Справа № 755/8813/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
"14" червня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , представника заявника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 31 березня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000045 від 10 березня 2016 року, -

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва зі скаргою на рішення слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 31 березня 2016 про закриття кримінального провадження № 0000045 від 10 березня 2016 року.

Скарга мотивована тим, що слідчий під час досудового розслідування не виконав необхідних слідчих дій, направлених на встановлення обставин справи.

В судовому засіданні заявник та її представник скаргу підтримали, просили її задовольнити та скасувати постанову про закриття кримінального провадження з підстав зазначених у скарзі.

Слідчий СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 в судове засідання двічі не з`явилася, повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Крім того, слідчим на вимогу суду не було надано матеріалів закритого кримінального провадження № 0000045 від 10 березня 2016 року, а також письмової відповіді про неможливість їх надання.

Вислухавши думку особи, яка подала скаргу та її представника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

31 березня 2016 року слідчий СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 винесла постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000045 від 10 березня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Слідчий СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві в постанові про закриття кримінального провадження посилається на показання ОСОБА_6 , в яких останній пояснює, що він не мав наміру ухилятися від сплати аліментів, колишня дружина йому не дає змоги спілкуватися з дитиною, однак він все ж таки частинами сплачує борг за аліменти та в підтвердження надає копії чеків на суму 3000 гривень. Виходячи з цього слідча прийшла до висновку, що в діях ОСОБА_6 факту злісного ухилення від сплати аліментів не вбачається.

Склад злочину, передбачений ст. 164, у формі ухилення від сплати аліментів може мати місце лише за наявності рішення суду, відповідно до якого мати або батько чи інша передбачена законом особа зобов`язана сплачувати аліменти. Водночас наявність рішення суду не є обов`язковою умовою притягнення винного до відповідальності за цією статтею у випадку вчинення цього злочину у формі ухилення батьків від утримання неповнолітніх або непрацездатних дітей.

Під ухиленням від сплата аліментів розуміються дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь дитини (дітей) визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає облікові при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Ухилення від утримання неповнолітніх, а також повнолітніх, але непрацездатних дітей, що перебувають на утриманні батьків, може полягати у незабезпеченні таких дітей харчуванням, одягом, іншими речами (насамперед, першої необхідності), наданні необхідних коштів для їх лікування, відпочинку тощо.

Ухилення від сплати аліментів і ухилення від утримання неповнолітніх або непрацездатних дітей утворюють цей склад злочину лише у випадку, коло воно є злісним. Поняття злісності належить До оціночних категорій і має бути визначено у кожному конкретному випадку. Визнання судом ухилення злісним повинно бути належним чином вмотивовано у вироку. Про злісний характер ухилення можуть свідчити тривалість ухилення, продовження ухилення після попередження про необхідність виконання свого обов`язку та можливість кримінальної відповідальності з боку судді чи державного виконавця, неодноразові звернення потерпілого чи інших осіб до винної особи з цього приводу тощо.

Однак, як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження, слідчий посилається лише на пояснення ОСОБА_6 та копію чеку, яку він надав, а отже жодних інших необхідних слідчий дій слідчим не було виконано, про що також було зазначено заявником та її представником в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура

Частина 1 ст. 9 КПК України передбачає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства

В ч. 1 ст. 40 КПК України визначено, що слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Крім того ч. 5 ст. 40 КПК України зазначає, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Отже ч. 3 ст. 110 КПК України вказує, що рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що вказана постанова є передчасною, а викладені у ній доводи свідчать про формальний підхід до перевірки обставин викладених у заяві про вчинення кримінального правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 214, 303-306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 від 31 березня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000045 від 10 березня 2016 року скасувати.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає

Слідчий суддя: