Справа № 524/3089/16-к
Провадження №1-кп/524/254/16
23.08.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,
особи, яка не досягла віку кримінальної відповідальності ОСОБА_7 ,
законного представника особи, яка не досягла віку кримінальної відповідальності ОСОБА_8 ,
яка вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.125 КК України, але не досягла віку кримінальної відповідальності,
11.02.2016 року приблизно 12-30 год. малолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в коридорі Кременчуцького колегіуму №25 по вул. Гвардійській,16 в м. Кременчуці, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно нанесла малолітньому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , один удар ногою, взутою у взуття, в область паху, внаслідок чого завдала йому тілесні ушкодження. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №207 від 21.03.2016 року у малолітнього ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої травми мошонки та лівого яєчка з дрібними крововиливами в придаток, оболонки і тканину яєчка, яка ускладнилася перекрутом гидатиди (відростку) придатка лівого яєчка. Перекрут гидатиди являється показом для операції: видалення гитадити, яка утворилася від ударної дії тупим предметом. За ступенем тяжкості вище описані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В судовому засіданні особа, що вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.125 КК України, але не досягла віку кримінальної відповідальності ОСОБА_7 вину у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.125 КК України фактично не визнала. Суду пояснила, що 11.02.2016 року вона направлялася з шкільної ідеальні в бік вбиральні, коли мимо неї швидко пробіг ученьїх класу ОСОБА_10 , який зачепив її праву руку, яка була в гіпсі після отриманої 07.02.2016 року травми. Вона відчула різкий біль і відштовхнувши ОСОБА_10 лівою рукою, нанесла йому удар правою ногою, взутою у туфель, в область живота, від чого він присів. Вважає, що це вона зробила не умисно, а від болю в руці.
Вина малолітньої ОСОБА_7 , як особи, що вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.125 КК України, але не досягла віку кримінальної відповідальності, а саме в умисному спричиненні малолітньому потерпілому ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров*я, доведена наданими стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:
Показаннями малолітнього потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив, що 11.02.2016 року в обідню годину, він повертався зі шкільної їдальні. Проходячи мимо однокласниці ОСОБА_11 , він необережно зачепив її своїм рюкзаком, який поправляв на плечі. Він вибачився перед ОСОБА_11 , але вона у відповідь нанесла йому удар в пах ногою, від чого він відчув різкий біль в області низу живота та присів від болю. З останнього уроку він був відпущений, передзвонив своїй мамі, повідомивши про інцидент в школі. Прийшовши додому приблизно 15 год., він поскаржився матері на біль внизу живота. На наступний день разом з матір`ю вони ходили до лікарні, де його оглянув лікар, після чого його поклали в лікарню і в той же день зробили операцію. В лікарні він знаходився тиждень.
Показаннями законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , якій відомо про травму сина, яку він отримав від ОСОБА_7 , від самого сина, який 11.02.2016 року повідомив їй по телефону про скоєне приблизно 14-20 год. По приходу додому, син скаржився на біль внизу живота. Вона додзвонилася до класного керівника, з`ясувала, що сталося, після чого подзвонила батьку ОСОБА_11 , який обіцяв їй розібратися. Вранці на наступний день вона з сином звернулася до лікарні, де після огляду лікар повідомив їй про необхідність проведення термінової операції. Син знаходився в лікарні на протязі 7 днів, після чого спостерігався у хірурга. Зі слів сина їй відомо, що 11.02.2016 року син проходячи повз ОСОБА_11 , поправляючи портфель-рюкзак, зачепив необережно ОСОБА_11 , вибачився перед нею, після чого вона нанесла йому удар ногою в пах. Свідками даного інциденту були інші учні.
Показаннями свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що з 01.02.2016 року він являвся класним керівником 6-Г класу, де серд інших учнів були ОСОБА_11 та ОСОБА_13 . Про спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень з боку ОСОБА_11 йому стало відомо від інших учнів. Зі слів ОСОБА_10 йому відомо, що його в живіт ногою вдарила ОСОБА_11 , яку він ненавмисно зачепив, поправляючи портфель-рюкзак, вибачився перед нею, після чого вона нанесла йому удар ногою в пах, він скаржився на біль в животі. Зі слів ОСОБА_11 вона дійсно нанесла удар в область паху ОСОБА_10 , який зачепив її поламану руку в гіпсі, вона хотіла попасти ногою в живіт, але попала в пах. Після цього він ОСОБА_12 , подзвонив матері ОСОБА_10 , та відпустив його з уроків. Відносно даної травми ОСОБА_10 завучем ОСОБА_14 колегіуму №25 ОСОБА_15 складався акт про нещасний випадок.
