Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/1697/16-к
н/п 1-кп/490/366/2016
ВИРОК
Іменем України
09 березня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 та обвинуваченого,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0000036 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Орджонікідзе Дніпровської області, є громадянином України, раніше не судимим, неодруженим, має базову вищу освіту, проходить військову службу на посаді гранатометника 3-ї аеромобільно-десантної роти 1-го аеромобільно-десантного батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) у військовому званні солдат, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
21 жовтня 2015 року о 08 год. 00 хв. ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, призваним на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 за мобілізацією, проходячи військову службу на посаді гранатометника 3-ї аеромобільно-десантної роти 1-го аеромобільно-десантного батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) у військовому званні солдат, будучи обізнаним з умовами проходження військової служби, діючи умисно з метою ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби, самовільно залишив місце служби та незаконно перебував за його межами, проводячи час на власний розсуд за місцем свого проживання у м. Орджонікідзе Дніпропетровської області до 08 год. 00 хв. 02 листопада 2015 року.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, винним себе визнав повністю та повідомив, що дійсно 03 лютого 2015 року він був призваним на військову службу за мобілізацією. За час проходження служби двічі перебував у зоні проведення антитерористичної операції на Донбасі. 21 жовтня 2015 року о 08 год. 00 хв. він, через напружений моральний стан, викликаний перебуванням в зоні АТО, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , та виїхав до місця свого постійного проживання в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області. Згодом він усвідомив протиправність своїх дій та о 08 год. 00 хв. 02 листопада 2015 року добровільно повернувся до військової частини і приступив до виконання обов`язків з військової служби. У вчиненому щиро кається та бажає продовжити службу.

Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам, що викладені у наведеному вище формулюванні обвинувачення, і жоден з учасників процесу ці обставини не оспорює, з огляду на що суд вважає їх встановленими.

Наведені вище дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військовослужбовцем місця служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує, що він вчинив тяжкий умисний злочин, його особу, а саме те, він має постійне місце проживання, є раніше не судимим та вперше притягається до кримінальної відповідальності, за місцем несення служби характеризуються виключно позитивно, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та як обставини, що його пом`якшують, з`явлення зі зізнанням та щире каяття.

У сукупності наведені вище обставини, що пом`якшують покарання, а також відомості про особу обвинуваченого, істотно знижують суспільну небезпечність вчиненого ОСОБА_4 злочину.

З урахуванням викладеного, суд вважає можливим, на підставі ч. 1 ст. 69 КК України, перейти до більш м`якого виду покарання, ніж той, що передбачений ч. 4 ст. 407 КК України, і за вчинений злочин призначити ОСОБА_4 покарання у виді арешту строком на один місяць.

З огляду на тривалість ухилення ОСОБА_4 від військової служби, що не перевищує двох тижнів, характеристику обвинуваченого, суд вважає зазначене вище покарання таким, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину, а також таким, що є необхідним і достатнім для його виправлення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367-368, 370, 371, 373, 374 КПК України, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та, на підставі ч. 1 ст. 69 КК України, призначити йому покарання у виді арешту строком на один місяць.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: