29 лютого 2016 року Підволочиський районний суд Тернопільської області
в складі : головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9

Згідно зміненого обвинувального акту від 25 січня 2016 року, погодженого заступником керівника Кременецької місцевої прокуратури, ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він, перебуваючи з 01 березня 1985 року на посаді завідуючого гінекологічним відділенням Підволочиської клінічної центральної районної лікарні і лікарем гінекологом цієї ж лікарні та відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України « Про засади запобігання та протидію корупції» являючись суб`єктом відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, будучи працівником установи, який не є службовою особою, одержав неправомірну вигоду за вчинення дій з використанням становища, яке він займає в установі, в інтересах того, хто надає таку вигоду, а саме за проведення операції ( процедури ) штучного переривання небажаної вагітності ОСОБА_10 та нерозголошення факту проведення такої операції.
Як зазначено в обвинувальному акті, кримінальне правопорушення обвинуваченим було скоєно за наступних обставин.
27 травня 2014 року до ОСОБА_8 , як до лікаря гінеколога гінекологічного відділення Підволочиської КЦРЛ, звернувся ОСОБА_11 з питанням проведення операції ( процедури ) переривання небажаної вагітності у його знайомої ОСОБА_10 .
Під час даної розмови, яка відбувалася між обвинуваченим та свідком ОСОБА_11 в кабінеті обвинуваченого, розташованого в приміщенні гінекологічного відділення Підволочиської КЦРЛ, у ОСОБА_8 , який знав що відповідно до Наказу МОЗ № 423 від 24. 05. 2013 року « Про затвердження Порядку надання комплексної медичної допомоги вагітній жінці під час небажаної вагітності, форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення» та Наказу МОЗ № 1177 від 31.12. 2010 року «Про затвердження клінічного протоколу « Комплексна медична допомога під час небажаної вагітності», вирішення питання щодо операції ( процедури ) штучного переривання небажаної вагітності входить до його компетенції, виник злочинний умисел спрямований на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_11 , якому повідомив, що він, використовуючи своє становище, може вирішити питання щодо проведення операції ( процедури ) штучного переривання небажаної вагітності його знайомої, не розголошуючи при цьому факт проведення такої операції лише за умови передачі йому неправомірної вигоди в сумі 250 ( двісті п`ятдесят ) Євро.
ОСОБА_11 , розуміючи, що без вчинення ОСОБА_8 дій з використанням наданого йому становища, у його знайомої ОСОБА_10 не буде проведено штучного переривання небажаної вагітності, так як остання є неповнолітньою та відповідно до Наказу МОЗ № 423 від 24.05.2013 року « Про затвердження Порядку надання комплексної медичної допомоги вагітній жінці під час небажаної вагітності, форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення», штучне переривання вагітності за наявності підстав немедичного характеру здійснюють за заявою законних представників неповнолітньої, погодився на передачу йому неправомірної вигоди в сумі 250 Євро, про передачу яких вони домовились на 20.06. 2014 року.
20 червня 2014 року близько 12 год. 20 хв., згідно попередньої домовленості з обвинуваченим, ОСОБА_11 разом з своєю знайомою ОСОБА_10 в приміщенні гінекологічного відділення зустрілися з ОСОБА_8 , який, після огляду ОСОБА_10 в оглядовій кімнаті гінекологічного відділення, повідомив що процедура перериву небажаної вагітності буде проведена близько 13.00 год. того ж дня.
В цей же день, близько 12 год. 40 хв. ОСОБА_11 в приміщенні службового кабінету обвинуваченого, розташованого в приміщенні гінекологічного відділення Підволочиської КЦРЛ передав, а ОСОБА_8 умисно, з корисливих мотивів прийняв грошові кошти в сумі 250 Євро як неправомірну вигоду за проведення операції ( процедури ) штучного переривання небажаної вагітності ОСОБА_10 та не розголошення факту проведення такої операції
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вини своєї у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що 19 червня 2014 року до нього дійсно звернувся ОСОБА_11 який попросив допомогти розв`язати проблему, оскільки він хоче одружитися, а дівчина, з якою він зустрічався раніше вагітна і він боїться щоб не зруйнувати стосунки з майбутньою дружиною. Жодної розмови, жестів чи вимоги про грошову винагороду за виконану роботу між ним і ОСОБА_11 не було.
