Дата документу Справа № 334/2476/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 334/2476/16-к Слідчий суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/778/383/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 284 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 липня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 7 червня 2016 року, якою ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні її скарги на постанову слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області про закриття кримінального провадження,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого суді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 7 червня 2016 року потерпілої ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні її скарги на постанову старшого слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від 15 березня 2016 року про закриття кримінального провадження № 10000426 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що 15 березня 2016 року старшим слідчим СВ Дніпровського ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 прийнято постанову про закриття кримінального провадження за фактом ДТП, яка сталася 22 липня 2013 року та в результаті якої від отриманих тілесних ушкоджень помер водій ОСОБА_10 , за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Слідчим на виконання вказівок, викладених в ухвалах слідчих суддів Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_11 від 18 жовтня 2013 року, ОСОБА_12 від 16 січня 2014 року про скасування постанов про закриття кримінального провадження та ухвалах апеляційного суду Запорізької області від 3 липня 2014 року, 22 січня 2015 року, а також вказівок заступника начальнику СУ ГУМВС України в Запорізькій області від 11 серпня 2014 та 8 травня 2015 року проведено ряд слідчих дій, зокрема, здійснено допити свідків, одночасні допити свідків, проведено слідчий експеримент, вчинено дії, спрямовані на відшукання транспортного засобу з метою його технічного дослідження, але встановити місце знаходження останнього не представилося можливим.

Слідчий суддя встановив, що на підставі аналізу та оцінки у їх достатності та взаємозв`язку здобутих доказів, зокрема, висновку судово-медичної експертизи № 2437 від 22 серпня 2013 року, висновку судової автотехнічної експертизи № 651/14 від 14 листопада 2014 року, пояснень свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та інших свідків, пояснень судових експертів ОСОБА_23 та ОСОБА_24 та інших матеріалів кримінального провадження, після вжиття всіх необхідних заходів, спрямованих на повне, об`єктивне і всебічне досудове розслідування, слідчий дійшов до законного і обґрунтованого висновку про необхідність закриття кримінального провадження.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Вважає, що ухвала є незаконною та підлягає скасуванню через неповноту судового розгляду та через невідповідність висновків суду першої інстанції, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, в судовому засіданні вона наполягала на допиті в суді свідка ОСОБА_25 , яка з`явилася до зали судового засідання, але в її допиті слідчим суддею було безпідставно відмовлено.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя в ухвалі як на докази обґрунтування закриття кримінального провадження послався на покази свідків, але під час судового розгляду вказані свідки не допитувались, чим як вважає апелянт, було грубо порушено принцип безпосередності дослідження доказів, а відмовою у задоволенні клопотань, суд порушив принцип змагальності сторін та свободи надання своїх доказів.

В обґрунтування доводів про незаконність постанови слідчого апелянт зазначає, що відповідно до ухвал слідчих суддів від 18 жовтня 2013 року та 16 січня 2014 року органу досудового розслідування були надані вказівки про проведення експертного дослідження технічного стану автомобіля, які до теперішнього часу не виконані.

Відповідно до ухвал апеляційного суду від 3 липня 2014 року та 22 січня 2015 року органу досудового розслідування було вказано на необхідність зареєструвати факт вчинення злочину, передбаченого ст. 115 КК України та надати оцінку твердженням потерпілої про вчинення умисного вбивства її сина ОСОБА_10 , 15 травня 2015 року постановою слідчого було змінено правову кваліфікацію з ч. 2 ст. 286 КК України на ч. 1 ст. 115 КК України, але в наступному постановою старшого прокурора прокуратури м. Запоріжжя постанову слідчого про зміну кваліфікації було скасовано і будь-яке процесуальне рішення за ст. 115 КК України прийнято не було, що як вважає апелянт, свідчить про неповноту досудового розслідування та наявність безумовних підстав для скасування постанови про закриття провадження.

