АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/789/276/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.3 ст.185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 25 квітня 2016 року яким, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , зареєстрований у АДРЕСА_2 , громадянин України, з середньою-спеціальною освітою, одружений, непрацюючий, раніше в силу ст.89 КК України не судимий, -

засуджений за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 3 роки.
Згідно п.п. 2-4 ч.1 ст.76 КК України на ОСОБА_7 покладені відповідні обов`язки.
Захід забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_7 з домашнього арешту змінено на особисте зобов`язання.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 3 130 грн. 98 коп. процесуальних витрат.
Цивільний позов задоволено частково, вирішено стягнути з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_8 5 000 грн. моральної шкоди та 1 500 грн. матеріальної шкоди.
В решті позовних вимог відмовлено.
Вирішено долю речових доказів.
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.
16 жовтня 2015 року, близько 23 год. ОСОБА_7 , умисно, з корисливих мотивів, таємно, усвідомлюючи, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, шляхом віджиму вхідних дверей металевим предметом, проник у приміщення літньої кухні, що в дачному кооперативі «Чиста криниця» с. Курники Тернопільського району, звідки, переконавшись в тому, що за ним ніхто не спостерігає, викрав двоствольну мисливську рушницю, 12 калібру, моделі «ІЖ-27ЕМ», вартістю 2 400 грн., патронтаж для патронів вартістю 100 грн., в якому знаходилося 12 патронів, які є боєприпасами 12 калібру до мисливської гладкоствольної зброї, вартістю 156 грн., ніж вартістю 1 000 грн., який знаходився в чохлі вартістю 40 грн., з якими з місця вчинення злочину втік, завдавши ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 3 696 грн.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 просить вищевказаний вирок в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, а також частині цивільного позову скасувати, призначити ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України 6 років позбавлення волі, стягнути з обвинуваченого в користь ОСОБА_8 10 370 грн. матеріальної шкоди та 7 200 грн. витрат на правову допомогу.
Зазначає, що судом ОСОБА_7 призначено надто м`яке покарання, оскільки не було враховано, що останній притягувався до кримінальної відповідальності, вину у вчиненому визнав частково, потерпілий просив суворо покарати обвинуваченого, одна дитина обвинуваченого перебуває на державному утриманні, оскільки навчається у військовому училищі, не повністю встановлено сімейний стан обвинуваченого.
Стверджує, що висновки суду в частині відмови у задоволенні вимог потерпілого про стягнення з ОСОБА_7 матеріальних збитків в розмірі 10 730 грн. з посиланням суду на відсутність доказів, не відповідають дійсності. Також судом безпідставно відмовлено у стягненні з обвинуваченого в користь потерпілого судових витрат на правову допомогу.
Заслухавши доповідь судді, захисника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , який в судових дебатах підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_10 , які в судових дебатах, а обвинувачений ще й у останньому слові просии апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни, думку прокурора, який в судових дебатах просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено та кваліфікація його дій за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщення, в апеляційній скарзі не оспорюється.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення, яке б сприяло запобіганню вчиненню нею нових злочинів.

Суд першої інстанції зазначені вимоги закону виконав належним чином та в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який вважається таким, що не має судимості, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні двох дітей.

Крім того, судом при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 враховано пом`якшуючу покарання обставину щире каяття і саме з урахуванням всіх вищенаведених обставин суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України та вірно, на думку колегії суддів, на підставі ст.75 КК України звільнив обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України.

Щодо тверджень представника потерпілого в апеляційній скарзі про те, що судом безпідставно відмовлено в задоволенні цивільного позову на суму 10 370 грн. матеріальних збитків, а стягнуто лише 1 500 грн., то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки судом вірно вказано у вироку, що ОСОБА_8 стверджуючи, що окрім перелічених у обвинувальному акті речей у нього було викрадено ще й ряд інших предметів, не надає про це доказів, які б доводили те, що ці речі дійсно зберігались у помешканні, в яке проник обвинувачений, та що вони справді були ним викрадені.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено потерпілому у стягненні в його користь 7 200 грн. понесених ним витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст.118 КПК України витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат.

Частиною 2 ст.120 КПК України передбачено, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач.

Положеннями ч.1 ст.124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

При цьому, стягуючи з обвинуваченого на користь потерпілого витрати на правову допомогу у зв`язку з оплатою допомоги адвоката, суд має керуватися положеннями ч.2 ст.84 ЦПК України та Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах.

Так, згідно з ст.1 вказаного Закону розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

До апеляційної скарги захисником додано товарні чеки про сплату ОСОБА_8 7 200 грн. за надання йому правової допомоги в кримінальному провадженні адвокату ОСОБА_9 , який брав участь у судових засіданнях.

Розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2016 року по 30.04.2016 року становив 1 378 грн., отже, розмір витрат не може перевищувати 551 грн. 20 коп. за годину (1378 / 100 х 40 = 551,20).

А тому сума, заявлена потерпілим для стягнення витрат на правову допомогу, є розумною та справедливою і підлягає стягненню з обвинуваченого.

Виходячи з положень ст.408 КПК України, апеляційний суд вправі внести у вирок зміни, що стосується відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином, при цьому і збільшити розмір стягнення, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 - задовольнити частково.
Вирок Тернопільського міськрайонного суду від 25 квітня 2016 року стосовно ОСОБА_7 в частині цивільного позову змінити.

Стягнути з ОСОБА_7 в користь потерпілого ОСОБА_8 7 200 (сім тисяч двісті)грн. витрат на правову допомогу.
В решті вирок залишити без змін.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2