20 червня 2014 року близько 11 год. 30 хв. він, на прохання ОСОБА_11 погодився оглянути ОСОБА_10 .
Під час огляду встановив, що вагітності немає. Однак остання стверджувала, що вона робила УЗД і їй повідомили про те, що вона вагітна. Тому, враховуючи її пояснення, а також скарги на сильні болі в животі, в нього виникла підозра на можливу позаматкову вагітність, а тому запропонував пройти додаткове обстеження.
ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , вийшли з кабінету порадитись, а через деякий час повернувся лише ОСОБА_11 , який повідомив, що вони згідні на обстеження, положив гроші на стіл і вийшов з кабінету.
Він вийшов з-за столу щоб повернути залишені ОСОБА_11 грошові кошти, однак в кабінет зразу зайшли працівники міліції, один з яких, привітавшись з ним за руку, зразу вийшов з кабінету, а інші працівники почали проводити слідчі дії, які були спрямовані на його дискредитацію, про що свідчить заява ОСОБА_11 від 27 травня 2014 року про вимагання грошових коштів, хоча він вперше побачив ОСОБА_11 лише 19 червня 2014 року, а тому аж ніяк не міг 27 травня вимагати в нього гроші.
Так як всі слідчі дії були проведені з грубим порушенням вимог КПК України, підтримав заявлене клопотання про визнання зібраних під час досудового розслідування доказів недопустимими та просить визнати його невинуватим та винести виправдувальний вирок.
За змістом ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно ч.1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
У відповідності до положень ст. 62 Конституції України, винність особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Як зазначено у ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні наряду з іншим підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчиненого.
Суд, дослідивши у судовому засіданні докази, надані стороною обвинувачення, прийшов до висновку, що такі не довели участі обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.354 КК України або ж не можуть бути прийняті судом як такі.
Так, судом встановлено, що 27 травня 2014 року житель села Глещава Теребовлянського району Тернопільської області ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 написав на ім`я в. о. начальника Підволочиського РВ УМВСУ в Тернопільській області заяву, яка ніде не зареєстрована, на ній відсутня будь яка резолюція, однак містилася в матеріалах кримінального провадження і була надана суду як доказ, про притягнення до відповідальності завідуючого лікарняного відділення гінекології Підволочиської КЦРЛ ОСОБА_8 за вимагання неправомірної вигоди в сумі від 2000 ( двох ) до 5000 ( п`яти ) тисяч гривень за сприяння у вирішенні питання, що входить до його компетенції, а саме перерив вагітності у його знайомої, яка і була підставою для написання рапорту о/у СДСБЕЗ Підволочиського РВ УМВСУ у Тернопільській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_12 про надання дозволу на реєстрацію матеріалів в ЖЕО Підволочиського РВ УМВСУ у Тернопільській області , на якому є резолюція в. о. начальника Підволочиського РВ УМВСУ в Тернопільській області, адресована ОСОБА_13 « вивчити матеріали та за наявності підстав внести відомості в ЄРДР».
06. 06. 2014 року слідчим суддею апеляційного суду Тернопільської області було розглянуто клопотання слідчого СВ Підволочиського РВ УМВСУ в Тернопільській області № 462т від 05.06. 2014 року про дозвіл на проведення негласних слідчих ( розшукових ) дій. За результатами розгляду клопотання винесена ухвала про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій № 01/1116т ( згідно даних журналу № 93 дск « Обліку підготовлених документів ), що підтверджується листом № 1755/16 вх. від 23 лютого 2016 року заступника голови апеляційного суду Тернопільської області.
Свідок ОСОБА_11 , будучи допитаним в даному судовому засіданні повідомив, що в травні 2014 року до нього звернулася його знайома ОСОБА_10 і попросила допомогти вирішити питання про переривання небажаної для неї вагітності, оскільки вона не знає чия це дитина. Так як він в той час працював в Гусятині на шиномонтажі, знайомі хлопці повідомили, що в Підволочиську є лікар, який за винагороду може вирішити дане питання. Він зустрівся з лікарем, який повідомив що це буде коштувати від 3 до 5 тис. грн. і запропонував приїхати через місяць, так як в даний час він зайнятий. В червні він знов приїхав до обвинуваченого, який написав на листочку суму 200 євро, а після його запитання чи це все, перекреслив і написав 250 євро. На наступний день вони разом з ОСОБА_10 приїхали в Підволочиськ і пішли в лікарню. Після огляду лікарем, який запропонував вирішити питання з перериванням вагітності по швидше, бо це перша вагітність і плід швидко росте, він залишив в кабінеті останнього оброблені грошові кошти і вийшов з кабінету, при цьому бачив як обвинувачений притягнув гроші до себе.
Заяву в міліцію написав в травні 2014 року, після першої зустрічі з обвинуваченим.
Свідок ОСОБА_10 заявила, що в травні місяці 2014 року вона довідалася що вагітна і звернулася за допомогою до ОСОБА_11 , з яким познайомилася в березні 2014 року. Через деякий час останній повідомив їй що домовився в Підволочиську з лікарем, який погодився перервати вагітність, однак за це вимагає гроші. В червні 2014 року вони з ОСОБА_11 приїхали в Підволочиськ, так як лікар вимагав гроші в сумі 250 євро, ОСОБА_11 запропонував піти в міліцію, після того поїхали в лікарню, де її оглянув обвинувачений і повідомив, що аборт необхідно робити якнайшвидше, оскільки це перша вагітність, плід росте і з кожним днем буде важче це зробити. Так як вона, усвідомлюючи що це перша вагітність і після проведення аборту в неї може не бути дітей, сильно переживала, лікар запропонував заспокоїтись, вийти з кабінету і подумати. Вона вийшла, а ОСОБА_11 залишився в кабінеті, передав гроші і теж вийшов. В цей час в кабінет зайшли працівники міліції, а тому вона не зробила аборт.
В кінці червня 2014 року в неї стався викидень. Через два місяці після цього вона знов завагітніла і на даний час народила дитину. Народжувала в Козівській рай лікарні.
Свідок ОСОБА_14 - лікар акушер гінеколог ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомив, що він спостерігав ОСОБА_10 , яка навчалася в Дмухівській середній школі Козівського району під час її вагітності, про яку повідомили з відділу освіти Козівської РДА. При огляді вагітної та постановці останньої на облік було встановлено, що це перша вагітність. З впевненістю може ствердити що при вагітності три чотири місяці викидень без хірургічного втручання не може бути, оскільки жінка стікає кров`ю і помирає. Після аборту або викидня, жінка може завагітніти не раніше ніж через три чотири місяці.
ОСОБА_15 головний спеціаліст акушер гінеколог відділу надання медичної допомоги Департаменту охорони здоров`я Тернопільської ОДА, будучи допитаним в якості спеціаліста, повідомив, що вагітність можна діагностувати в 4-5 тижнів. Викидень в домашніх умовах, тим більше в жінки, яка ще не родила, неможливий, оскільки треба звільнити шийку матки від залишків плаценти.
При огляді жінки, лікар може встановити чи перша це вагітність, оскільки є певні особливості матки які дають можливість спеціалісту визначити першу вагітність. Крім того, при постановці вагітної жінки на облік вона сама заповнює анкету де вказує всі дані, в тому числі і яка вагітність і несе за це відповідальність. У випадку з ОСОБА_10 все свідчить про те, що до народження дитини вона не була вагітною.
З анкети вагітної, заповненої 19 вересня 2014 року самою ОСОБА_10 , яка міститься в індивідуальній картці вагітної породіллі № 196 та історії пологів № 208 ОСОБА_10 , взятої на облік в Козівській ЦКРЛ 19.09.2014 року, яка 29 квітня 2015 року народила дівчинку, вагою 3380 грам ріст 50 см. видно, що при постановці на облік свідок ОСОБА_10 повідомила, що дана вагітність є першою, заперечивши аборти, викидні.
