Справа № 595/983/16-к
Провадження №1-кп/595/92/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.06.2016

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000069 від 24 лютого 2016 року, по обвинувальному акту щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня-спеціальна, неодруженого, непрацюючого,не судимого,

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, не судимого,

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України,

В С Т А Н О В И В:

23 лютого 2016 року в період часу з 09 години до 15 години, ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , перебуваючи в 55 кварталі лісового масиву Язловецького лісництва ДП «Бучацьке лісове господарство», за межами населеного пункту, на території Дулібівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області в порушення правил охорони розробки надр, передбачених ст. 16 Кодексу України про надра, яка встановлює загальні правила ліцензування діяльності стосовно використання надр, не маючи спеціального дозволу, всупереч ст.ст. 19, 20 Кодексу України про надра, ст.ст. 57, 125, 1 26 Земельного кодексу України, які встановлюють порядок виникнення права використання земельної ділянки, а також порушивши вимоги ст. 56 Кодексу України про надра, які стосуються основних правил охорони надр, не маючи спеціального дозволу на роботу з видобутку корисних копалин, діючії умисно та переслідуючи корисливий мотив, за допомогою молота, лома та лопати із наявного котловану незаконно видобули 0,5 метра кубічних пісковику, який згідно довідки «Західукргеологія» ПАК «Надра України» №01-402/10 від 30.03.2016 року та постанови Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 року (в редакції від 28.12.2011 року №1370) «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення.

Такі умисні дії обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано вірно за ч.2 ст. 240 КК України, як незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

24 травня 2016 року згідно вимог ст.472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості між прокурором Монастириського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000069 від 24 лютого 2016 року, та обвинуваченими у цьому проваджені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з участю захисника ОСОБА_6 .

Згідно даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч.2 ст.240 КК України, істотних для даного кримінального правопорушення обставин та покарання, яке повинні понести ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Угодою передбачено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, встановлені ст.476 КПК України.

Вислухавши учасників кримінального провадження, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд вважає, що угода підлягає до затвердження з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обгрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, яке відповідно до вимог ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розуміють права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, про що вони підтвердили під час судового засідання.

Також судом встановлено, що за умовами даної угоди міра покарання визначена відповідно до вимог ст.65 КК України, враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винних, обставину, яка пом`якшуює покарання, а саме, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадження може бути укладено угоду про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до вимог ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до вимог ч.5 ст.469 КПК України укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і призначення обвинуваченим узгодженої сторонами кримінального провадження міри покарання.

Керуючись ст.ст.314,373,374,474,475 КПК України, суд

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 24 травня 2016 року між прокурором Монастириського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000069 від 24 лютого 2016 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.240 КК України, призначити узгодженне сторонами покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1(один) рік та покласти на нього такі обов`язки :

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.240 КК України, призначити узгодженне сторонами покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1(один) рік та покласти на нього такі обов`язки :

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Речові докази дві штикові лопати, одну совкову лопату, два металеві ломи та одну кувалду, які знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів Бучацького відділення поліції Теребовлянського відділу ГУНП в Тернопільській області повернути власникам.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учасники кримінального провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1