Як також зазначає в апеляційній скарзі ОСОБА_7 , неповнота досудового розслідування полягає і в тому, що автомобіль не знайдено та його експертне дослідження не проведено, висновки слідства про неможливість це зробити побудовані на суперечливих показах свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_15 .

Апелянт вважає неправдивими покази свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_26 , ОСОБА_21 , ОСОБА_27 , оскільки вони дали покази під впливом з боку ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_27 підтвердив факт крадіжки інструменту з автомобілю ОСОБА_10 незадовго до його смерті.

Органи досудового слідства не з`ясували реальний фінансовий стан благодійного фонду «Християнський центр реабілітації». Органом досудового розслідування були отримані відповідні ухвали слідчого судді, які дозволяли тимчасовий доступ до інформації про рух коштів по банківських рахунках фонду, але реалізовані ці ухвали належним чином не були, інформація не отримана.

Також булу витребувано але не отримано інформацію стосовно дзвінків та СМС-повідомлень з мобільних телефонів ОСОБА_10 та його дружини.

Вважає, що висновки слідства про те, що водій ОСОБА_10 в стані алкогольного сп`яніння грубо порушив швидкісний режим в межах міста, втратив керування над транспортним засобом, що спричинило виїзд автомобіля за межі дороги є таким, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Оскільки автомобіль з реєстраційного обліку як транспортний засіб не знятий, слідчий повинен оголосити його у розшук з метою проведення його автотехнічного дослідження.

В судовому засіданні апеляційного суду потерпіла ОСОБА_7 підтримала подану нею апеляційну скаргу, просила її задовольнити, ухвалу слідчого судді та постанову слідчого скасувати. Вважала, що досудове розслідування проведено не в повному обсязі, оскільки вона впевнена в тому, що її сина ОСОБА_10 було вбито, а за ст. 115 КК України розслідування проведено так і не було.

Представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 підтримав, наполягав на її задоволенні, вважав, що органом досудового розслідування не виконані вказівки, викладені в ухвалах слідчих суддів та апеляційного суду щодо необхідності розслідування заяви ОСОБА_7 за фактом смерті ОСОБА_10 за ст. 155 КК України. Разом з тим пояснив, що йому відомо, що під час проведення досудового розслідування після чергового скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження слідчим було змінено правову кваліфікацію у кримінальному провадженні з ч. 2 ст. 286 КК України на ч. 1 ст. 115 КК України, але постановою прокурора вказане рішення слідчого було скасоване і ухвалою слідчого судді, яка не підлягає апеляційному оскарженню, скаргу ОСОБА_7 на вказану постанову прокурора було залишено без задоволення. Також представник потерпілої підтвердив, що під час розгляду слідчим суддею Ленінського районного суду м. Запоріжжя скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого про закриття провадження єдиним заявленим клопотанням було клопотання про долучення до матеріалів провадження письмових пояснень ОСОБА_7 , яке судом було задоволено, інших будь-яких клопотань, в тому числі і про допит свідків, в судовому засіданні заявлено не було.

Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги, постанову слідчого про закриття провадження вважав законною, обґрунтованою і прийнятою на підставі належної оцінки доказів, які зібрані в даному кримінальному провадженні у вичерпному обсязі. Також прокурор пояснив, що постанову слідчого про зміну правової кваліфікації з ч. 2 ст. 286 КК України на ч. 1 ст. 115 КК України було скасовано, але продовжуючи проведення розслідування, орган досудового розслідування перевірив належним чином всі обставини події, в тому числі було перевірено версії потерпілої ОСОБА_7 про умисне убивство ОСОБА_10 з корисливих мотивів, з мотивів помсти та з мотивів особистих неприязних стосунків, але жодна з вказаних версій свого підтвердження не знайшла.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень кримінального процесуального кодексу України, закриття кримінального провадження - є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається за наявності обставин, що виключають кримінальне провадження. Тому, таке рішення можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Судове рішення відповідно до ст. 370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Наведені вимоги закону слідчим та слідчим суддею дотримані.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_7 слідчий, суддя керувався тим, що доводи останньої є необґрунтованими, а постанова слідчого про закриття кримінального провадження винесена після вжиття всіх необхідних заходів, спрямованих на повне, об`єктивне і всебічне досудове розслідування обставин ДТП і відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Таке рішення суду першої інстанції колегія суддів вважає законним та обґрунтованим з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про формальний підхід слідчого до з`ясування обставин у кримінальному провадженні є надуманими та спростовуються матеріалами провадження.

