Справа № 418/263/15-К
Провадження № 11-кп/782/7/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2016 року м.Сєвєродонецьк
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4 ,

за участю прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду Луганської області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Біловодського районного суду Луганської області від 26 серпня 2015 року.

Цим вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Спас-Деменськ

Калужської області Російської Федерації, росіянина,

громадянина України, з вищою освітою, раніше не

судимого, не одруженого, який зареєстрований за

адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за

адресою:

АДРЕСА_2 ,-

засуджено за ч.2 ст.260 КК України до позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислений з 17 травня 2015 року.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироку чинності залишено тримання під вартою.

Питання про речові докази вирішені.

Постановлено паспорт ОСОБА_7 направити за місцем його покарання.

Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

У 2014 році було створено не передбачене законами України збройне формування батальйон «Лєший», яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, були озброєні вогнепальною зброєю. Крім того, в зазначеному формуванні було визначено порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності. Вказані формування дислокувались на території м.Луганська та мали загальну координацію керівництва.

Наприкінці червня 2014 року ОСОБА_7 , маючи намір на вступ до незаконного збройного військового формування самопроголошеної так званої «Луганської народної республіки», на добровільній основі увійшов до структурного підрозділу не передбаченого законами збройного формування - батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 », діючого на території міста Луганська, яке розміщувалось на території заводу « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Для подальшої участі у незаконному збройному формуванні керівництвом батальйону ОСОБА_7 було призначено на посаду розвідника-гранатометника батальйону спеціального призначення «Лєший» та передано йому у використання автоматичну вогнепальну зброю, а саме автомат АКМ НОМЕР_1 . У зв`язку з цим ОСОБА_7 отримав посвідчення бійця батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Під час перебування у складі батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, добровільно виконував поставлені керівництвом батальйону задачі та накази, зокрема, приймав участь у обороні шляхопроводу між Малою та Великою Вергункою міста Луанська, крім того він декілька разів виїжджав з іншим бійцями батальйону для патрулювання міста Луганська з метою підтримання правопорядку. Кошти за свою участь в незаконному збройному воєнізованому формуванні ОСОБА_7 не отримував, з якого вийшов 05 вересня 2014 року.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вважає вирок занадто суворим, і з урахуванням визнання ним провини, а також того, що він не скоїв інших правопорушень та похилого віку його матері, просить прийняти законне рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та просив вирок скасувати з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, технічний носій інформації щодо фіксації судового засідання та доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати, колегія суддів дійшла наступного.

Згідно положень п.20 ч.1 ст.7 КПК України гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними є одними із загальних засад кримінального провадження.

Положеннями ч.4 ст.107 КПК України на суд покладено обов`язок фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження.

Вказаних вимог суд при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 не дотримався.

Так, в матеріалах провадження наявний журнал судового засідання Біловодського районного суду Луганської області від 16.07.2015 року, в якому зазначено про фіксацію судового засідання за допомогою технічних засобів, розгляд кримінального провадження, ухвалення і оголошення вироку (т.2 а.к.п.40), а також ухвали місцевого суду від 16.07.2015 року про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою до 16.09.2015 року та призначення до судового розгляду на 27.07.2015 року (т.2 а.к.п.39, 41).

При цьому технічний носій інформації зазначеного судового засідання від 16.07.2015 року в матеріалах провадження відсутній.

Крім того, в зазначеному журналі судового засідання відсутні відомості щодо винесення місцевим судом вказаних ухвал від 16.07.2015 року та його зміст суперечить змісту журналів судового засідання від 25.08.2015 року, 26.08.2015 року, звукозапису фіксації судового засідання на технічному носії інформації, а також даті вироку місцевого суду, згідно яких вирок Біловодського районного суду стосовно ОСОБА_7 ухвалений 26.08.2015 року (т.2 а.к.п. 63-65, 67, 68-69).

В матеріалах провадження також наявні журнали судових засідань від 27.07.2015 року та 05.08.2015 року, в яких зазначено про фіксацію судового засідання за допомогою технічних засобів, а також допит 05.08.2015 року обвинуваченого ОСОБА_7 (т.2 а.к.п.46, 51-54).

Однак технічні носії інформації зазначених судових засідань в матеріалах провадження також відсутні.

Отже, допущені судом порушення при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , ставлять під сумнів законність та обґрунтованість судового рішення.

Згідно з положеннями ч.2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалось питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

У п.7 ч.2 ст.412 КПК України зазначено, що судове рішення у будь якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Вказані недоліки, які допустив місцевий суд, є істотними, й такими, що тягнуть скасування судового рішення з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, який слід провести з дотриманням усіх вимог кримінального процесуального законодавства.

Враховуючи, що судове рішення скасовується з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, розгляд вказаних в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 питань щодо суворості призначеного йому покарання є передчасним, оскільки такі питання вирішує суд при постановленні судового рішення в залежності від доведеності винуватості особи у вчиненні злочинних дій за обставин, пред`явлених в обвинуваченні, та мають бути перевірені під час нового судового розгляду.

Судове рішення підлягає скасуванню з інших підстав, ніж про це просив обвинувачений ОСОБА_7 , отже його апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.419 КПК України колегія суддів вважає необхідним залишити щодо ОСОБА_7 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки залишились незмінними підстави для обрання такого заходу.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Біловодського районного суду Луганської області від 26 серпня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Залишити ОСОБА_7 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів.

Строк дії міри запобіжного заходу з 16 лютого 2016 року по 16 березня 2016 року включно.

Ухвала оскарженю не підлягає.

Головуючий:

Судді: