підекспертної особи, прийняття позитивного рішення про призначення стаціонарної експертизи має базуватися на переконливих даних про неможливість досягнення мети кримінального провадження іншими, менш обтяжливими для особи засобами.

У той же час, матеріали клопотання відповідних переконливих даних не містять.

Сукупність наведених факторів та обставин приводять слідчого суддю до переконання, що потреби досудового розслідування не виправдовують запропонований стороною обвинувачення ступінь втручання у права особи.
На підставі викладеного, керуючись ст.509 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_8 про направлення підозрюваного ОСОБА_9 до Київського міського центру судово-психіатричної експертизи для проведення стаціонарної судової психіатричної експертизи відмовити.

На ухвалу слідчого судді до Апеляційного суду м. Києва прокурором, підозрюваним, його захисником протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1