Так, згідно витягу з ЄРДР 22 липня 2013 року було зареєстроване кримінальне провадження № 0000426 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставинами якого 22 липня 2013 року близько 02.00 годині ОСОБА_10 , керуючи автомобілем «ЗАЗ-110307» р.н. НОМЕР_1 , рухався по вул. Таганській в м. Запоріжжі з боку о. Хортиця в напрямку вул. Кремлівської та біля електроопори № 84 скоїв наїзд на правий бордюрний камінь, виїхав за межі проїзної частини, скоїв наїзд на електроопору та перевернувся. В наслідок ДТП ОСОБА_10 , від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці ДТП (а.с. 3 м.к.п.).

Постановою слідчого від 23.08.2013 року вказане кримінальне провадження було закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, оскільки слідчим було встановлено, що ДТП сталася внаслідок порушення самим водієм ОСОБА_10 вимог п. 2.9а, 12.1 ПДР України (а.с. 1 м.к.п.).

Скасовуючи вказану постанову слідчого про закриття кримінального провадження, слідчий суддя в ухвалі від 18.10.2013 року вказав на неповноту досудового розслідування, яка полягала в тому, що не була опитана заявниця ОСОБА_7 , не був допитаний свідок ОСОБА_28 , не було встановлено особу, яка була свідком події, а також не було встановлено особу, яка викликала бригаду швидкої медичної допомоги. Також неповнота досудового розслідування полягала в тому, що не було проведено експертиз щодо технічного стану автомобілю, не було проведено відтворення обставин ДТП (а.с. 43 м.к.п.).

На виконання вказівок, викладених в ухвалі слідчого судді слідчим було залучено та допитано в якості потерпілої ОСОБА_7 (а.с. 51), повторно допитано свідка ОСОБА_13 (а.с. 60), допитано свідка ОСОБА_15 (а.с. 64-65), допитано свідка ОСОБА_16 , а також встановлено, що провести слідчий експеримент за участю ОСОБА_16 неможливо, оскільки він не був очевидцем події, а автотехнічну експертизу автомобіля провести неможливо, оскільки він наприкінці вересня 2013 року був розібраний та проданий по частинам (а.с. 53, 63).

Постановою слідчого від 26 грудня 2013 року кримінальне провадження № 0000426 повторно було закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с. 85 м.к.п.)

Ухвалою слідчого судді від 16 січня 2014 року вказану постанову слідчого про закриття кримінального провадження було скасовано через наявність суперечностей в показах свідка ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , а також через те, що не було встановлено особу, яка викликала швидку медичну допомогу. Крім того, було встановлено неповноту досудового розслідування, яка полягала в тому, що не було проведено експертних досліджень щодо технічного стану автомобілю та відтворення обставин ДТП (а.с. 92 м.к.п.).

На виконання вказівок про проведення слідчих (розшукових) дій слідчим було допитано свідка ОСОБА_17 (а.с. 96), проведено одночасний допит потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_16 (а.с. 98), проведено слідчий експеримент зі свідком ОСОБА_16 (а.с. 101), допитано свідка ОСОБА_18 (а.с. 141), проведено одночасний допит свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_15 (а.с. 116), проведено огляд подвір`я, на якому ОСОБА_15 розбирав автомобіль (а.с. 119-122) і оскільки інших доказів, які могли б вплинути на результати досудового розслідування встановлено не було, постановою від 26 березня 2014 року кримінальне провадження було закрито (а.с. 127 м.к.п.).

