Провадження № 1-кс/201/7100/2016
УХВАЛА
Іменем України
31 серпня 2016 року м. Дніпро
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника заявника ПП «Сімор» - ліквідатора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання ПП «Сімор» про скасування арешту, накладеного на нерухоме та інше майно ПП «Сімор» постанови про накладення арешту на майно б/н від 25.06.2012р. старшого слідчого СУ ДПС у Дніпропетровській області ОСОБА_4 у кримінальній справі № 99126202, -

ВСТАНОВИВ:
ПП «Сімор» звернулося до судді слідчого із клопотанням про скасування арешту, накладеного на нерухоме та інше майно ПП «Сімор» постанови про накладення арешту на майно б/н від 25.06.2012р. старшого слідчого СУ ДПС у Дніпропетровській області ОСОБА_4 у кримінальній справі № 99126202.
В клопотанні заявник вказує, що вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2012р. ОСОБА_5 , який працював на посаді директора ПП «Сімор» засуджений за ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України та йому призначено покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади з конфіскацією. За результатами перегляду вироку в апеляційному порядку вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.02.2013р. ОСОБА_5 засуджено до покарання у виді штрафу: за ч. 1 ст. 366 КК України в розмірі 850 грн., за ч. 3 ст. 212 КК України - в розмірі 4 658 344 грн. з позбавленням права обіймати посади пов`язані з організаційною-розпорядчими чи адміністративно-господарськими функціями, на строк 2 роки з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є власністю засудженого. На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 визначено покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 4 658 344 грн. із позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційною-розпорядчими чи адміністративно-господарськими функціями, на строк 2 роки з конфіскацією 1 /2 частини майна, яке с власністю засудженого. Ухвалою вищого спеціалізованого суду від 03.12.2013р. вирок апеляційного суду змінено, ОСОБА_5 звільнено від призначеного покарання за ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, виключено покарання за сукупністю злочинів за ст. 70 КК України, залишено засудженим ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 212 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 4 658 344,00 грн. з позбавленням права з обіймати посади, пов`язані з організаційною-розпорядчими чи адміністративно-господарськими функціями на строк 2 роки з конфіскацією 1 /2 частини майна, яке с власністю засудженого.
В ході досудового слідства постановою старшого слідчого СУ ДПС у Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 25.06.2012р. у межах кримінальної справи № 99126202 був накладений арешт на нерухоме та інше майно ПП «Сімор».
На даний час у відношенні ПП «Сімор» відкрита ліквідаційна процедура у справі про банкрутство. Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2014р. ПП «Сімор» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2015р. ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3 .
Відповідно до відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, арешт накладений постановою слідчого, не скасовано. Обтяжувачем є Управління ДПС у Дніпропетровській області.
На запит до ГУ ДФС Дніпропетровській області про скасування арешту нерухомого майна ПП «Сімор», повідомлено, що з метою встановлення факту можливої конфіскації майна ПП «Сімор» на користь держави до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська направлений запит про отримання вироку, що набрав законної сили, у відношенні директора ПП «Сімор». Після його отримання буде вирішено питання про скасування арешту.
Ліквідатор неодноразово звертався до органів ДФС з клопотанням про зняття арешту з майна ПП «Сімор», але отримав відмови.
Враховуючи викладене, просив клопотання задовольнити.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду клопотання повідомлявся належними чином.
Вислухавши в судовому засідання заявника, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.
Встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.11.2012р. ОСОБА_5 , який працював на посаді директора ПП «Сімор» засуджений за ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України та йому призначено покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади з конфіскацією. За результатами перегляду вироку в апеляційному порядку вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.02.2013р. ОСОБА_5 засуджено до покарання у виді штрафу: за ч. 1 ст. 366 КК України в розмірі 850 грн., за ч. 3 ст. 212 КК України - в розмірі 4 658 344 грн. з позбавленням права обіймати посади пов`язані з організаційною-розпорядчими чи адміністративно-господарськими функціями, на строк 2 роки з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є власністю засудженого. На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 визначено покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 4 658 344 грн. із позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційною-розпорядчими чи адміністративно-господарськими функціями, на строк 2 роки з конфіскацією 1 /2 частини майна, яке с власністю засудженого. Ухвалою вищого спеціалізованого суду від 03.12.2013р. вирок апеляційного суду змінено, ОСОБА_5 звільнено від призначеного покарання за ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, виключено покарання за сукупністю злочинів за ст. 70 КК України, залишено засудженим ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 212 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 4 658 344,00 грн. з позбавленням права з обіймати посади, пов`язані з організаційною-розпорядчими чи адміністративно-господарськими функціями на строк 2 роки з конфіскацією 1 /2 частини майна, яке с власністю засудженого.
