В И Р О К
Іменем України

18.11.2016 року м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора - ОСОБА_4 ,

адвоката - захисника - ОСОБА_5 ,

представника потерпілої - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м.Одеси обвинувальний акт по матеріалам кримінального провадження №0000290 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, українця, маючого середньотехнічну освіту, неодруженого, працюючого продавцем продовольчих товарів ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

13 травня 2016 року в Суворовському районі м.Одеси приблизно о 07 годині 10 хвилин, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння (3,27 ‰ еталону в сечі), тим самим позбавивши себе можливості адекватно сприймати дорожню обстановку та контролювати рух керованого ним автомобілю «Nissan Primera», д/н НОМЕР_1 , будучи не уважним, не стежачи за дорожньою обстановкою, керуючи вказаним легковим автомобілем, здійснював рух по правому ряду вул.Дніпропетровська дорога з боку вул..Ген.Бочарова в напрямку вул..Паустовського.

Наближаючись до закруглення проїзної частини з небезпечною швидкістю, приблизно 135 км/год, яка більше ніж в двічі перевищувала дозволену швидкість руху (60 км/год) в населених пунктах, ігноруючи вимоги ПДР та не прийнявши вчасно заходів до заниження небезпечної швидкості, внаслідок чого втратив контроль над керуванням транспортного засобу, що призвело до наїзду на пішохода ОСОБА_8 , яка перетинала проїзну частину вул..Дніпропетровська дорога, рухаючись зліва направо по ходу руху вказаного автомобілю у невстановленому для переходу місці. Після скоєння наїзду на пішохода, водій ОСОБА_7 виїхав на правий тротуар, де скоїв наїзд на металеву огорожу.

Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_8 загинула на місці пригоди.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №37 (274) від 01.06.2016 року, на трупі ОСОБА_8 виявлені ушкодження:

-відкрита черепно-мозкова травма: садна голови, крововиливи в м`які тканини голови, під м`які мозкові оболонки, переломи кісток черепу;

-закрита травма тулубу: садна передньої поверхні грудної клітини та живота, переломи правої ключиці, 4-го грудного хребця, переломи правих та лівих ребер з розривами плеври, крововиливи в плевральні та черевну порожнини, крововиливи під плевру воріт легень, розриви селезінки, печінки;

-травма кінцівок: закриті переломи кісток верхніх та нижніх кінцівок, садна, синці верхніх та нижніх кінцівок.

Множинність, поєднаність, поліморфізм та локалізація ушкоджень у ОСОБА_8 свідчать про те, що вони могли утворитися внаслідок транспортної травми, а саме при зіткненні рухаючогося транспортного засобу з пішоходом.

Смерть ОСОБА_8 знаходиться у причинному зв`язку з травмою, яка виникла при дорожньо-транспортній пригоді у вигляді поєднаної травми голови, тулуба і кінцівок, та наступила від травматичного шоку, на що вказує: нерівномірне кровонаповнення органів, порушення гемодинаміки мікроциркуляторного русла, «шокова нирка», набряк мозку, легенів.

Відповідно до висновку автотехнічної експертизи обставин наїзду автомобіля на пішохода №3284 від 12.07.2016 року, відповідно запису камери зовнішнього спостереження придорожньої будівлі поблизу місця ДТП, швидкість автомобіля «Nissan Primera», д/н НОМЕР_1 , в умовах пригоди перед початком гальмування зіставляла біля 135 км/год. В умовах пригоди належні дії водія автомобілю «Nissan Primera», д/н НОМЕР_1 , регламентувалися вимогами пунктів 12.4 та 12.3 ПДР, відповідно яким водію слід було рухатися зі швидкістю не більше 60 км/год, і з моменту виникнення небезпеки для руху застосувати гальмування. По заданих вихідних даних водій автомобілю належним виконанням вимог пунктів 12.4 та 12.3 ПДР мав гарантовану технічну можливість уникнути наїзду на пішохода.

Таким чином, водій ОСОБА_7 своїми діями допустив порушення вимог п.п.2.3 «б», 2.9 «а», 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху, що зобов`язують водія:

п.2.3 «б» «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування ним у дорозі»;

п.2.9 «а» «Водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин»;

п.12.3 «При виникненні небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

п.12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год».

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених в обвинувальному акті обставин визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, не оспорював обставин скоєння кримінального правопорушення, та пояснив, що дійсно в травні місяці 2016 року в ранковий період часу він керував транспортним засобом автомобілем марки «Nissan Primera», д/н НОМЕР_1 , рухався по вул..Дніпропетровська дорога в м.Одесі, та в районі вул..Ген.Бочарова попереду нього їхала «маршрутка», видимість була обмеженою. Він не бачив, що хтось переходив дорогу, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода, як потім виявилось ОСОБА_8 . Після удару він став гальмувати, попрохав людей викликати швидку допомогу та міліцію, однак, пішохода врятувати так і не вдалось, він впав на коліна та плакав, оскільки не бажав цього.
В той же час обвинувачений не заперечував того, що напередодні разом із друзями святкував народження дитини, вживав алкогольні напої, та не зважаючи на це сів за кермо автомобілю з метою поставити авто до гаражу за місцем мешкання.
Крім того обвинувачений зазначив, що дуже шкодує про скоєне ним протиправне діяння, кається, адже не бажав завдання смерті людині, намагався попросити пробачення в потерпілих, частково відшкодував завданий збиток.
Так як, ОСОБА_7 свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази, які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз?яснені учасникам розгляду справи, суд з?ясувавши думку учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням характеризуючих матеріалів кримінального провадження.

