Дата документу Справа № 314/2541/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 314/2541/16-к Головуючий в 1 інстанції
Провадж. № 11-кп/778/858/16 ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 185 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Петро Михайлівка Вільнянського району Запорізької області, не зареєстрованого в установленому законом порядку, однак фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України повернуто прокурору Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області.
Учасники судового провадження:
Встановлені ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 22 березня 2016 року обставини:
02 березня 2016 року до суду надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
В підготовчому судовому засіданні суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, оскільки в ньому відсутнє належним чином сформульоване обвинувачення, фактичні обставини кримінального правопорушення, викладені некоректно, сукупність ознак, які визначають зовнішню сторону злочину і характеризують суспільно-небезпечне діяння не зазначена, тобто не відображені відомості щодо об`єктивної сторони, фактичні обставини кримінального правопрушення, які прокурор вважає встановленими суперечать правовій кваліфікації кримінального правопрушення, оскільки не містять відомостей щодо об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
Так, повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд в оскаржуваній ухвалі послався на наявність в ньому чіткого і конкретного посилання лише на дату, коли обвинувачений за згодою та дозволом потерпілої ОСОБА_8 взяв у останньої мотокосу для тимчасового користуваннята адресу місця проживання потерпілої ОСОБА_8 . Дата продажу зазначеної коси, як зазначив суд, в тексті обвинувачення зазначена приблизно. Дії ОСОБА_9 кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна, однак при формулюванні мотивувальної частини обвинувачення вказана кваліфікуюча ознака взагалі не зазначена. Міститься лише посилання на наявність у обвинуваченого умислу на скоєння крадіжки при продажі мотокоси, яку потерпіла раніше сама йому віддала, водночас момент виникнення у обвинуваченого умислу на скоєння інкримінованого йому злочину - конкретно не визначений. В тексті обвинувачення взагалі не зазначені обставини, які підлягають доказуванню, а саме не відображено: яке саме протиправне діяння скоїв ОСОБА_9 в період між тим, як потерпіла добровільно віддала йому косу, і моментом, коли останній згодом, майже через 2 місяця, її продав. Тобто, конкретно не зазначено, що ОСОБА_9 саме таємно заволодів цією мотокосою, а також коли ним була скоєна ця крадіжка, де і у кого перебувало вказане майно безпосередньо на час скоєння інкримінованої крадіжки, не вказані спосіб та обстановка вчинення злочину.

В апеляційній скарзі прокурор посилається на незаконність ухвали, відсутність правових підстав для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки він складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, всі фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення в ньому викладені і відповідають правовій кваліфікації дій обвинуваченого, зазначеній в обвинувальному акті. Крім того, вважає, що суд не мав права вирішувати в підготовчому судовому засіданні питання правильності кваліфікації дій обвинуваченого та повноти викладу фактичних обставин справи, оскільки процес доказування обставин кримінального провадження відбувається на стадії судового розгляду. Просить ухвалу скасувати, призначити нове підготовче судове засідання в тому ж суді в іншому складі.
Заслухавши доповідача, прокурора, який не підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, доводи прокурора про те, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні містить всі необхідні відомості, передбачені ст. 291 КПК України, зокрема, виклад фактичних обставин провадження, які відповідають правовій кваліфікації злочину, суперечать матеріалам провадження.
Нормами ст. 291 КПК України закріплені вимоги до форми та змісту обвинувального акту, недотримання яких, відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, дає суду підстави для прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні про повернення обвинувального акта прокурору.
Частиною 2 ст. 291 КПК України визначено перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті /частини статті/ закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту у даному провадженні вимогам ст.291 КПК України через те, що в ньому відсутнє формулювання висунутого ОСОБА_9 обвинувачення, а викладений лише зміст підозри та фактичні обставини кримінальних правопорушень, які були встановлені досудовим розслідуванням.
Так, зміст викладених фактичних обставин, які прокурор вважав доведеними суперечать визначеній правовій кваліфікації кримінального правопорушення, оскільки не містить відомостей щодо об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального кодексу України, оскільки безумовно тягне порушення права особи на захист через відсутність або неконкретність висунутого обвинувачення.
Європейський Суд з прав людини, практика якого згідно ч.2 ст.8, ч.5 ст. 9 КПК України, є частиною національного законодавства у своїх рішеннях неодноразово вказував на критерії, яким має відповідати обвинувальний акт у кримінальному провадженні.
В п. 51 рішення від 26 червня 2008 року у справі «Ващенко проти України» Суд зазначив, що поняття «обвинувачення» для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру.
В той же час наведені прокурором у апеляційній скарзі доводи є непереконливими та не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого суду, яке направлене на виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, та його здійснення у відповідності до загальних засад, зокрема передбачених ст. 9 КПК України, в першу чергу органами досудового розслідування і прокурором з тим, щоб в подальшому ці ж завдання належно могли бути виконані судом.
Таким чином, в даному кримінальному провадженні наявні недоліки, які перешкоджають призначити кримінальне провадження до судового розгляду, а тому оскаржувана ухвала не підлягає скасуванню, наслідком чого є відмова у задоволенні апеляції прокурора.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4