Як вказує представник заявника, в ході досудового слідства постановою старшого слідчого СУ ДПС у Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 25.06.2012р. у межах кримінальної справи № 99126202 накладено арешт на нерухоме та інше майно ПП «Сімор».
Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2014р. у відношенні ПП «Сімор» відкрита ліквідаційна процедура у справі про банкрутство № 904/870/13-г. Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2014р. ПП «Сімор» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.
Представник заявника зазначає, що арешт накладений постановою слідчого не скасовано. Обтяжувачем є Управління ДПС у Дніпропетровській області. У зв`язку із цим ліквідатором 27.10.2015р. направлено заяву до ГУ ДФС Дніпропетровській області про скасування арешту нерухомого майна ПП «Сімор». Проте ГУ ДФС у Дніпропетровській області повідомлено, що з метою встановлення факту можливої конфіскації майна ПП «Сімор» на користь держави до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська направлений запит про отримання вироку, що набрав законної сили, у відношенні директора ПП «Сімор». Після його отримання буде вирішено питання про скасування арешту.
Листом від 21.11.2015р. № 3579/10/09-36-09-02-09 ГУ ДФС у Дніпропетровській області повідомлено, що в ході розслідування кримінальної справи, досудовим слідством було встановлено суму збитків, спричинених державі, у розмірі 4 658 344 грн., у зв`язку з чим ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська заявлено цивільний позов на вказану суму, а на майно підприємства та обвинувачуваного слідчим накладено арешт.
Листом від 15.03.2016р. № 250/10/09-36-09-02-08 ГУ ДФС у Дніпропетровській області повідомлено, що ліквідатору слід звернутися до суду із заявою про скасування арешту. На підставі ухвали суду СУ ФРС ДВ ГУ у Дніпропетровській області для подальшого звернення слідчого до Дніпропетровськ філії «Національної інформаційної системи» та поновлення права ПП «Сімор» на відчуження належного майна або зміну його власника.
Також листом від 04.08.2016р. №4717/10/04-36-23-02-10 ГУ ДФС Дніпропетровській області повідомлено, що згідно п. 8 cт. 324 КПК України 1960р., постановляючи вирок, суд повинен вирішити питання про майно, описане для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. Тому, прийняття постанови про скасування арешту на майно ПП «Сімор» не входить до компетенції слідчого, а вирішуєте судом, який постановляє вирок.

Суд зазначає, що згідно із п. 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ від 26.11.2012 № 1735/0/4-12 «Про деякі питання застосування розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України, запобіжні заходи, що були обрані до 19 листопада включно, продовжують свою дію до моменту їх припинення і можуть бути змінені або скасовані, лише в порядку, передбаченому Кримінально процесуального Кодексу України 1960 року (далі КПК 1960).
У пункті 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ № 5 від 03.06.2016р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» також роз`яснено, що згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
На рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства.
Отже, якщо арешт на майно було накладено в рамках кримінального провадження, порушеного до набрання чинності КПК України 2012 року, питання щодо скасування такого заходу забезпечення вирішується слідчим у порядку КПК України (1960р.)
Стаття 126 КПК України (1960р.) визначає порядок забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. Так, забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт. Накладення арешту на вклади зазначених осіб проводиться виключно за рішенням суду.
Накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.
Водночас, згідно із ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.
Згідно із ст. 48 КВК України суд, який постановив вирок, що передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна, після набрання ним законної сили надсилає виконавчий лист, копію опису майна і копію вироку для виконання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), про що сповіщає відповідну фінансову установу. У разі відсутності у справі опису майна засудженого надсилається довідка про те, що опису майна не проводилося.
Виконання покарання у виді конфіскації майна здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) за місцезнаходженням майна відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".
Відтак, заявнику слід звернутися до слідчого з питання зняття накладеного арешту за правилами КПК України 1960р. Окрім того, заявнику слід з`ясувати питання щодо можливого направлення вироку органам виконавчої служби у порядку Закону України "Про виконавче провадження".
Варто зазначити, що норми, на які посилається заявник, як на підставу скасування арешту - ст. 409 та ст. 411 КПК 1960р. стосуються роз`яснення виконання вироку, а не скасування запобіжного заходу.
Водночас, суд зазначає, що згідно із чинним КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, (п. 19 ст. 3).
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.
Тобто, слідчий суддя розглядає клопотання про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді або суду за чинним КПК (2012р.). Скасування арешту, накладеного слідчим за нормами КПК України у редакції 1960р. не відноситься до компетенції слідчого судді.
Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що у клопотанні про скасування арешту слід відмовити.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 306 КПК України, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ПП «Сімор» про скасування арешту, накладеного на нерухоме та інше майно ПП «Сімор» постанови про накладення арешту на майно б/н від 25.06.2012р. старшого слідчого СУ ДПС у Дніпропетровській області ОСОБА_4 у кримінальній справі № 99126202 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1