Скасовуючи вказану постанову слідчого про закриття кримінального провадження, суд апеляційної інстанції в ухвалі від 3 липня 2014 року зазначив, що ОСОБА_7 неодноразово під час проведення досудового розслідування зверталась із заявами про вчинення умисного вбивства ОСОБА_10 , але відомості, на яких вона наполягала, в ЄРДР внесені не були (а.с. 135-136 м.к.п.).

Продовжуючи досудове розслідування, на виконання вказівок керівника органу досудового розслідування, слідчий повторно допитав ОСОБА_7 в якості потерпілої (а.с. 138-140), допитав свідків ОСОБА_13 (а.с. 141-144), ОСОБА_16 (а.с. 145-147), допитав свідка ОСОБА_19 (а.с. 148-151), ОСОБА_27 (а.с. 152-155), ОСОБА_17 (156-158), ОСОБА_29 (слідчого, який здійснював огляд місця події а.с. 166-168), допитав свідка ОСОБА_23 , який на місці події оглядав автомобіль (а.с. 169-171), призначив проведення судової автотехнічної експертизи (а.с. 177-181) і з урахуванням отриманих доказів, в тому числі, надавши оцінку доводам потерпілої щодо умисного пошкодження гальмівної системи чи рульового механізму, які свого підтвердження в ході досудового розслідування не знайшли, постановою від 19 листопада 2014 року кримінальне провадження закрив за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 182-185).

Скасовуючи цю постанову слідчого про закриття кримінального провадження, в ухвалі від 22 січня 2015 року апеляційний суд зазначив, що рішення про закриття кримінального провадження без внесення в ЄРДР заяв матері потерпілого про його умисне вбивство, об`єднання такого провадження з кримінальним провадженням № 0000426 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, всебічного розслідування обставин смерті водія за кожним повідомленням про вчинення кримінального правопорушення в одному провадженні, завжди буде свідчити про неповноту досудового розслідування щодо обставин смерті водія (а.с 191-192 м.к.п.).

З метою розслідування додаткових версій смерті ОСОБА_10 , а саме його навмисного вбивства шляхом пошкодження його автомобіля, що було вчинено на ґрунті особистих неприязних відносин, а також що було пов`язане з його професійною діяльністю, постановою від 15 травня 2015 року слідчим було змінено правову кваліфікацію у кримінальному провадженні № 0000426 з ч. 2 ст. 286 КК України на ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 197-198 м.к.п.).

Постановою старшого прокурора прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_30 від 20 травня 2015 року вказану постанову слідчого про зміну правової кваліфікації у кримінальному провадженні було скасовано (а.с. 201).

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 4 серпня 2015 року скаргу ОСОБА_7 на вказану постанову прокурора про скасування постанови слідчого про зміну правової кваліфікації було залишено без задоволення (а.с. 274), але матеріали кримінального провадження свідчать, що у подальшому під час проведення досудового розслідування, органом досудового розслідування ретельно та в повному обсязі було перевірено версію потерпілої щодо можливого умисного вбивства її сина ОСОБА_10 .

Зокрема було допитано в якості свідків знайомих та сусідів ОСОБА_10 ОСОБА_20 , ОСОБА_31 , ОСОБА_21 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , які показали, що тривалий час добре знають як ОСОБА_10 так і його дружину ОСОБА_13 , охарактеризували їх стосунки, як нормальні сімейні та показали, що про наявність будь-яких погроз ОСОБА_10 їм за життя не повідомляв (а.с. 204-218 м.к.п.).

Було повторно допитано в якості свідка дружину ОСОБА_10 ОСОБА_13 , та його батька ОСОБА_36 , які своїми показами також не підтвердили версію ОСОБА_7 про умисне вбивство ОСОБА_10 (а.с. 326-328, 336-339, 341-343).

