Справа № 297/2024/16-к
УХВАЛА
25 серпня 2016 року м. Берегово

Слідчий суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Берегово винесене у кримінальному провадженні № 0000496 від 16.08.2016 року, зареєстрованому за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України КК України, клопотання слідчого Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене з заступником керівника Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно ТОВ Караван-К, -

В С Т А Н О В И В :
15 серпня 2016 року о 19.30 год. в чергову частину Берегівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області поступило повідомлення від оператора служби 102 УІПКП про те, що до них надійшло повідомлення від гр. України ОСОБА_5 , (інші анкетні дані не назвав), який повідомив про ДТП з потерпілими в м. Берегово по вул. Мукачівська, а саме, громадянин в стані алкогольного спяніння скочив під автомобіль заявника. Виїздом СОГ на місце події було встановлено що вантажний автомобіль марки «Вольво» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням гр. України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює далекобійником, мешканця АДРЕСА_1 , де на перехресті доріг вул. Ракоці та Мукачівської м. Берегово, проїжджав на зелений сигнал світлофора на вул. Ракоці, де в той час гр. України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсіонера, мешканця АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, впав з висоти власного росту на проїзджу частину дороги. Внаслідок ДТП ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелома. Водій тверезий.

Відомості про кримінальне правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 214 КПК України внесено слідчим ОСОБА_3 , до ЄРДР 16.08.2016 за № 0000496 з визначенням правової кваліфікації кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України.

Вантажний автомобіль «Вольво» д.н.з. НОМЕР_1 номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , з причепом, синього кольору із місця події ТЗ транспортований на спецмайданчик тимчасового утримання транспортних засобів Берегівського ВП по вул.Б.Хмельницького, 124, де він зараз і знаходиться.

Вказаний вантажний автомобіль з причепом належить ТОВ Караван-К «Вольво» д.н.з. НОМЕР_1 номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 синього кольору не має пошкодження та є учасником ДТП, а відтак, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, а тому має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме події кримінального правопорушення, виду та розміру шкоди, яку було завдано кримінальним правопорушенням.

Беручи до уваги викладене і те, що вказаний вантажний автомобіль з причепом «Вольво» д.н.з. НОМЕР_1 номер шасі (кузова,рами) НОМЕР_2 синього кольору, є предметом кримінального правопорушення, а відтак речовим доказом у провадженні, а також необхідно провести автотехнічну експертизу для встановлення технічної справності автомобіля, автотоварознавчу експертизу для визначення розміру шкоди, як слідчому, так і експертам-криміналістам треба оглядати даний автомобіль, більше того, з метою унеможливити розпоряджатися власникові вказаним автомобілем, ремонту автомобіля до проведення вказаних експертиз, з метою забезпечення кримінального провадження, а в подальшому забезпечення виконання вироку в частині цивільного позову чи можливої конфіскації майна, тому слідчий просив накласти арешт на вказаний автомобіль.

Слідчий ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду.

Представники власника майна до судового засідання також не з`явились, однак від директора ТОВ «Караван-К», що є власником автомобіля, на яке слідчий просив накласти арешт, поступила заява про розгляд клопотання за його відсутності, проти задоволення клопотання заперечив, так як кримінальне провадження зареєстроване щодо дій фізичної особи, а власником автомобіля є юридична особа.

Дослідивши письмові матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура

Згідно ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а заходами забезпечення кримінального провадження в тому числі є арешт майна.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Викладені у клопотанні обставини є суперечними, сумнівними та у сукупності з доданими до нього матеріалами не визначають підстав для накладення арешту на зазначений автомобіль.

Правова кваліфікація діяння визначена за ч. 1 ст. 286 КК України, що передбачає порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Тобто, необхідна наявність сукупності двох юридичних фактів порушення правил безпеки ... та спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження, а також наявності між ними причинно-наслідкового зв`язку.

Насамперед, із фабули витягу із кримінального провадження № 0000496 від 16.08.2016 року взагалі не вбачається, що було скоєно кримінальне правопорушення. А саме, зазначено, що водій проїжджав на зелений сигнал світлофора, і в той же час пішохід упав на проїжджу частину дороги. Тобто, відсутнє зазначення того, що водій автомобілем зачепив пішохода, скоїв на нього наїзд чи іншим чином спровокував падіння пішохода.

З іншої сторони, до клопотання не долучено медичного висновку чи іншого документа, який би підтверджував отримання пішоходом відповідних тілесних ушкоджень, а також того, що вони спричинені, наприклад, наїздом на нього транспортного засобу.

Також, обгрунтування необхідності накладення арешту дуже сумнівні. А саме, як одну із таких підстав слідчий зазначив «з метою забезпечення кримінального провадження, а в подальшому забезпечення виконання вироку в частині цивільного позову чи можливої конфіскації майна», однак ним абсолютно не враховано, що гіпотетично у даному випадку можливо оголосити

підозру, а згодом, - і обвинувачення, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - водієві автомобіля, в той же час як власником такого майна є юридична особа - ТОВ Караван-К, і тому в жодному випадку у подальшому не можна забезпечувати цивільний позов шляхом накладення арешту на таке майно та конфісковувати таке майно, адже воно не належить гіпотетичному обвинуваченому.

Як інша підстава, вказується, що «слід провести автотоварознавчу експертизу для визначення розміру шкоди», разом з тим, слідчий пише, що «вказаний вантажний автомобіль ... не має пошкодження», тобто незрозуміло, навіщо визначати розмір шкоди, якщо пошкоджень немає; зрозуміло, що шкода автомобілю не завдана.

Додатково, як підстава накладення арешту зазначено, що «як слідчому, так і експертам-криміналістам треба оглядати даний автомобіль». На думку слідчого судді, у вказаних процесуальних осіб з 15 серпня до моменту розгляду (25 серпня) клопотання було достатньо часу для вчинення зазначених дій, як і для проведення автотехнічної експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Таким чином, підстави для арешту майна не вбачаються, і тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 131-132, 170-175, 309, 370-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
У винесеному в кримінальному провадженні №0000496 від 16.08.2016 року, зареєстрованому за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, клопотанні слідчого Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погодженого з заступником керівника Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , поданому слідчому судді 17.08.2016 року, про накладення арешту на майно ТОВ Караван-К, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1