1-кп/754/471/16
Справа № 754/6839/16-к
У Х В А Л А
Іменем України
22 червня 2016 року

Місто Київ
Деснянський районний суд м.Києва в складі :

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

провівши в залі суду відкрите підготовче судове засідання за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0002659 за ч.2 ст.289, ч.2 ст.15 і ч.2 ст.185 КК України відносно

(1) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, проживаючого і зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше судимого, і

(2) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Балакірєво Алєксандрівського району Володимирської області, громадянина України, проживаючого і зареєстрованого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого.

ВСТАНОВИВ :

Обвинувальний акт надійшов в суд від прокурора ОСОБА_3 17.06.2016 року.

Належним чином викликаний в підготовче судове засідання потерпілий не прибув і клопотань не подав.

На думку присутніх учасників підготовчого судового засідання можливо провести підготовку до судового розгляду за відсутності потерпілого з врахуванням положень ст.325 КПК України.

Прокурор просить призначити судовий розгляд за обвинувальним актом у відкритому судовому засіданні.

Захисники і обвинувачені підтримали прокурора, а захисник ОСОБА_4 послався на допущене прокурором порушення ч.1 ст.293 КПК України, оскільки обвинувальний акт ОСОБА_6 вручив не прокурор, а слідчий.

Виконавши вимоги ст.ст.342-345 КПК України, з`ясувавши в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду, суд повертає обвинувальний акт прокурору з наступних підстав.

Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Обвинувальний акт має містити відомості, зазначені в ч.2 ст.291 КПК України, при цьому всі складові частини даного підсумкового документа досудового рослідування мають бути узгоджені між собою, між ними не повинно бути суперечностей, в тексті не повинно бути граматичних, орфографічних, пунктуаційних, лексичних, стилістичних помилок і описок.

Реєстр матеріалів досудового розслідування має відповідати вимогам ч.2 ст.109 КПК України.

При складанні обвинувального акта прокурор вимоги закону не виконала, про що свідчать наступні факти.

(1)Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Згідно ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

Згідно ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті мають бути зазначені певні відомості у визначеній законом послідовності і вони мають бути узгоджені між собою.

В порушення вимог ч.2 ст.291 КПК України в перевіреному судом обвинувальному акті з формулюванням обвинувачення і з викладом фактичних обставин кримінального правопорушення не узгоджена правова кваліфікація злочину, інкримінованого ОСОБА_7 .

Так, дії ОСОБА_6 по незаконному заволодінню транспортним засобом у співучасті з ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст.289 КК України за кваліфікуючою ознакою за попередньою змовою групою осіб.

Всупереч цьому при кваліфікації дій ОСОБА_7 по незаконному заволодінню транспортним засобом у співучасті з ОСОБА_6 за ч.2 ст.289 КК України аналогічна кваліфікуюча ознака не інкримінована і ОСОБА_7 поставлено у вину злочин з кваліфікуючою ознакою, яка ч.2 ст.289 КК України не передбачена за попередньою групою осіб.

Пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним і містити дані про час, місце і інші обставини вчинення злочину, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується, і мати можливість захищатись від конкретного пред`явленого їй обвинувачення.

Таке право особи гарантується п.(а) ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за якою кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Згідно ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Таким чином, викладена в обвинувальному акті правова кваліфікація кримінального правопорушення за ч.2 ст.289 КК України, вчиненого ОСОБА_7 , не досягла мети детального поінформовання особи зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

З тексту врученого прокурором обвинувального акта ОСОБА_7 повинен знати, від яких конкретно дій своїх і другого співучасника злочину він має захищатись в суді.

(2)Суд вважає, що прокурор порушив вимоги п.2 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті не зазначив країну, в якій народився ОСОБА_7 , і відповідний поштовий індекс за місцем проживання ОСОБА_7 в даний час, а тому його адреса не є повною.

Така думка суду щодо поштового індексу грунтується на положеннях п.60 Правил користування послугами поштового зв`язку, за яким поштовий індекс є обов`язковим реквізитом адреси одержувача, а поштові відправлення юридичних осіб без зазначення в адресі поштових індексів до пересилання не приймаються, а вийняті з поштових скриньок повертаються відправникам з першого етапу обробки.

Загальновідомо, що кожен поштовий конверт в Україні у реквізитах адреси одержувача передбачає поштовий індекс, а тому він є обов`язковою і невід`ємною частиною будь-якої адреси.

Така думка суду має підтримку в інших законах України.

Так, зокрема, обов`язковість поштового індексу в адресі проживання сторін передбачена в ст.119 ЦПК України і недотримання цієї вимоги закону тягне залишення позовної заяви без руху.

(3)В порушення вимог п.3 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті не зазначено місце народження потерпілого ОСОБА_8 і його громадянство.

При ухваленні рішення про повернення обвинувального акта суд не вдається до обговорення питання про істотність чи неістотність допущених прокурором порушень при складанні обвинувального акта, оскільки положення ч.2 ст.291 КПК України є обов`язковими при складанні обвинувального акта.

Ревізію прямих вимог закону через призму істотності чи неістотності порушень, допущених прокурором, суд вважає неприпустимою.

Також при ухваленені даного рішення суд виходить з непередбачуваності думок вищестоящих судів щодо істотності допущених прокурором порушень закону і впливу цих порушень на законність вироку, ухваленого судом першої інстанції за результатами розгляду обвинувального акта, який має певні вади.

Суд не бачить також підстав для обговорення в підготовчому судовому засіданні питання про можливість усунення недоліків обвинувального акта прокурором на наступних стадіях провадження, оскільки прокурор згідно ст.338 КПК України може змінити обвинувачення в суді і скласти новий обвинувальний акт не для його приведення до вимог ч.2 ст.291 КПК України, а виключно для зміни правової кваліфікацї та/або обсягу обвинувачення і тільки за результатами судового розгляду при встановленні нових фактичних обставин кримінального правопорушення.

При цьому суд враховує також відсутність правового механізму для примусу прокурора змінити обвинувачення в суді.

Обвинувальний акт з викладеними вище вадами унеможливлює призначення судового розгляду, оскільки лише бездоганний підсумковий документ досудового розслідування може бути запорукою досягнення мети справедливого правосуддя в розумні строки.

Згідно ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

З доданого до обвинувального акта реєстру вбачається, що під час досудового розслідування ОСОБА_6 було обрано і в наступному продовжено запобіжний захід у вигляді тримання від вартою до 23.06.2016 року.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Суд вважає доцільним продовження тримання ОСОБА_6 під вартою, не бачить підстав для скасування чи зміни обраного запобіжного заходу і продовжує його дію з огляду на необхідність розумно достатнього часу на усунення недоліків обвинувального акта, а щодо ризиків, заявлених при обранні і продовженні запобіжного заходу, то суду не надано доказів їх зникнення або зменшення, вони виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених законом, не може запобігти існуючим ризикам.

З обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_6 раніше судимий неодноразово за умисні тяжкі злочини і судимості не погашені, зараз він обвинувачений у тяжкому злочині.

Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування строк домашнього арешту ОСОБА_7 закінчився 26.05.2016 року до направлення обвинувального акта в суд, в підготовчому судовому засіданні клопотань щодо обрання запобіжного заходу не надійшло, а суд це питання з власної ініціативи не вирішує.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 369, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002659 за ч.2 ст.289, ч.2 ст.15 і ч.2 ст.185 КК України відносно ОСОБА_6 і ОСОБА_7 повернути прокурору Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 .

Запобіжним заходом ОСОБА_6 залишити тримання під вартою.

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 продовжити до 24 годин 21 серпня 2016 року.

Копію ухвали направити начальнику Київського слідчого ізолятора.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м.Києва протягом 7 днів з дня її оголошення, особою, яка перебуває під вартою протягом 7 днів з моменту отримання копії ухвали, особою, яка не викликалась в суд протягом 7 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали після постановлення ухвали апеляційним судом про відхилення апеляційної скарги.

Ухвала, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Головуючий :