Також було допитано експерта ОСОБА_24 , який показав, що гранична безпечна швидкість руху автомобіля на даній дільниці дороги дорівнюється 144,1 154,1 км/год (а.с. 349-350), та експерта ОСОБА_23 , який показав, що в результаті огляду місця події не було встановлено несправності тормозної системи автомобіля (а.с. 351-352), повторно допитано свідка ОСОБА_15 , який показав, що автомобіль мав значні пошкодження кузову внаслідок ДТП, але гальмівна система та рульовий механізм пошкоджень не мали (а.с. 356-358).

Органом досудового розслідування було зібрано та досліджено відомості щодо майнового стану ОСОБА_10 , відомості щодо майна, яке перебувало у власності благодійного фонду, відомості щодо майна, належного його дружині ОСОБА_13 , з`ясовано, чи звертався за життя ОСОБА_10 із будь-якими заявами до правоохоронних органів, перевірено версію, чи були у ОСОБА_10 за життя боргові зобов`язання, проведено інші слідчі та розшукові дії і відомості, отримані під час досудового розслідування, спростували версію слідства щодо навмисного вбивства ОСОБА_10 з мотивів помсти, конфліктів в родині, або з метою заволодіння його майном.

За таких обставин, судова колегія вважає, що досудове розслідування проведено повно та всебічно з ретельною перевіркою версій потерпілої щодо можливого умисного вбивства її сина ОСОБА_10 , а постанова старшого слідчого СВ Ленінського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 від 15 березня 2016 року про закриття кримінального провадження базується на дійсних обставинах кримінального провадження, в якій наведені достатні докази та мотиви, з яких слідчий дійшов висновку про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Що стосується безпосередньо доводів апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_7 , на скасування ухвали слідчого судді та постанови слідчого про закриття кримінального провадження, то судова колегія вважає їх необґрунтованими та повністю спростованими дослідженими матеріалами кримінального провадження, а також поясненнями учасників судового розгляду.
Так з журналу та аудіозапису судового засідання від 7 червня 2016 року вбачається, що під час розгляду скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження єдиним клопотанням її представника було клопотання про долучення до матеріалів провадження письмових пояснень ОСОБА_7 , яке судом було задоволено. Інших будь-яких клопотань, в тому числі і щодо допиту свідка ОСОБА_25 , в судовому засіданні суду першої інстанції ні ОСОБА_7 , ні її представником адвокатом ОСОБА_8 заявлено не було.
З урахуванням наведеного судова колегія вважає безпідставними апеляційний довід ОСОБА_7 про неповноту судового розгляду, порушення принципу змагальності сторін під час судового розгляду, а також свободи у поданні своїх доказів.
Щодо апеляційного доводу про неповноту досудового розслідування, яка полягає у не проведенні експертного дослідження автомобіля, на що неодноразово вказували слідчі судді в ухвалах, на що також посилається в апеляційній скарзі ОСОБА_7 , то вказаний довід також не може бути підставою для скасування постанови слідчого, оскільки матеріали кримінального провадження свідчать проте, що автомобіль був розібраний та розпроданий по частинам, на що неодноразово вказував свідок ОСОБА_15 , факт продажі вказаній особі автомобілю дружиною ОСОБА_10 ОСОБА_13 підтвердив свідок ОСОБА_37 . За місцем проведення розборки автомобілю слідчим проведено огляд, в результаті якого автомобіль ЗАЗ 110307 виявлений не був (а.с. 119-122). Таким чином, об`єкт для проведення експертного дослідження відсутній і не проведення експертного дослідження автомобіля за таких обставин не можливо вважати неповнотою проведеного досудового розслідування, яку можливо усунути.
Що стосується невиконання вказівок про невнесення в ЄРДР відомостей з правовою кваліфікацією за ст. 115 КК України, то судова колегія приходить до наступних висновків.
Відповідно до п. 2.9. Положення «Про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань», затвердженого Наказом Генерального прокурора України від 17.08.2012 № 69, при встановленні факту проведення кримінального провадження за аналогічною заявою (дублікатом), повідомленням про кримінальне правопорушення слідчий приєднує матеріали до раніше облікованого кримінального провадження без подальшого врахування їх у звітності. Із довідника 1 автоматично вибираються відомості - "дублікат заяви" (додаток 7). Цей порядок поширюється на випадки отримання з різних джерел заяв, повідомлень про вчинення одного і того самого кримінального правопорушення.
Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України за фактом ДТП, в наслідок якої настала смерть водія ОСОБА_10 до ЄРДР внесені були 22 липня 2013 року за інформацією оператора 102, якому надійшло повідомлення лікаря СМП № 6 про смерть водія на місці ДТП (а.с. 3-5 м.к.п.)
Заяви ОСОБА_7 про вчинення злочину, передбаченого п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, адресовані Начальнику Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області від 23 жовтня 2013 року та прокурору Ленінського району м. Запоріжжя від 6 листопада 2013 року (а.с. 70-72, 81-83) зареєстровані та приєднані до матеріалів раніше облікованого кримінального провадження за ч. 2 ст. 286 КК України.
Надані слідчому письмові вказівки про проведення слідчих (розшукових) дій (а.с. 88-90, 131-132, 164-165, 194-196 м.к.п.), а також протоколи слідчих дій і процесуальні рішення, наявні в матеріалах кримінального провадження, свідчать про те, що в подальшому досудове розслідування проводилось з урахуванням версій про умисне вбивство ОСОБА_10 , викладених в заявах про вчинення злочину потерпілої ОСОБА_7 .
З урахуванням наведеного судова колегія не вбачає неповноти досудового розслідування обставин смерті водія ОСОБА_10 .
Що стосується доводів ОСОБА_7 про неповноту досудового розслідування, яка полягає в не проведенні експертного дослідження автомобіля, а також необхідності оголошення розшуку цього автомобіля, то з ними судова колегія погодитися не може також, оскільки матеріали кримінального провадження свідчать про те, що вказаний автомобіль як можливий об`єкт експертного дослідження відсутній, оскільки він був розібраний та проданий по частинам. З урахуванням наведеного підстави для подальшого проведення досудового розслідування в цьому напрямку з об`єктивних причин відсутні.