А тому пояснення, дані ОСОБА_10 в судових засіданнях, при розгляді даного кримінального провадження щодо її вагітності та бажання зробити аборт, суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються іншими дослідженим судом доказами, в тому числі: поясненнями обвинуваченого, свідка ОСОБА_14 , анкетою вагітної, заповненою особисто нею, де вона вказувала, що вагітність від якої вона народила дитину є перша.
Суд критично оцінює також пояснення свідка ОСОБА_11 і не приймає їх до уваги щодо факту вимагання в нього грошей обвинуваченим, оскільки вони спростовуються дослідженими і перевіреними в судовому засіданні доказами. Так, перша зустріч свідка і обвинуваченого відбулася 19 червня 2014 року, хоча заява в міліцію, яка надана стороною обвинувачення, написана 27 травня.
Будучи допитаним в судовому засіданні, свідок ОСОБА_11 повідомив, що перший раз він зустрівся і мав розмову з ОСОБА_8 19 червня 2014 року, а 20 червня 2014 року приїхав разом з своєю знайомою на прийом і в цей день передав гроші обвинуваченому, які належать особисто йому, а перед тим працівники міліції обробили їх спеціальною речовиною.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 27 травня 2014 року обвинувачений і свідок не були знайомі, ніякої зустрічі і розмови щодо проведення переривання вагітності і одержання за це неправомірної вигоди між ними не відбулося і не могло відбутися, що також підтверджується розшифровкою телефонних розмов з абонентського номера НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_11 на номер телефону НОМЕР_2 ( ОСОБА_8 ) за період з 01.03.2014 року по 20.06.2014 року, з якої вбачається що розмова між цими абонентами відбувалася лише один раз 20.06. 2014 року в період з 10 год. 33 хв., на протязі 31 хв., а тому відповідно і заява від 27 травня 2014 року про ніби то вимагання неправомірної вигоди, яка стала підставою для написання рапорту о/у СДСБЕЗ та внесення даних про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та відповідно всі подальші дії працівників Підволочиського РВ УМВСУ: клопотання слідчого від 05.06.2014 року про надання дозволу на проведення негласних слідчих розшукових дій на підставі якого була постановлена ухвала слідчим суддею апеляційного суду від 06. 06.2014 року; постанова прокурора Підволочиського району Тернопільської області від 20 червня 2014 року про проведення контролю за вчиненням злочину який постановив: 1) щодо отримання доказів злочинної діяльності та повного викриття схеми, пов`язаної з вимаганням та одержанням неправомірної вигоди ОСОБА_8 та доведеності його вини у скоєнні вказаного злочину, провести контроль за вчиненням злочину у формі імітування обстановки злочину шляхом передачі грошових коштів в сумі 250 Євро із використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження; 2) проведення імітування обстановки злочину доручити працівникам СДСБЕЗ Підволочиського РВ УМВСУ в Тернопільській області із залученням за добровільною згодою заявника ОСОБА_11 ; 3) імітування обстановки злочину провести із збереженням грошових коштів та із затриманням підозрюваної особи; 4) початок проведення імітування обстановки злочину вважати розпочатим з 20 червня 2014 року по 20 серпня 2014 року; 5 ) фактичні результати проведеного імітування обстановки злочину використати як доказ у кримінальному судочинстві; 6) після завершення проведення заходів, на протязі 24 х годин підготувати протокол за результатами проведення заходів, який направити прокурору, проведені з порушенням вимог КПК України.
В протоколі огляду місця події від 20 червня 2014 року, проведеного з 13 год. 30 хв. до 14 год. 15 хв., а саме службового кабінету обвинуваченого, під час проведення якого проводилася відео зйомка, зазначено, що огляд проведено з добровільної згоди обвинуваченого, якому було завдано запитання чи отримував він які-небудь грошові кошти як незаконну винагороду та запропоновано добровільно видати належні йому особисті грошові кошти, що знаходяться при ньому та в приміщенні його кабінету, останній добровільно видав з кишені штанів грошові кошти в сумі: 5 купюр по 50 грн., 100 грн., 20, 10, 5 , 2 та 5 купюр по 1 грн. Працівниками міліції в шухляді стола було виявлено та вилучено ще 50 грн. номіналом 2 купюри по 20 грн. та 10 грн., які за повідомленням обвинуваченого також належать йому.
