Провадження № 1-кс/461/1135/16
УХВАЛА
іменем України
04.03.2016 р. м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , з участю скаржника ОСОБА_3 , прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові скаргу ОСОБА_3 , на відмову у відкритті кримінального провадження, за заявою скаржника про вчинення кримінального правопорушення, та зобов`язання ГУ МВС України у Львіській області внести відомості про кримінальне правопорушення вчинене оперуповноваженим СДСБЕЗ Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області лейтенантом міліції ОСОБА_5 до ЄРДР та розпочати розслідування, -

в с т а н о в и в :
Скаржник звернувся до Галицького районного суду м. Львова зі скаргою 13.11.2015 р., на відмову у відкритті кримінального провадження, за заявою скаржника про вчинення кримінального правопорушення, та зобов`язання ГУ МВС України у Львіській області внести відомості про кримінальне правопорушення вчинене оперуповноваженим СДСБЕЗ Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області лейтенантом міліції ОСОБА_5 до ЄРДР та розпочати розслідування.

Скаржник покликається на те, що 10.09.2015 р. ним було направлено міністру внутрішніх справ ОСОБА_6 заяву про вчинення кримінального правопорушення оперуповноваженим СДСБЕЗ Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області лейтенантом міліції ОСОБА_5 , за фактом зловживання своїм службовим становищем ч. 3 ст. 364 КК України, перевищення влади та службових повноважень ч. 3 ст. 365 КК України, та службової недбалості ч. 2 ст. 367 КК України, які були вчинені оперуповноваженим СДСБЕЗ Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області лейтенантом міліції ОСОБА_5 , під час винесення ним 19.11.2012 р. постанови про відмову у порушенні кримінальної справи відносно працівників ВДВС Дрогобицького МОУ та ДПІ у Дрогобицькому районі за відсутністю ознак злочину, передбченого ч. 1 ст. 191 КК України. При цьому покликається на те, що дану постанову ОСОБА_7 скаржник оскаржив до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, та рішенням суду вказана постанова була скасована і набрала законної сили 04.04.2013 року. При цьому у постанові зазначено, що ОСОБА_7 було грубо порушено ч. 1 ст. 402 КПК України (в редакції 1960 року). Стверджує, що таким чином, в діях оперуповноваженого СДСБЕЗ Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області лейтенанта міліції ОСОБА_5 є ознаки зловживання своїм службовим становищем ч. 3 ст. 364 КК України, перевищення влади та службових повноважень ч. 3 ст. 365 КК України, та службової недбалості ч. 2 ст. 367 КК України, та просить зобов`язати ГУ МВС України у Львіській області внести відомості про кримінальне правопорушення вчинене оперуповноваженим СДСБЕЗ Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області лейтенантом міліції ОСОБА_5 до ЄРДР та розпочати розслідування.

12.11.2015 р. скаржник отримав відповідь на свою заяву про вчинення кримінальних правопорушень від Головного управління МВС України у Львівскій області від 06.11.2015 р., яким його повідомили про те, що слідчим управлінням ГУ МВС України у Львівській області відкрито кримінальне провадження № 0001114 від 28.05.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.364 та ч.1 ст. 366 КК України, та його звернення долучено до вказаного кримінального провадження. Також стверджує, що строки подачі скарги для звернення до суду пропущені ним з поважних причин та просить поновити строк оскарження до суду.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав, надав пояснення. Просить скаргу задоволити в повному обсязі.

Прокурор прокуратури Львівській області ОСОБА_4 в судовому засіданні проти вимог скарги заперечив, та пояснив, що така є безпідставною, оскільки в заяві про вчинення кримінальних правопорушень від 10.09.2015 р. ОСОБА_3 не зазначені приводи та підстави для внесення даних в ЄРДР щодо оперуповноваженого СДСБЕЗ Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області лейтенанта міліції ОСОБА_5 при винесені ним постанови, яка в подальшому була скасована судом.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запровадженні механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Заслухавши пояснення скаржника, поясненя прокурора, дослідивши матеріали скарги, приходжу до висновку, що скарга безпідставна та не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.09.2015 р. скаржником було направлено міністру внутрішніх справ ОСОБА_6 заяву про вчинення кримінального правопорушення оперуповноваженим СДСБЕЗ Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області лейтенантом міліції ОСОБА_5 , за фактом зловживання своїм службовим становищем ч. 3 ст. 364 КК України, перевищення влади та службових повноважень ч. 3 ст. 365 КК України, та службової недбалості ч. 2 ст. 367 КК України, які були вчинені оперуповноваженим СДСБЕЗ Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області лейтенантом міліції ОСОБА_5 , під час винесення ним 19.11.2012 р. постанови про відмову у порушенні кримінальної справи відносно працівників ВДВС Дрогобицького МОУ та ДПІ у Дрогобицькому районі за відсутністю ознак злочину, передбченого ч. 1 ст. 191 КК України.

Листом від 06.11.2015 р. за № 5/1633-з, який ОСОБА_3 отримав 12.11.2015 р. йому було надано відповідь від Головного управління МВС України у Львівскій області від 06.11.2015 р., яким його повідомили про те, що слідчим управлінням ГУ МВС України у Львівській області відкрито кримінальне провадження № 0001114 від 28.05.2013, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.364 та ч.1 ст. 366 КК України, та його звернення долучено до вказаного кримінального провадження.

Оскільки, як вбачається з відповіді ГУМВС України у Львівсьі області від 06.11.2015 р. звернення ОСОБА_3 зареєстроване 27.10.2015 р. в журналі Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Дрогобицького МВ ГУМВС України у Львівській області за № 7424, а сам лист він отримав тільки 12.11.2015 р., за таких обставин причини пропуску строку зверненя до суду із скаргою не залежали від скаржника та були поважними, а тому приходжу до висновку, що строк звернення до суду зі скаргою ОСОБА_3 слід поновити.

Встановлено, що оперуповноваженим СДСБЕЗ Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області лейтенантом міліції ОСОБА_5 , виносилася 19.11.2012 р. постанова про відмову у порушенні кримінальної справи відносно працівників ВДВС Дрогобицького МОУ та ДПІ у Дрогобицькому районі за відсутністю ознак злочину, передбченого ч. 1 ст. 191 КК України. Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.03.2013 року вказана постанова була скасована. При цьому у постанові зазначено, що при її винесенні було порушено ч. 1 ст. 402 КПК України (в редакції 1960 року).

В судовому засіданні встановлено, що у заяві від 10.09.2015 р. ОСОБА_3 «Про вчинення кримінальних правопорушень» відсутні відомості, які свідчать про вчинення кримінальних правопорушень оперуповноваженим СДСБЕЗ Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області лейтенантом міліції ОСОБА_5 , за фактом зловживання своїм службовим становищем ч. 3 ст. 364 КК України, перевищення влади та службових повноважень ч. 3 ст. 365 КК України, та службової недбалості ч. 2 ст. 367 КК України, відсутні достатні дані, що вказували би на наявність ознак складів кримінальних правопорушень в діях оперуповноваженого СДСБЕЗ Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області лейтенанта міліції ОСОБА_5 . Скаржником не конкретизовано протиправних дій в судовому засіданні. При цьому скасування судом постанови 19.11.2012 р. про відмову у порушенні кримінальної справи відносно працівників ВДВС Дрогобицького МОУ та ДПІ у Дрогобицькому районі за відсутністю ознак злочину, передбченого ч. 1 ст. 191 КК України, не свідчить про вчинення оперуповноваженим СДСБЕЗ Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області лейтенантом міліції ОСОБА_5 саме кримінальних правопорушень на які вказує скаржник.

Крім того, скаржник не позбавлений права здійснювати захист своїх законних прав в межах проведення досудового слідства у кримінальному провадженні за № 0001114 від 28.05.2013, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364 та ч.1 ст. 366 КК України, шляхом вчинення певних процесуальних дій.

Відсутність визначення процесуальним законом приводів і підстав до початку кримінального провадження на практиці врегульовано Інструкцією про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 19 листопада 2012 р. № 1050 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2012 р. за № 2095/22407 (далі - Інструкція № 1050), де зазначено джерела інформації про вчинення кримінальних правопорушень та інших подій, що надходить до ОВС уповноваженого розпочати досудове розслідування, які фактично є ні чим іншим, як приводами до початку кримінального провадження, а підставами - наявність у джерелі інформації даних про ознаки кримінального правопорушення.

Згідно з пунктом 5.3.1 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС України № 940 від 22 жовтня 2012 р., заявник також попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, про то підписом зазначається у протоколі.

Положення ч. 1 ст. 214 КПК України та пунктом 2.2 Інструкції, затвердженої наказом МВС України № 700 від 14 серпня 2012 р., зобов`язують слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування тільки заяву або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.

На такий обов`язок слідчого, прокурора вказують вимоги частин 3, 4 і 5 ст. 214 КПК, згідно з якими до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про кримінальне правопорушення, вимагається короткий виклад обставин, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) Закону України про кримінальну відповідальність, тобто КК, зміст повідомлення слідчим прокурора про підставу початку досудового розслідування.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ним Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згаданою Інструкцією № 1050 врегульовано, зокрема, також порядок вирішення заяв і повідомлень, що надійшли до чергової частини ОВС і в яких відсутні відомості, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Так, після реєстрації їх в журналі єдиного обліку про відомості у них доповідається начальник органу ВС для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України "Про звернення громадян" або КупАП (п. 3.5 Інструкції № 1050) і такі заяви й повідомлення не вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно ч.1 ст. 303 КПК України оскарженню підлягає бездіяльність слідчого прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно ч.1 ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України, з урахуванням положень цієї глави.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги, даний перелік є вичерпним. Незважаючи на зазначені положення КПК України особою, яка подала скаргу під час розгляду такої у суді не надано відомостей та доказів, які б підтверджували доводи, викладені у скарзі.

На підставі вказаного, приходжу до висновку про необґрунтованість поданої скарги на відмову у відкритті кримінального провадження, за заявою скаржника про вчинення кримінального правопорушення, та зобов`язання ГУ МВС України у Львіській області внести відомості про кримінальне правопорушення вчинене оперуповноваженим СДСБЕЗ Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області лейтенантом міліції ОСОБА_5 до ЄРДР та розпочати розслідування, оскільки факти викладені у скарзі ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження під час розгляду у суді.

Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :
Поновити ОСОБА_3 строк оскарження до суду.

В задоволенні скарги ОСОБА_3 , на відмову у відкритті кримінального провадження, за заявою скаржника про вчинення кримінального правопорушення, та зобов`язання ГУ МВС України у Львіській області внести відомості про кримінальне правопорушення вчинене оперуповноваженим СДСБЕЗ Дрогобицького МВ ГУ МВСУ у Львівській області лейтенантом міліції ОСОБА_5 до ЄРДР та розпочати розслідування, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1