АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 , ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10
представника потерпілого ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційнимискаргами захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 01 липня 2016 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 01 липня2016 року,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Чернігівського районного суду Чернігівської обл. 11.10.2012 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі, 29.09.2014 року звільненого умовно-достроково на 4 місяці 27 днів,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою у Київському СІЗО залишено без зміни.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого вироком Дніпровського районного суду міста Києва 14.02.2011 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі, 25.03.2014 звільнився по відбуттю строку покарання,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Запобіжний захід ОСОБА_8 у виді тримання під вартою у Київському СІЗО залишено без зміни.

Судом визнано доведеним, що 29.06.2015 року близько 13год. 40 хв. обвинувачений ОСОБА_7 , неподалік буд. № 7 по вул. Данькевича в м. Києві з кошика дитячого візка ОСОБА_12 повторно відкрито викрав чуже майно потерпілої на загальну суму 5240 грн.
Крім цього, 18.02.2016 року близько 00 год. 30 хв. обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за попередньою змовою повторно відкрито із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої ОСОБА_13 , що виразилось у застосуванні ОСОБА_8 газового балону, долаючи у такий спосіб опір потерпілої, спільними діями вирвали із рук ОСОБА_13 сумку, заволодівши її майном на загальну суму 650 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить вирок змінити та пом`якшити призначене покарання.

Обвинувачений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати, кримінальне провадження закрити у зв`язку із недоведеністю, обґрунтовуючи свої вимоги ексцесом виконавця у діях ОСОБА_7 , який застосував газовий балончик та вирвав із рук потерпілої сумку.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинувачених, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, викладених у вироку, є правильним, ґрунтується на зібраних та належним чином перевірених у суді доказах, яким суд дав належну оцінку у їх сукупності.
З огляду на доведеність винуватості вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України, що захисником ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 не оскаржується.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції у відповідності до ст. 65 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, в тому числі й ті, на які посилається захисник в апеляційній скарзі; встановивши обставину, що обтяжує покарання рецидив злочинів, дійшов обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому покарання, наближеного до мінімальної межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, належним чином вмотивувавши своє рішення у вироку.
Таке покарання, на думку колегії суддів, відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого ОСОБА_7 та буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 не обґрунтовані.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 щодо наявності в діях ОСОБА_7 ексцесу виконавця, оскільки за обставин вчинення кримінальних правопорушень, встановлених судом першої інстанції та викладених у вироку, саме ОСОБА_8 застосував газовий балончик та вирвав із рук потерпілої ОСОБА_13 сумку, - є не обґрунтованими та спростовуються матеріалами справи, з яких убачається, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 діяли спільно, узгоджено, маючи єдиний умисел, спрямований на досягнення спільної мети - відкритого заволодіння майном потерпілої із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої.
Так, потерпіла як на досудовому розслідуванні так і в судовому засіданні давала логічні, послідовні, незмінні показання про те, як обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 разом спільними діями вчинили щодо неї злочин. Підстав сумніватися у правдивості цих показань судом не встановлено.
Суд першої інстанції зібрані під час досудового розслідування докази безпосередньо дослідив у судовому засіданні, визнав їх належними, допустимими, достовірними та правильно кваліфікував дії обвинувачених за епізодом вчинення злочину щодо ОСОБА_13 з чим і погоджується колегія суддів.
Як убачається із вироку, суд призначив ОСОБА_8 покарання із дотриманням вимог ст. 65 КК України, яке відповідає меті покарання у розумінні ст. 50 КК України.
На підставі наведеного, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягають, а вирок як законний та обґрунтований необхідно залишити без зміни.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 01 липня 2016 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 - без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних спр ав протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
_____________ _____________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2

Справа № 11-кп/796/1563/2016 Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України
Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_14
Доповідач: ОСОБА_1