Крім того, на робочому столі під папкою було виявлено 250 євро, які складалися з купюр по 50 євро, серійні номери яких збігалися з серійними номерами, які були передані ОСОБА_11 для вручення обвинуваченому. Походження даних грошей ОСОБА_8 не зміг пояснити, сказавши, що не знає звідки вони взялися. В процесі огляду дані купюри були освітлені ультрафіолетовим світлом і на їх поверхні, з лицевої та тильної сторони, виявлено сліди речовини зеленого кольору. На поверхні особистих грошей ОСОБА_8 жодних слідів не виявлено.
Як вбачається з протоколу освідування особи, від 20 червня 2014 року, складеного заступником начальника СВ Підволочиського РВ УМВСУ в Тернопільській області старшим лейтенантом ОСОБА_13 , проведеного ним на підставі постанови прокурора Підволочиського району ОСОБА_7 від 20.06.2014 року з участю о/у УДСБЕЗ УМВСУ в Тернопільській області ОСОБА_20 , за згодою ОСОБА_8 було проведено освідування, під час проведення якого застосовувались технічні засоби відеозапис цифровою камерою «Sohu », а саме зроблено змиви з правої та лівої рук ОСОБА_8 за допомогою марлевих тампонів, які були поміщені в окремі пакети, типу «файли», опечатані нитками та скріплені бірками. Обвинувачений у протоколі написав зауваження, що разом з слідчим до нього в кабінет зайшов невідомий йому працівник міліції, який поздоровався з ним за праву руку і зразу вийшов з кабінету, однак на його запитання хто це був йому не відповіли ( це підтверджується також протоколом відеозапису, переглянутим в судовому засіданні ), а також неодноразовим твердженнями обвинуваченого в судових засіданнях під час розгляду даного кримінального провадження.
Судом встановлено, що вказані слідчі дії також були проведені з порушенням вимог КПК України, оскільки з переглянутого судом відеозапису вбачається, що в даному випадку мав місце не огляд, а обшук, який проводився без ухвали слідчого судді.
Невидимі при денному ( природному ) освітленні нашарування спеціальної хімічної речовини, що має люмінесценцію зелено жовтим кольором в УФ освітленні, які виявлені на лицевих та зворотніх сторонах п`яти банкнот, номінальною вартістю по 50 євро, з упаковки № 1, на марлевих тампонах, якими робили змиви з правої та лівої руки ОСОБА_8 , які знаходилися відповідно в упаковках № 2 та № 3 , мають між собою та зі зразком невидимої при денному освітленні спеціальної хімічної речовини, який знаходився в упаковці № 5, що має люмінесценцію зелено жовтим кольором в УФ освітленні на предметному скельці, спільну родову належність ( по кольору люмінесценції і якісному складу компонентів ).
На чистому марлевому тампоні ( контрольному), який знаходився в упаковці № 4, нашарувань спеціальної хімічної речовини не виявлено .
Даний висновок не може бути визнаний судом як допустимий доказ з мотивів одержання його незаконним шляхом.
Крім того, судом встановлено, що при проведенні досудового розслідування було порушено право підозрюваного на захист.
Так, в судовому засіданні встановлено, що 20 червня 2014 року ОСОБА_8 заявив клопотання про допуск до участі в справі під час проведення слідчих дій захисника.
20 червня 2014 року заступником начальника СВ Підволочиського РВ УМВСУ в Тернопільській області лейтенантом міліції ОСОБА_13 була винесена постанова про доручення призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням через Тернопільський обласний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги.