Що стосується апеляційного доводу потерпілої про те, що закриваючи провадження слідчий взяв до уваги неправдиві покази свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_26 , ОСОБА_21 , ОСОБА_27 , оскільки вони дали покази під впливом з боку ОСОБА_13 , то судова колегія такі довід також вважає необґрунтованим, оскільки по-перше оцінка доказів у кримінальному провадженні у відповідності до ст. 94 КПК України є виключною прерогативою слідчого, прокурора, слідчого судді і суду, і по-друге істотних протиріч покази вказаних свідків не містять і узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження, тому слідчим цім показам зроблено вірну оцінку.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що слідчим в достатній мірі перевірено фінансовий стан благодійного фонду для того щоб зробити обґрунтований висновок про відсутність мотиву вбивства ОСОБА_10 з метою заволодіння його майном.

Також матеріали провадження свідчать про те, що слідчим на виконання вказівок керівника органу досудового розслідування отримано відомості від операторів мобільного зв`язку (а.с. 537-541).

Оскільки внаслідок проведення досудового розслідування в повному обсязі слідчим було встановлено відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, слідчим було прийнято єдине вірне процесуальне рішення про закриття кримінального провадження.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 7 червня 2016 року, якою відмовлено ОСОБА_7 у задоволенні скарги про скасування постанови старшого слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП у Запорізькій області ОСОБА_9 від 15 березня 2016 року про закриття кримінального провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України залишити - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4