АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/558/16 Справа № 199/23/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Дніпропетровську матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2016 року щодо

ОСОБА_6 , який народився у 1961 році в грудні 07 числа, уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001103 від 03 грудня 2015 року

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 -

В С Т А Н О В И Л А:

На вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, звільнивши його від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом на строк 1 рік.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи вирок в частині покарання не повній мірі врахував вимоги діючого законодавства та не врахував належним чином ступінь тяжкості вчиненого злочину, даних про особу та обставини, що пом`якшують вину. Зазначає, що він має постійне місце проживання, має сім`ю в складі: ОСОБА_10 дружини, 1963 року народження,яка не працює в зв`язку з онкологічним захворюванням, ОСОБА_11 доньки, 1983 року народження, яка теж не працює, оскільки доглядає за хворою матір`ю, та ОСОБА_12 онука, 2001 року народження. Також зазначає, що він являється єдиним годувальним в сім`ї, його єдина професія водій, стаж роботи має з 1980 року, раніше ні до кримінальної, ні до адміністративної відповідальності не притягувався; як на досудовому так і в судовому засіданні свою вину визнав повністю, щиро розкаявся в скоєному та добровільно відшкодував спричинену шкоду. Вказує, що оскільки в мотивувальній частині рішення суд не посилався на положення ст. 67 КК України, у нього є підстави вважати, що перебування його в нетверезому стані судом не розцінено як обтяжуюча обставина. Крім того, просить врахувати, що вживання алкогольних напоїв в день вчинення злочину було випадковістю та наміру керувати транспортним засобом у нього не було, однак в зв`язку тим, що інший водій не приїхав, він побоявся залишити транспортний засіб без нагляду на чужій території.

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 шість місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом 1 року 6 місяців іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього, згідно ст. 76 п. п. 2, 3, 4 КК України обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

Додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами ухвалено до самостійного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 613 гривень 80 копійок.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні наступного:

11 листопада 2015 року близько 17 години 00 хвилин водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним мікроавтобусом «Фольксваген ЛT 46», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_13 та на підставі договору оренди перебував у володінні Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство 11231», перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим заздалегідь позбавив себе можливості правильно оцінювати дорожню обстановку та координувати свої дії, рухався в Амур-Нижньодніпровському районі міста Дніпропетровська по вул. Донецьке шосе, з боку вулиці Передової в напрямку вулиці Совхозної. Під час руху ОСОБА_6 , грубо порушуючи Правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, при виявленні автомобіля «Мерседес Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який стояв на проїзній частині попереду на смузі його руху, заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди не застосував, внаслідок чого в районі перехрестя з вул. Березинською зіткнувся з автомобілем «Мерседес Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_2 , після чого останній від удару зіткнувся з таким, що стояв попереду нього, вантажним автомобілем «МAN», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_14 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водію ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: забою та гемартрозу правого колінного суглобу, які за своїм характером згідно висновку судово-медичної експертизи № 5750-е від 24 грудня 2015 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), на підставі пункту 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6.

Порушення Правил безпеки дорожнього руху проявилося в тому, що ОСОБА_6 , керуючи мікроавтобусом «Фольксваген ЛT 46», реєстраційний номер НОМЕР_4 , не виконав вимоги п.п. 2.9 «а», 12.3 Правил дорожнього руху України, невиконання яких, згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 70/27-149 від 24 грудня 2015 року, знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 який підтримав свою апеляційну скаргу та просив змінити вирок в частині застосування до нього додаткового покарання посилаючись на те, що його сім`я перебуває в скрутному становищі, він єдиний годувальник і не має іншої професія ніж професія водія; захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу ОСОБА_6 та просила її задовольнити; думку потерпілого ОСОБА_9 , який не заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого, думку прокурора ОСОБА_7 , яка заперечувала проти апеляційної скарги обвинуваченого та вважала законним та обгрунтованим вирок суду першої інстанції; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 .

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 в порушенні правил дорожнього руху України під час керування транспортним засобом мікроавтобусом «Фольксваген ЛT 46», реєстраційний номер НОМЕР_4 , що привели до зіткнення з автомобілем «Мерседес Бенц», реєстраційний номер НОМЕР_2 - внаслідок якого водію останнього потерпілому ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, відповідають фактичним обставинам та обґрунтовані сукупністю доказів, які були безпосередньо досліджені судом, належним чином оцінені та викладені у вироку.

Ні обставини вчинення кримінального правопорушення, ні юридична оцінка дій ОСОБА_6 в апеляційній скарзі обвинуваченого не оскаржуються.

Дії ОСОБА_6 відповідно до встановлених судом першої інстанції обставин правильно кваліфіковані за ст. 286 ч. 1 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставами для скасування вироку суду - не встановлено.

Що стосується покарання, призначеного судом першої інстанції ОСОБА_6 , то як убачається з вироку суду при обранні ОСОБА_6 виду та міри покарання, суд враховував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії невеликої тяжкості, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості спричинених наслідків, кількість потерпілих від дій ОСОБА_6 , відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на час розгляду справи в суді не мав постійного джерела доходу, однак має постійне місце проживання, де характеризується позитивно.

Обставиною, які пом`якшує покарання обвинуваченому суд визнав щиросердне каяття.

Виходячи з зазначених обставин, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами буде покарання у виді обмеження волі, а виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним нагляду з застосуванням ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_6 грубо порушив правила безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, суд вважав за необхідне призначити ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вивчивши матеріали справи та надані апелянтом документи що стосуються даних про його особу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції приймаючи рішення щодо міри покарання, не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого та обставини вчинення ним кримінального правопорушення, а саме те, що дружина ОСОБА_6 є інвалідом, хворіє гіпертонічною хворобою 11 ступеню та має онкологічне захворювання, у зв`язку з чим приймає відповідне променеве лікування та потребує допомоги рідних; що ОСОБА_6 , хоча і не мав постійного джерела доходів, працює водієм з 1980 року, на час вчинення кримінального правопорушення також працював водієм на мікроавтобусі, який перебував у його оренді та на даний час, власник вказаного мікроавтобуса оформив з ОСОБА_6 трудовий договір; ОСОБА_6 не притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил безпеки дорожнього руху, та не мав наміру керувати транспортним засобом 11 листопада 2015 року, тобто в день, коли вжив спиртні напої.

Виходячи з викладеного та того, що основна професія ОСОБА_6 водій, що він та його сім`я перебуває в скрутних життєвих обставинах, його дружина потребує значних коштів для лікування та підтримання здоров`я, що ОСОБА_6 не притягувався до адміністративної відповідальності і керування транспортним засобом 11 листопада 2015 року в стані алкогольного сп`яніння явилося виключення в його поведінці, що у справі суд першої інстанції не встановив наявності обставин, які обтяжують покарання останнього, колегія суддів дійшла висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом, тому вирок суду у відповідності до положень ст. 414 КПК України підлягає зміні в частині призначення покарання ОСОБА_6 .

Саме покарання у виді обмеження волі з застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України без позбавлення права керувати транспортними засобами, на думку колегії суддів, відповідає вимогам ст. ст. 65, 50 КК України та є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та для запобігання вчиненню нових злочинів.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2016 року щодо ОСОБА_6 - змінити.

Виключити з вироку вказівку про застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на 1 рік.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ст. 286 ч. 1 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців без позбавлення права керувати транспортними засобами із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього ст. 76 п. п. 2,3,4 КК України обов`язки.

Виключити з резолютивної частини вироку вказівку суду про самостійне виконання додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

В решті залишити вирок без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: