Справа №639/3984/16-к
Провадження №1-кп/639/303/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 травня 2016 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за №0000319 від 05.02.2016 року у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
01.02.2016 року приблизно о 05 годині ОСОБА_4 , з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів, маючи єдиний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме: двох металевих секцій забору, цілеспрямовано прийшов до КЗОЗ «ХМЛ №3», розташованого за адресою: м. Харків, пров. Ново-Баварський, 90. Далі, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, діючи в умовах темного часу доби, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та не може йому завадити довести протиправний умисел до кінця, використовуючи в якості знаряддя злочину заздалегідь приготовлений металевий лом, відламав одну секцію металевого забору. Після цього, ОСОБА_4 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник та розпорядився в подальшому викраденим на власний розсуд.
В подальшому ОСОБА_4 04.02.2016 року приблизно о 05 годині, продовжуючи свої протиправні дії, охоплені єдиним, раніше виниклим злочинним умислом, спрямованим на викрадення чужого майна, а саме: двох металевих секцій забору, знову цілеспрямовано прийшов до КЗОЗ «ХМЛ №3», розташованого за адресою: м. Харків, пров. Ново-Баварський, 90. Далі, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи в умовах темного часу доби, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та не може йому завадити довести протиправний умисел до кінця, використовуючи в якості знаряддя злочину заздалегідь приготовлений металевий лом, відламав одну секцію металевого забору. Після цього, ОСОБА_4 , звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись в подальшому викраденим на власний розсуд.
В результаті злочинного діяння ОСОБА_4 завдав КЗОЗ «ХМЛ №3» матеріальну шкоду на суму 700,00 грн., що підтверджено висновком судово-товарознавної експертизи №2082 від 26.02.2016 року.
11.05.2016 року між представником потерпілого КЗОЗ «ХМЛ №3» ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 на підставі ст.ст.468, 469, 471, 473 КПК України укладена угода про примирення. Згідно з укладеною угодою ОСОБА_4 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжка). Потерпіла сторона будь-яких претензій матеріального та морального характеру до підозрюваного ОСОБА_4 з приводу скоєння злочину не має.

Сторонами погоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік, із застосуванням ст.75, 76 КК України зі звільненням його від відбування покарання з випробовуванням.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступних обставин.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Вимогами ч.3 ст.469 КПК України встановлено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину та погоджується на призначення узгодженого покарання.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, відповідно до статті 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Потерпілий будь-яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, що підтверджується матеріалами кримінального провадження та наданою письмовою заявою ОСОБА_5 від 27.05.2016 року.

Прокурор під час судового засідання зазначив, що укладена угода про примирення відповідає вимогам закону та може бути затверджена судом.

Суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч.5 ст.474 КПК України. Обвинувачений розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст.473 КПК України. Судом встановлено, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст угоди відповідає вимогам ст.471 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація злочину є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про примирення та примирилися, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч.7 ст.474 КПК України.

Таким чином, дії ОСОБА_4 підлягають кваліфікації за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про особу обвинуваченого, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з підсудного по справі в порядку ст.124 КПК України.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення від 11.05.2016 року по кримінальному провадженню №0000319 від 05.02.2016 року, укладену між представником потерпілого КЗОЗ «ХМЛ №3» ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п.2, 3 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведену експертизу на загальну суму 307,50 грн. (триста сім гривень 50 коп.) (к/п а.с.36).

Речові докази по кримінальному провадженню: секцію металевого забору вважати повернутим КЗОЗ «ХМЛ №3» як законному власнику, металевий лом довжиною 1,5 метри знищити як знаряддя злочину (к/п а.с.24,49).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів із дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити (направити) прокурору, обвинуваченому та потерпілому.

Суддя ОСОБА_1