Провадження № 1-кс/344/3820/16
У Х В А Л А
15 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

скаржників ОСОБА_3 , ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зобов`язання Прокуратури Івано-Франківської області внести відомості в ЄРДР, -

ВСТАНОВИВ:

в скарзі вказано, що 31/08/2016 р. ОСОБА_4 затримано працівниками правоохоронного органу в 02.30 годині, повідомлення центру безоплатної правової допомоги про затримання особи здійснено тільки об 12 годині 30 хвилин, протягом часу затримання ОСОБА_4 утримували в наручниках на підлозі обличчям до землі, позбавили води і їжі, можливості справляти фізичні потреби, застосовували фізичне насильство, катували і знущались, вимагали зізнатись у вчиненні злочину, який не вчиняв. Захисник подав до Прокуратури Івано-Франківської області три заяви про реєстрацію вказаних дій в ЄРДР, в яких було відмовлено. Тому скаржники просили суд про зобов`язання Прокуратури Івано-Франківської області внести відомості, вказані в заяві до ЄРДР.

В судовому засіданні скаржники підтримали скаргу з підстав, що в ній зазначені.

В судовому засіданні ОСОБА_4 надав перед судом пояснення про те, що його було затримано безпосередньо під будинком, в якому він проживає, при собі у нього були документи, що надавали можливість встановити його особу і місце проживання, які в наступному у нього вилучені, усі речі, які були при ньому були розкидані працівниками патрульної поліції на місці затримання, а третім особам ними повідомлено, що ОСОБА_4 сам все розкидав, протягом 5 годин лежав на бетонному покритті, протягом часу від 7 до 8 годин ОСОБА_4 утримували в наручниках з руками за спиною, наручники застосували в такий спосіб, що вони надміру стискали руки, після звернення про послаблення дії наручників застосували їх ще сильніше, вказані дії супроводжували висловленням образ, били палкою по голові, вимагали зізнатись у вчиненні злочину, який не вчиняв, потерпілий, якого привели на місце затримання категорично заперечував причетність ОСОБА_4 до пограбування вказував на наявність бороди в особи, яка щодо нього вчинила злочин та на відсутність такої бороди у ОСОБА_4 , потерпілий категорично заперечував належність йому гаманця, який було вилучено із сумки ОСОБА_4 , та в який працівниками поліції було вкладено документи потерпілого; ОСОБА_4 неодноразово повідомляв про своє місце роботи, про роботу хірургом, про виконання обов`язків за трудовою функцією руками; неодноразово просив повідомити членів сім`ї, які проживають безпосередньо біля місця затримання; протягом часу затримання позбавили можливості приймати їжу і воду, позбавили можливості справляти фізичні потреби, катуючи в такий спосіб, на висловлене прохання про необхідність справити фізичні потреба працівники патрульної поліції вказали на справляння таких потреб під себе; роздягли до гола на вулиці; неодноразово обшукали; поняті, яких привели працівники патрульної поліції вказували шукати викрадені речі в нижній білизні ОСОБА_4 ; після заперечення потерпілим причетності ОСОБА_4 до його пограбування, працівник патрульної поліції вдарив потерпілого в коліно для зміни показань про заперечення; працівники поліції відмовили ОСОБА_4 у повідомленні родичів про його затримання, відмовили йому в можливості самостійно повідомити родичів про затримання.

В судовому засіданні прокурор заперечив скаргу з тих підстав, що адвокат ОСОБА_4 уклав договір з ОСОБА_6 , яка не відома досудовому слідству, не надав доручення центру безоплатної правової допомоги; адвокат подав не одну, а три заяви про вчинення злочину; в заяві адвоката відсутні об`єктивні відомості про вчинення злочину щодо ОСОБА_4 .

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені дії чи бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

В п. 1 ст. 223 КПК України вказано, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже спростування відомостей із заяви про вчинення законом передбачено здійснити саме в порядку, що встановлений в КПК України.

Так само відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ст. 8 КПК України суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до копій довідок медичних установ ОСОБА_4 завдано тілесних ушкоджень.

В свою чергу відповідно до п. 52 рішення від 26/07/2011 р. Європейського суду з прав людини в справі «Георгел і Георгета Стоіческу (Georgel and Georgeta Stoicescu) проти Румунії» (скарга № 9718/03) якщо не встановлено безпосереднього заподіяння тілесного ушкодження то позитивне зобов`язання держави щодо «ефективності судової системи» не вимагає порушення кримінальної справи, достатнім є дисциплінарний, цивільний чи адміністративний спосіб правового захисту потерпілому (наприклад, постанова Великої Палати Європейського суду з прав людини в справі «Во проти Франції» (Vo v. France), скарга № 53924/00, § 90, ECHR 2004-VIII, і постанова Великої Палати в справі «Мастроматтео проти Італії" (Mastromatteo v. Italy), скарга № 37703/97, §§ 90 и 94-95, ECHR 2002-VIII).

Отже у разі повідомлення про вчинення щодо особи насильницького злочину необхідним є здійснення його перевірки в порядку, встановленому в КПК України.

Суду не надано жодного доказу того, що ОСОБА_4 є підозрюваним чи обвинуваченим у злочині, який був підставою для його затримання чи застосування до нього спеціальних засобів, або ним було вчинено дії, що потребували б його затримання.

Також перед судом не доведено обставини вчинення ОСОБА_4 шикани у формі цього звернення до суду з метою перешкоджання правомірним діям правоохоронного органу.

Таким чином обставини дій щодо ОСОБА_4 містять в собі ознаки діянь, відповідальність за вчинення яких передбачено відповідними диспозиціями статей особливої частини КК України.

Відповідно до ст. 3 КПК України державне обвинувачення - процесуальна діяльність прокурора, що полягає у доведенні перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, а відповідно до ст. 214 КПК України відомості про особу та попередню кваліфікацію її дій вносяться до ЄРДР слідчим або прокурором.

В постанові Верховного Суду України від 23 червня 2015 року №802/3531/14-а вказано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.78 у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з… питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Аналогічне положення вказано і в справі «Сокуренко і Стригун проти України» (Заява № 29458/04 та № 29465/04).

Тому слідчий суддя не наділений компетенцією щодо встановлення складу злочину в діях осіб, на яких вказує скаржник.

В даному судовому засіданні оцінюванню підлягає обґрунтованість заяви про вчинення злочину щодо зазначення в ній об`єктивних фактичних даних про злочин та необґрунтованість у відмові зареєструвати відповідні дії.

За цих обставин скарга обґрунтована належними правовими підставами в частині внесення спірних відомостей в ЄРДР, а доводи з неї не спростовані. Разом з цим право на кваліфікацію діянь осіб за відповідними статтями КК України надано слідчому чи прокурору та не передбачено здійснювати за бажанням скаржника. Тому у вказаній частині скаргу не обґрунтовано. Так само в судовому засіданні перед судом було надано пояснення про те, що усі три заяви скаржника стосувались одних і тих самих дій щодо ОСОБА_4 .

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

ПОСТАНОВИВ:

скаргу задовольнити частково;

зобов`язати Прокуратуру Івано-Франківської області внести до ЄРДР відомості із заяви ОСОБА_3 до Прокуратури Івано-Франківської області від 09/09/2016 р. про вчинення працівниками патрульної поліції насильницьких дій щодо ОСОБА_4 ;

в іншій частині скарги відмовити.

Відповідно до ст. 309 КПК України дана ухвала не може бути оскаржена.

Головуючий суддя ОСОБА_1