Провадження № 1-кс/344/3371/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000052 від 25.03.2015р., -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого покликався на те, що солдат ОСОБА_5 25.11.2014р. о 08год. 00хв., проходячи військову службу за мобілізацією, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) з лікувального закладу та ухилявся від проходження військової служби до 08 год. 00 хв. 27.03.2015р., тобто тривалістю понад один місяць, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

Крім цього він підозрюється в тому, що 06.04.2015р. близько 18год. 00хв., проходячи військову службу за мобілізацією, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), та продовжує незаконно перебувати поза її межами, проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України (в редакції закону від 12.02.2015р.) дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

03.06.2015р. відносно солдата ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 407, ч. 3 ст. 408 КК України.

Матеріалами клопотання зазначено, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування, так як він проживає на значній відстані від місця знаходження органу досудового розслідування, місце знаходження його не відомо, про це також свідчить сам факт самовільного залишення військової частини та переховування на даний час; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки останні є його співслужбовцями, про яких йому відомо; залишаючись на волі підозрюваний має можливість вчиняти інші кримінальні правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки проживає може не прибувати на виклики, посилаючись на різні нібито форс-мажорні чи поважні обставини, таким чином затягуючи хід досудового розслідування, тому, з метою запобігання вказаним ризикам, на думку прокурора є необхідність в застосуванні щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам.

Прокурори ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримали, покликаючись на викладені в ньому обставини, просили клопотання задоволити.

В судовому засіданні захисник підозрюваного клопотання заперечила, оскільки вважає наведені ризики не доведеними, не заперечивши при цьому обґрунтованості підозри, просила врахувати характеризуючи особу підозрюваного дані, наявність у нього постійного місця проживання та роботи, і застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши прокурорів, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів клопотання вбачається, що 03.06.2015р. військовою прокуратурою Івано-Франківського гарнізону ОСОБА_5 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, один з яких є тяжким, відповідальність за які передбачено ч. 3 ст. 407, ч. 3 ст. 408 КК України, зокрема максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 11.08.2016р. надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

04.09.2016р. о 11год. 00хв. ОСОБА_5 затримано на підставі ухвали слідчого судді від 11.08.2016р.

Прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 вказаних злочинів, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, відсутність у підозрюваного постійного місця роботи, відсутність судимості.

В той же час прокурором в судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.

Так, згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України більш м`яким запобіжним заходом є домашній арешт, який згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Крім цього, ч. 5 ст. 194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного.

Відтак з метою забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданим ризикам, вважаю, щодо останнього достатньо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому у період доби з 22год. 00хв. по 07год. 00хв. залишати житло, з покладенням на нього додаткових обов`язків, і саме такий запобіжний захід може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Ч. 6 ст. 181 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Строк досудового розслідування з урахуванням часу його зупинення закінчується 14.10.2016р.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 205, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Клопотання задоволити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонити йому у період доби з 22год. 00хв. по 07год. 00хв. залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися з м. Київ, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) здати до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну, -

та роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

В решті вимог клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді діє до 14 жовтня 2016 року включно та підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Виконання ухвали доручити відповідному органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 , а контроль за її виконанням покласти на прокурора військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 06 вересня 2016 року.