Показаннями малолітнього свідка ОСОБА_16 , яка підтвердила, що бачила 11.02.2016 року в обідній час, як ОСОБА_10 , проходячи повз ОСОБА_11 , поправляючи портфель-рюкзак на плечі з ненавмисно зачепив ОСОБА_11 , вибачився перед нею, сказавши «Извини» Після цього ОСОБА_11 замахнулася ногою в область живота ОСОБА_10 , від чого той присів.
Показаннями малолітнього свідка ОСОБА_17 , який пояснив, що знаходячись на 2-му поверсі ЗОШ-25 з 10 метрів, бачив, як ОСОБА_5 зачепив з ненавмисно, поправляючи рюкзак на плечі, ОСОБА_11 , яка після цього возмутилася. ОСОБА_10 вибачився перед ОСОБА_11 , але вона почала сваритися з ОСОБА_10 , це продовжувалося на протязі 2-х хвилин, після чого ОСОБА_11 нанесла удар ногою в пах ОСОБА_10 , від чого той присів. Він ОСОБА_18 , підійшовши до ОСОБА_11 , запитав в неї: «Навіщо битися ?», та допоміг ОСОБА_10 піднятися
Показаннями законного представника особи, яка не досягла віку кримінальної відповідальності ОСОБА_8 , яка показала, що про інцидент між її донькою ОСОБА_11 та потерпілим ОСОБА_10 їй відомо зі слів доньки, яка підтвердила той факт, що ОСОБА_10 зачепив її в коридорі школи рюкзаком по хворій правій руці, яка була в гіпсі, від чого вона відштовхнула іншою рукою ОСОБА_10 та нанесла йому удар ногою в область низу живота. все це сталося від больового шоку доньки внаслідок удару рюкзаком по больній руці, яка перебувала в гіпсі.
Показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_19 який підтвердив свій висновок по проведеній ним судово-медичній експертизі №207від 21.03.2016 року відносно малолітнього ОСОБА_5 , а саме наявність у потерпілого ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, які відносяться до легких , що потягли короткочасний розлад здоров`я, та пов`язані з травмою, отриманою ним саме 11.02.2016 року, при обставинах вказаних в постанові при призначення експертизи.
Показаннями спеціаліста ОСОБА_20 , який як лікар-хірург, у якого спостерігався ОСОБА_5 не заперечував, що до виникнення перекрути гетадити у потерпілого ОСОБА_5 внаслідок травми, та необхіждність проведення операції по видаленню гитадити. Дані тілесні ушкодження можуть бути пов`язані з отриманою ОСОБА_5 11.02.2016 року травмою.
Крім того вина особи, яка не досягла віку кримінальної відповідальності ОСОБА_7 підтверджується дослідженими письмовими доказами, наданими сторною обвинувачення, а саме:
Висновком судово-медичної експертизи №207 від 21.03.2016 року,відпорвідно до якого у малолітнього ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої травми мошонки та лівого яєчка з дрібними крововиливами в придаток, оболонки і тканину яєчка, яка ускладнилася перекрутом гидатиди (відростку) придатка лівого яєчка. Перекрут гидатиди являється показом для операції: видалення гитадити, яка утворилася від ударної дії тупим предметом. За ступенем тяжкості вище описані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Протоколами проведення слідчого експерименту з малолітнім потерпілим ОСОБА_5 , де він показав механізм наненсення йому удару ОСОБА_7 .
Висновком судово-медичної експертизи №399 від 14.04.2016 року по проведеному слідчому експерименту, відповідно до якого показання потерпілого ОСОБА_5 не протирічать об`єктивним судово-медичним даним в частині локалізації і механізму спричинення потерпілим тілесних ушкоджень.
Ствердження сторони захисту, що дане тіленсене ушкодження потерпілому ОСОБА_5 малолітня ОСОБА_7 нанесла не умисно, а миттєво після того, як ОСОБА_5 зачепив її руку в гіпсі, тобто під дією больового шоку в праву пошкоджену внаслідок травми руку, спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які зазначали, що між діями ОСОБА_5 , який ненавмисно зачепив ОСОБА_7 рюкзаком, та нанесенням ОСОБА_7 удару ногою в пах, був проміжок часу в декілька хвилин, коли між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 була словесна перепалка, відштовхування ОСОБА_7 рукою ОСОБА_5 , а після цього нанесення удару ногою в пах ОСОБА_5 .
