Ухвала іменем україни 09 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2015 року відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Апеляційного суду Сумської області від 05 серпня 1999 року.

У касаційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу апеляційного суду й призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги ОСОБА_4 мотивує тим, що суд безпідставно не визнав нововиявленими обставинами його посилання на незаконність ухвали, оскільки суд апеляційної інстанції постановив своє рішення від 05 серпня 1999 року за відсутності обвинуваченого, захисника і прокурора. Крім того, зазначає, що суд апеляційної інстанції посилався на докази, які ні ним, ні його захисником не надавались, що, на його думку, є істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як убачається зі змісту касаційної скарги та долученої до неї копії судового рішення, ОСОБА_4 звернувся до Апеляційного суду Сумської області із заявою про перегляд ухвали щодо нього від 05 серпня 1999 року за нововиявленими обставинами.

Згідно зі статтею 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; 5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Колегія суддів апеляційного суду, перевіривши заяву ОСОБА_4 , дійшла обґрунтованого висновку про те, що ним не наведено обставин, які могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою.

Зокрема, судом зазначено, що посилання ОСОБА_4 на перегляд справи за відсутності засудженого, захисника і прокурора не може вважатись нововиявленою обставиною, оскільки це було відомо суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення й жодним чином не доводить неправильність ухвали.

Також колегією суддів спростовано доводи засудженого про посилання судом при постановленні судового рішення від 05 серпня 1999 року на обставини, які не були предметом дослідження суду першої інстанції, та зазначено, чому вони не можуть вважатись нововиявленими.

Доводи заявника про посилання судом апеляційної інстанції як на докази на ухвали Апеляційного суду Сумської області від 19 березня та 11 липня 2015 року, що, на його думку, є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, є безпідставними, оскільки такі дії, згідно з положеннями ст. 412 КПК України, не можуть вважатися істотними порушеннями вимок кримінального процесуального закону України.

Крім того, ухвалене судове рішення апеляційного суду не позбавляє можливості засудженого ОСОБА_4 повторно звернутись із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, за наявності підстав, визначених ст. 459 КПК України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи засудженого, дійшов обґрунтованого висновку, що ним не наведено обставин, які в силу ст. 459 КПК України можуть бути визнані нововиявленими, й мотивовано відмовив у задоволенні заяви засудженого, з чим погоджується і колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

На підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області від 28 грудня 2015 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3