Аналіз всіх даних, покладених в обґрунтування обвинувального акту, дозволяє суду дійти висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому злочинного діяння, і зазначені докази суд вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми для постановлення вироку.

Давши оцінку і проаналізувавши всі дані, здобуті в ході судового слідства, суд, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ст.286 ч.2 КК України за кваліфікуючими ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд, у відповідності зі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

До обставин, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить скоєння кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

До обставин, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд відносить повне визнання своєї провини обвинуваченим, щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення і сприяння в його розкритті, добровільне часткове відшкодування завданого збитку, а також характеризуючі матеріали.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує сімейний стан обвинуваченого, те, що він проживає з матір`ю, яка тяжко хворіє (інформація про що міститься в матеріалах кримінального провадження), а також те, що до здійснення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є особою раніше не судимою, вперше скоїв вищевказаний злочин.

Також при призначенні обвинуваченому покарання судом враховується думка представника потерпілої, яка в судовому засіданні зазначила, що це дуже велика втрата для її довірителя, проте вона не бажає ще одного горя для іншої родини, тому погодилась із думкою прокурора про можливість призначення обвинуваченому покарання із випробуванням, не позбавляючи при цьому його волі. Крім того, підтвердила про часткове відшкодування обвинуваченим завданих збитків, які просила врахувати у відшкодування частини моральних збитків.

Крім того при призначені покарання обвинуваченому, судом також враховується те, що як було встановлено в ході досудового розслідування - пішохід ОСОБА_8 перетинала проїзну частину вул..Дніпропетровська дорога, рухаючись зліва направо по ходу руху вказаного автомобілю у невстановленому для переходу місці, також суд враховує і поведінку обвинуваченого після скоєної дорожньо-транспортної пригоди.

Більш того, судом враховується положення п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, відповідно до якого при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Відповідно ж до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання суд також враховує, що відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, проаналізувавши докази матеріалів кримінального провадження, враховуючи суспільну небезпеку скоєного, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , стану його здоров`я, сімейного стану, обставини скоєного кримінального правопорушення, беручи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, і вважає можливим застосувати до нього дію ст.75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням.

У той же час, відповідно до вимог ст.76 ч.1 п. 2, ч.2 п.2 КК України, з метою контролю за поведінкою засудженого для встановлення факту його виправлення, суд вважає за необхідне покласти на засудженого ОСОБА_7 обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Крім того, при призначенні покарання, а саме вирішення питання пов`язаного з позбавленням права керування транспортними засобами або без такого, судом враховується та обставина, що ОСОБА_7 , як було встановлено судом та підтверджено в судовому засіданні самим обвинуваченим, право на керування транспортними засобами він отримав в 2013 році, з 2014 року розпочав управління автомобілем, та не маючи достатнього стажу керування транспортними засобами, здійснюючи управління джерелом підвищеної небезпеки, допустив значне перевищення швидкості руху автомобілю, при цьому ще й перебував у стані алкогольного сп`яніння, що призвело до страшних наслідків, та свідчить про грубе порушення обвинуваченим Правил дорожнього руху України, тому суд приходить до висновку про необхідність позбавлення права керування транспортними засобами обвинуваченого ОСОБА_7 ..

Суд вважає цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди заявлений потерпілою ОСОБА_9 на суму 75733 грн 00 коп повністю доведеним і підлягаючим задоволенню, оскільки у процесі судового слідства беззаперечно було встановлено, що саме протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_7 було заподіяно зазначений матеріальний збиток.

Крім того, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої також підтверджені документально витрати на правову допомогу 7800 грн

При вирішенні питання пов`язаного з відшкодуванням заподіяних потерпілій ОСОБА_9 моральних збитків, судом враховується той факт, що в ході проведення судового розгляду не було наведено суду належного обґрунтування та доказового підтвердження завдання моральної шкоди саме на суму 500000 грн., однак в той же час судом все ж таки приймається до уваги, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпіла, яка хворіє, є інвалідом 3-ї групи, втратила матір, внаслідок чого отримала психологічний стрес, погіршення стану здоров`я, а також вимушена переживати події скоєного ДТП як в ході досудового розслідування та судового розгляду справи.

За таких обставин, з врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення цивільного позову про відшкодування морального збитку в розмірі 250000 грн, з відрахуванням часткового виплаченого обвинуваченим збитку 72000 грн, що підтверджується відповідними документами. А також суд приймає до уваги виплату обвинуваченим витрат на проведення експертиз у сумі 2642 грн 60 коп.

Питання про долю речових доказів по даним матеріалам кримінального провадження, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст. 370, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

У відповідності до ст.ст.75, 76 ч.1 п.2, ч.2 п.2 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбуття покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки.

Зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 75733 грн - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 75733 грн 00 коп.
Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_9 про відшкодування витрат на правову допомогу 7800 грн - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 витрати на правову допомогу в сумі 7800 грн 00 коп.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди на суму 500000 грн - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 250000 грн, з відрахуванням виплаченого 72000 грн, остаточно стягнути 178000 грн

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 16.05.2016 року, на автомобіль марки «Nissan Primera», д/н НОМЕР_1 , - скасувати, та повернути його за належністю.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1