Відповідно до клопотання слідчого Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 , затвердженого прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , суду було запропоновано прийняти рішення про застосування примусових заходів виховного характеру до особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, але не досягли віку кримінальної відповідальності ОСОБА_7 у вигляді передачі її під нагляд батьків.
Відповідно до ч.2 ст.97 КК України до неповнолітнього, який не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність і який вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене особливою частиною КК України можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, передбачені ст.105 КК України.
Суд, заслухавши думки прокурора, захисника, законного представника особи, що не досягла віку притягнення до кримінальної відповідальності, законного представника неповнолітнього потерпілого, дослідивши надані докази, характеризуючи матеріали, вважає, що до особи, що не досягла віку притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 може бути застосований примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі її під нагляд батьків.
Судом встановлено, що на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, ОСОБА_7 не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність за ч.2 ст.125 КК України, дане суспільно-небезпечне діяння вона вчинила вперше; виховується обома батьками, які мають постійне місце проживання, роботи, мешкає разом з батьками, навчається в учбовому закладі,позитьивно характеризується за місцем навчання, веде активний спосіб життя, знаходиться під контролем матері, яка займається її вихованням.
На підставі вище викладеного суд вважає за доцільне застосувати до особи, що не досягла віку притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі її під нагляд матері строком на 1 рік.
Заявлений прокурором прокуратури м. Кременчука ОСОБА_3 цивільний позов в порядку ст..128 КПК України про стягнення з законного представника неповнолітньої особи, що притягається до кримінальної відповідальності, коштів витрачених на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 від злочину в сумі 2582 грн. 24 коп. підлягає задоволенню в повному обсязі, як підтверджений довідкою з Кременчуцької міської дитячої лікарні.
Дослідивши надані до цивільного позову квитанції та чеки, суд вважає, що цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає частковому відшкодуванню. По-перше, що стосується сплаченого потерпілою благодійного внеску, який вона сплачувала добровільно за власним бажанням, то вказані кошти не використовувалися для усунення негативних наслідків завданих здоров*ю потерпілого, тому суд виключає дану суму з загальної суми матеріальних збитків потерпілої. Не підлягають стягненню і затрати законного представника потерпілого на придбання продуктів харчування, оскільки відповідно до довідки з Кременчуцької міської дитячої лікарні сума харчування входить в нарахування затрат лікарнею, до того ж потерпілому не було лікарем назначено посилене або інше індивідуальне харчування. Інші витрати, а саме на транспортні послуги, придбання ліків за призначенням лікаря підлягають стягненню з законного представника особи, що не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність ОСОБА_8 , як підлягають сплаті і судові витрати в сумі 200 грн. Тому, сума матеріальних затрат законного представника потерпілого в частині цивільного позову повинна бути зменшена до 657 грн.16 коп..
Що стосується цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди, то суд вважає, виходячи з фактичних обставин суспільно-небезпечного діяння, вчиненого малолітньою, сімейного становища законного представника малолітньої особи, що вчинила суспільно-небезпечне діяння, яка має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, матеріального становища, розумність стягнень, суд вважає за необхідне зменшити його до 4000 грн.
Керуючись ч.2 ст.97, ст.105 КК України, ст.ст.498, 500- 501 КПК України , суд,
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі її під нагляд матері ОСОБА_8 строком на 1 рік.
Передати неповнолітню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під нагляд матері ОСОБА_8 строком на 1 рік.
Цивільний позов прокурора прокуратури м. Кременчука про стягнення з законного представника неповнолітньої особи, що притягається до кримінальної відповідальності, ОСОБА_8 коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_5 , задовольнити.
Цивільний позов законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_6 до законного представника малолітньої особи, що вчинила суспільно-небезпечне діяння, ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 657(шістсот п*ятдесят сім) грн.16 коп., моральну шкоду в сумі 4000 (чотири тисячі) грн. та 200 грн. судових витрат.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області на протязі 30 днів через Автозаводський райсуд м. Кременчука .
Суддя: