АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-кп/796/1047/2016 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

- головуючого судді ОСОБА_2

- суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

- при секретарі ОСОБА_5

- з участю прокурора ОСОБА_6

- захисника ОСОБА_7

- обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 22 березня 2016 року, згідно з яким:

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з неповною вищою освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, 2015 року народження, працюючого логістом у ФОП ОСОБА_9 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого,
- визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, та йому призначене покарання: за ч. 1 ст. 307 КК України у виді 4 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що є його приватною власністю. За сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що є його приватною власністю; -

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, пов`язаних з незаконним обігом психотропних речовин за таких обставин.
Так, незаконно виготовивши у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці психотропну речовину амфетамін, ОСОБА_8 почав його незаконно зберігати з метою збуту, після чого:
- 24 лютого 2015 року, в період часу з 22 години 00 хвилин по 22 годину 50 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська Набережна, 23, незаконно збув психотропну речовину амфетамін, що зберігався у прозорому поліетиленовому пакетику з пазовим замком, ОСОБА_10 (анкетні дані змінено) за грошові кошти в сумі 800 грн.;
- 04 березня 2015 року, в період часу з 21 години 45 хвилин до 22 години 23 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, 26, повторно незаконно збув психотропну речовину амфетамін, що знаходився у згортку фольги, ОСОБА_10 (анкетні дані змінено) за грошові кошти в сумі 1.200 грн.;
- 17 березня 2015 року, в період часу з 22 години 00 хвилин до 22 години 49 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська Набережна, 23, повторно незаконно збув психотропну речовину амфетамін, що знаходився у згортку фольги, ОСОБА_10 (анкетні дані змінено) за грошові кошти в сумі 1.200 грн.
Цього ж дня, о 23 годині 45 хвилин, ОСОБА_8 був затриманий працівниками поліції за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська Набережна, 23, які під час поверхневого огляду обвинуваченого в присутності двох понятих вилучили у останнього 5 згортків фольги, в середині яких знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, яка є психотропною речовиною амфетаміном та яку ОСОБА_8 зберігав при собі з метою збуту.

В апеляційній скарзі, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність висунутого ОСОБА_8 обвинувачення та юридичну кваліфікацію його дій, просить змінити вирок та звільнити ОСОБА_8 від відбуття призначеного судом першої інстанції покарання з випробуванням в порядку ст. 75 КК України.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні вироку, встановивши обставину, що пом`якшує покарання, а саме: щире каяття, фактично не врахував, що ОСОБА_8 з початку досудового слідства добровільно надавав показання, в яких повністю визнав свою винуватість та своїми показаннями допомагав слідству та суду встановити істину по справі. До того ж, як зазначено в апеляційній скарзі, судом не було взято до уваги, що обвинувачений вчинив інкриміновані йому злочини внаслідок збігу тяжких сімейних обставин та фактично під впливом провокації зі сторони сторонньої особи, оскільки на час вчинення злочину був скорочений з роботи та не мав коштів для утримання своєї вагітної дружини та хворої матері, а тому погодився з пропозицією свого знайомого виготовляти та продати психотропну речовину.
Крім того захисник, посилаючись на рішення ЄСПЛ у справі «Тейксера де Касто проти Португалії», «Варьян проти Росії», а також на правові позиції ВСУ у справі №5-2347км15, вказує, що посилання суду першої інстанції на кількість епізодів злочинної діяльності обвинуваченого, як на обставину, що унеможливлює виправлення ОСОБА_8 без відбуття покарання, суперечить практиці Європейського суду з прав людини.
Таким чином на думку апелянта, суд першої інстанції, фактично встановивши усі факти, які свідчать про можливість виправлення засудженого, який своєю поведінкою вже доказує своє виправлення без відбуття покарання, безпідставно не прийняв рішення про звільнення ОСОБА_8 від відбуття покарання з випробуванням в порядку ст. 75 КК України.

Розглядаючи кримінальне провадження в межах поданої апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які, не заперечуючи доведеності винуватості ОСОБА_8 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, просили задовольнити апеляційну скаргу та застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного судом першої інстанції покарання з випробуванням, врахувавши у тому числі і додаткові дані, що позитивно характеризують ОСОБА_8 ; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим; провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у тому, що він своїми умисними діями вчинив незаконне виготовлення та зберігання, у тому числі і повторно, психотропних речовин з метою збуту, про юридичну кваліфікацію його дій за ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені представленими сторонами провадження доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України.

При цьому, суд першої інстанції, з`ясувавши правильне розуміння ОСОБА_8 та іншими учасниками провадження змісту фактичних обставин справи за відсутністю сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, в тому числі і обвинуваченого, який повністю визнав себе винуватим у інкримінованих йому правопорушеннях, роз`яснив всім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини.
Будь-яких порушень при вирішенні судом першої інстанції цих питань колегією суддів не встановлено, а тому фактичні обставини справи, доведеність винуватості ОСОБА_8 в інкримінованих йому злочинах та юридична кваліфікація його дій не є предметом апеляційного розгляду, оскільки не оспорюються будь-ким із учасників процесу.

Крім того, відповідно до положень ст. 65 КК України, суд першої інстанції, врахувавши ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, дані про особу ОСОБА_8 , який хоча на час вчинення злочинів не займався суспільно корисною працею, проте у подальшому працевлаштувався та позитивно характеризується за місцем роботи, його посткримінальну поведінку, відношення до скоєного, наявність у обвинуваченого на утриманні матері похилого віку, яка страждає на ряд захворювань, дружини та неповнолітньої дитини, обставину, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття ОСОБА_8 , а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, дійшов висновку про можливість застосування до обвинуваченого при визначенні строку покарання за ч. 2 ст. 307 КК України положень ст. 69 КК України, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на відсутність будь-яких заперечень в цій частині зі сторони учасників провадження, у тому числі і прокурора, яким вирок відносно ОСОБА_8 не оскаржений.

Що ж стосується апеляційних вимог захисника про необхідність застосування до обвинуваченого і положень ст. 75 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, то вони є неспроможними, оскільки саме ті обставини, на які є посилання в апеляційній скарзі, зокрема та пост кримінальну поведінку ОСОБА_8 та його сприяння правоохоронним органам у викритті злочинців, фактично вже були враховані судом першої інстанції при визначенні строку покарання ОСОБА_8 із застосуванням ст. 69 КК України, а тому повторно і для звільнення останнього від відбування покарання застосовані бути не можуть.

При цьому, з огляду на конкретні обставини справи, у тому числі кількість епізодів злочинної діяльності ОСОБА_8 , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що визначене обвинуваченому покарання, яке слід відбувати реально, є справедливим, достатнім та необхідним для виправлення особи та попередження нових злочинів, а також будь-яким чином не суперечить позиціям ЕСПЛ, з огляду на підвищену суспільну небезпеку злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок Дарницького районного суду міста Києва від 22 березня 2016 року щодо ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника не убачається.

Будь-яких інших, передбачених законом та безумовних підстав для зміни чи скасування постановленого по справі судового рішення відносно ОСОБА_8 колегією суддів не встановлено, а тому вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 22 березня 2016 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 місяців з моменту проголошення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4