Справа №1-кс/760/750/6216/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2016 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю детектива ОСОБА_3 , розглянувши клопотання сторони кримінального провадження детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 , погоджене із начальником відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно в рамках досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 від 11.01.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
До суду надійшло зазначене клопотання, з якого вбачається, що у провадженні Національного антикорупційного бюро України знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 від 11.01.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання детектив зазначав, що службові особи прокуратури: заступник прокурора Тернопільської області ОСОБА_5 , керівник та прокурор Тернопільської місцевої прокуратури відповідно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , використовуючи першого заступника керівника, тієї ж прокуратури та працівників слідчого управління Національної поліції ГП в Тернопільській області заступника начальника ОСОБА_8 та начальника відділення ОСОБА_9 , через захисника ОСОБА_10 , в період з 02 по 22 лютого 2016 року, діючи спільно за попередньою змовою, одержали неправомірну вигоду у розмірі 12 000 доларів США від ОСОБА_11 , за закриття відносно неї кримінального провадження №0000221.

12 травня 2016 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Тернопіль, українцю, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 повідомлено про підозру у пособництві в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, для себе неправомірної вигоди за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Під час досудового розслідування, для забезпечення кримінального провадження встановлено майно підозрюваного ОСОБА_7 , що належить особисто йому на праві приватної власності у відповідності до інформаційної довідки з ДРРП №55595311 а саме квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою та метою накладення арешту на майно ОСОБА_7 є забезпечення його конфіскації.

Детектив вважає, що для запобігання загрози будь-яким чином відчуження, зазначеного у клопотанні майна підозрюваного ОСОБА_7 на даний час виникла необхідність у його арешті, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , з метою уникнення можливої конфіскації.

В судовому засіданні детектив підтримав клопотання, просив його задовольнити. Крім того, просив розглянути клопотання без повідомлення власника майна оскільки це є необхідним для забезпечення арешту майна.
Згідно із нормами ч. 1 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Заслухавши думку детектива, перевіривши матеріали провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Головним Підрозділом детективів Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, відомості про яке внесені 11.01.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

12 травня 2016 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Разом з тим, другий абзац зазначеної норми передбачає можливість накладення арешту у вигляді заборони для іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.5 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
З огляду на положення ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
При цьому, згідно ч.11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Таким чином, матеріали провадження містять достатньо підстав вважати, що накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_7 , а саме квартиру АДРЕСА_2 , є доцільним з метою відчуження останнім вказаного майна з метою уникнення можливої конфіскації, а тому клопотання слідчого підлягає задоволенню.

З метою забезпечення арешту майна клопотання детектива про арешт даного майна, яке не було тимчасово вилучене, розглянуто без повідомлення підозрюваного, що відповідає положенням ч.2 ст.172 КПК України.

Керуючись ст.ст. 131-132, 170-173, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_7 , що належить особисто йому на праві приватної власності, а саме на квартиру АДРЕСА_2 .

Ухвала про арешт майна підлягає виконанню слідчим негайно.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1