В цей же день було надано доручення адвокату ОСОБА_21 для здійснення захисту від обвинувачення особи, затриманої за підозрою у вчиненні злочину та/або відносно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Однак, як убачається з пояснень обвинуваченого та досліджених судом доказів: пам`ятки про права і обов`язки підозрюваного від 20.06. 2014 року; повідомлення про підозру від 21 червня 2014 року, яке, крім того, в порушення вимог не підписано процесуальним прокурором, захисника не було, хоч ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України і відмови від участі захисника, у визначеному ч. 2 ст. 54 КПК України, порядку, яким передбачено, що відмова від захисника або його заміна повинна відбуватися виключно в присутності захисника після надання можливості для конфіденційного спілкування, не писав і не заявляв. Така відмова або зміна фіксується в протоколі процесуальних дій. Прокурором надано пам`ятку про права і обов`язки підозрюваного від 30 червня 2014 року, де записано що на даний час від участі захисника відмовляється.
В цей же день, тобто 30 червня 2014 року було складено обвинувальний акт, копію реєстру матеріалів досудового розслідування та була підписана між обвинуваченим та прокурором, без участі захисника угода про визнання винуватості, у визнанні якої було відмовлено ухвалою Підволочиського районного суду від 24 липня 2014 року.
Як неодноразово повідомляв обвинувачений під час розгляду даної справи, на час направлення матеріалів кримінального провадження до суду, йому не відкривали матеріалів кримінального провадження, а протокол він, не будучи обізнаним з юридичними тонкощами, знаходячись в ІТТ, не маючи зустрічі з адвокатом, підписував на прохання слідчого, який повідомив, що його підпис є свідчення того, що закінчено досудове розслідування.
Твердження обвинуваченого не спростовані в судовому засіданні.
Сам факт виявлення на робочому столі в службовому кабінеті обвинуваченого під час проведення незаконного обшуку ( який оформлено як огляд ) грошових коштів, залишених ОСОБА_11 не може бути свідченням отримання обвинуваченим неправомірної вигоди, оскільки стороною звинувачення не надано доказів, що обвинувачений брав дані грошові кошти, оскільки при обробленні даних грошових коштів спеціальним порошком, який було виявлено при світінні та сліди якого ніби то були виявлені на руках обвинуваченого, такі сліди відсутні на грошових коштах, належних обвинуваченому, які він добровільно видавав працівникам міліції, беручи їх руками та передаючи працівникам міліції.
Відповідно до ст.17 КПК України ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Пункт 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежать на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого (Рішення ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессерує і Джабардо проти Іспанії).
Таким чином суд приходить до висновку що заявлене захисником обвинуваченого клопотання, яке підтримав обвинувачений про визнання недопустимими зібраних у кримінальному провадженні доказів щодо вини ОСОБА_8 , через порушення його права на захист, неналежний процесуальний порядок отримання доказів, неналежну фіксацію ходу і результатів слідчих дій, не відкриття матеріалів кримінального провадження відповідно до вимог ст. 291 КПК України, та невручення копій відповідних процесуальних документів, що є обов`язком прокурора відповідно до вимог ст. 293 КПК України підлягають до задоволення, а версія обвинуваченого з приводу не вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення, не спростована дослідженими в судовому засіданні доказами, не спростована така версія і прокурором при його виступі в судових дебатах, а тому суд прийшов до висновку про необхідність виправдання ОСОБА_8 по обвинуваченню його в одержанні неправомірної вигоди за вчинення дій з використанням становища, яке він займав в лікарні, а саме переривання небажаної вагітності ОСОБА_10 за недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення.
Питання речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 373, 374, КПК України, суд, -
ОСОБА_8 визнати невинуватим у предявленому обвинуваченні за ч.3 ст. 354 КК України та виправдати за недоведеністю його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 354 КК України.
Речові докази: грошові кошти в сумі 250 євро повернути ОСОБА_11 , грошові кошти в сумі 492 гривні, належні ОСОБА_8 повернути виправданому, DVD диски з зафіксованими результатами проведених негласних слідчих ( розшукових ) дій, а також марлеві тампони якими проводилися змиви з правої та лівої руки ОСОБА_8 , та упакований взірець марлевого тампону ( контрольний взірець ) залишити при матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляція в апеляційний суд Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Суддя: