Справа №473/2935/16-к 10.10.2016
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні спільну апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 5 жовтня 2016 року про накладення арешту на зернозбир комбайн реєстраційний номер НОМЕР_1 у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0001831.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
потерпіла ОСОБА_5 ,
представник потерпілої ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_8 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В спільній апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6 просять ухвалу слідчого судді скасувати частково та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на комбайн, реєстраційний номер НОМЕР_1 з передачею на час арешту вказаного майна на зберігання до Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді клопотання слідчого Вознесенського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області задоволено частково та накладено арешт на зернозбир комбайн реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебуває у власності ФГ «Безуглий В.В.» із забороною власнику будь-яким способом розпоряджатися, відчужувати, передавати в оренду, вчиняти будь-які інші правочини щодо вказаного транспортного засобу, вносити будь-які зміни у технічний стан та зовнішній вигляд даного транспортного засобу (без обмеження у праві користування). Вказане майно, на яке накладено арешт, передано на відповідальне зберігання законному власнику.
Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційну скаргу.
На обґрунтування апеляційних вимог потерпіла ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6 вказують, на те, що слідчим суддею неправомірно частково задоволено клопотання слідчого та не враховано ряд обставин, а саме того, що ч. ч. 1, 4 ст. 170 КПК України передбачає тимчасове позбавлення особи використовувати та розпоряджатись майном, що позбавляє можливості продовжити злочинну діяльність та дає змогу провести необхідні слідчі дії.
В даному випадку повернення комбайну власнику, може призвести до продовження ним злочинної діяльності по збору врожаю, зникнення або знищення слідів злочину, як з необережності так і умисно, що може перешкодити кримінальному провадженню, оскільки в ході проведення даного досудового розслідування необхідно провести ряд експертиз.
Апелянти зазначають, що крім того, що комбайн є засобом ведення підприємницької діяльності, останній є знаряддям вчинення злочину, на якому збереглись сліди злочину від контактування з автомобілем ВАЗ-21081.
Вважають, що рішення слідчого судді є нелогічним, оскільки автомобіль ВАЗ-21081, яким користується ОСОБА_9 передано на зберігання до Вознесенського ВП ГУНП, а комбайн передано на зберігання його власнику ОСОБА_10 та в даному випадку потерпілий, який зацікавлений в розслідуванні та проведені експертиз, позбавлений можливості користуватись майном, а особа, яка вчинила злочин та не зацікавлена в проведені експертиз, отримала у користування майно, на якому збереглись сліди злочину, а саме слід від контактування з автомобілем ВАЗ 21081 (вм`ятина на корпусі комбайну).
Звертають увагу на те, що слідчим суддею не враховано, що досудовим розслідуванням встановлено, що скошено близько 12 тон насіння соняшнику, з яких на 2 тони накладено арешт, а місцезнаходження інших 10 тон насіння невідоме.
ОСОБА_9 за результатами злочинних дій ОСОБА_10 потрапив до реанімаційного відділення Вознесенської ЦРЛ і останній несе майнову відповідальність за вчиненні дії, а тому в даному випадку повинно враховуватись і питання про можливе забезпечення цивільного позову.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
27.09.2016 р. до Вознесенського ВП ГУНП надійшла заява від ОСОБА_5 про те, що 27.09.2016 р. близько 11.00 години з поля на території Білоусівської сільської ради, голова ФГ «Безуглий В.В.» - ОСОБА_10 самоправно, керуючи транспортним засобом зернозбир комбайн, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що зареєстрований за вказаним фермерським господарством, зібрав врожай насіння соняшнику приблизно вагою 12 тонн та пошкодив автомобіль ВАЗ 21081, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований на ОСОБА_11 під керуванням ОСОБА_9 , чим спричинив ОСОБА_5 майнові шкоду, розмір якої встановлюється. Цього ж дня слідчим СВ Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївські області проведений огляд місця події, в ході якого вилучено зернозбир комбайн реєстраційний номер НОМЕР_1 та допитано свідка ОСОБА_12 , який повідомив, що коли він приїхав на дане поле біля 09.00 год. побачив, як ОСОБА_10 , керуючи комбайном, збирав на полі врожай соняшника та пошкодив автомобіль ВАЗ 21081 під керуванням ОСОБА_9 .
Відомості по вказаному факту внесено до ЄРДР за № 0001831, за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України.
28.10.2016 р. слідчий звернувся до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області із погодженим з прокурором клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб зернозбир комбайн реєстраційний номер НОМЕР_1 , що зареєстрований за фермерським господарством « ОСОБА_10 », яке мотивував тим, що зернозбир комбайн використовувався, як засіб вчинення злочину, а також для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та для забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації та виконання інших слідчих дій.
Слідчим суддею встановлено, що попередня кваліфікація злочину є ст. 356 КК України, санкція якої не передбачає такого покарання як конфіскація майна, так і спеціальна конфіскація, а тому вказані підстави для арешту майна відсутні.
Зазначив, що мета арешту забезпечення цивільного позову стороною обвинувачення з огляду на вимоги ч. 6 ст. 170 КПК України не доведена, оскільки як доказ пред`явлення цивільного позову та наявності обґрунтованого розміру цивільного позову стороною обвинувачення надано не було.
Щодо збереження майна, як речового доказу, то майно, на яке просить накласти арешт слідчий, відповідно до ст. 98 КПК України, може бути визнано речовим доказом, проте про обставини використання комбайну в ході правопорушення та його пошкодження з матеріалів провадження встановити неможливо через неможливість дослідження неякісного виготовлення протоколу огляду місця події від 27.09.2016 р..
Враховуючи наведені обставини та зважаючи на те, що зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України, а також те, що слідчим доведено підстави необхідності накладення арешту відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя задовольнив клопотання слідчого частково, а саме у найменш обтяжливий спосіб для власника майна, яким згідно із копією свідоцтва про реєстрацію є фермерське господарство ОСОБА_10 .
Заслухавши доповідь судді, потерпілу ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6 на підтримку їх спільної апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, захисника ОСОБА_8 , який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, зокрема, ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження та є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, які передбачені ст. 2 КПК України, своєчасне застосування якого може запобігти негативним наслідкам при розслідуванні злочинів.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч. 2 ст. 167 КПК України та ч. 2 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним кримінальним процесуальним законом, може бути арештовано незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій заінтересованій особі, оскільки інакше не буде досягнута мета застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження запобігання можливості протиправного впливу (зникнення або приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Розглядаючи в порядку ст. ст. 170 173 КПК України клопотання про накладення арешту на майно, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен в тому числі враховувати наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Ці вимоги закону спрямовані на те, щоб арешт майна не привів до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
При постановленні слідчим суддею оскаржуваної ухвали зазначені вимоги закону дотримані з урахуванням того, що зернозбир комбайн є засобом ведення підприємницької діяльності фермерського господарства «Безуглий В.В.», а накладення арешту на цей об`єкт може призвести до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності, слідчий суддя наклав арешт на зернозбир комбайн із забороною власнику будь-яким способом розпоряджатися, відчужувати, передавати в оренду, вчиняти будь-які інші правочини щодо вказаного транспортного засобу, вносити будь-які зміни у технічний стан та зовнішній вигляд даного транспортного засобу (без обмеження у праві користування).
Доводи апелянтів про передачу зернозбіру комбайну на час арешту вказаного майна на зберігання до Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області для збереження слідів кримінального правопорушення не є слушними, оскільки матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України не містять даних про наявність таких слідів.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено.
З урахуванням викладеного, відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали, про що просять апелянти.
Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 424, 532 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6 залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 5 жовтня 2016 року про накладення арешту на зернозбир комбайн реєстраційний номер НОМЕР_1 із забороною власнику будь-яким способом розпоряджатися, відчужувати, передавати в оренду, вчиняти будь-які інші правочини щодо вказаного транспортного засобу, вносити будь-які зміни у технічний стан та зовнішній вигляд даного транспортного засобу (без обмеження у праві користування) залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді
_____________________ _______________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3