Провадження № 1-в/761/8/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ОСОБА_5 про вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 26.01.2004 суд, -

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про вирішення в порядку, передбаченому п.4 ч.2 ст.539 КПК України, питань про сумніви і протиріччя, які виникли під час виконання вироку Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 26.01.2004 в частині обчислення строку відбування покарання, призначеного за цим вироком.

Клопотання обґрунтовується тим, що вироком Апеляційного суду АР Крим від 26.01.2004 ОСОБА_5 було засуджено за вчинення злочинів, передбачених ст.19, ст.93 п.«ж», п. «і», ст.93 п. «ж», п. «з», п. «і», ст.142 ч.3 КК України (в редакції 1960 року), ст.263 ч.1, ст.307 ч.2 КК України (в редакції 2001 року) до довічного позбавлення волі.

Зазначеним вироком в строк покарання було зараховане відбуте покарання, призначене вироком Залізничного районного суду м. Сімферополя від 22.02.2001 року та ухвалено строк відбуття покарання відраховувати з 26.12.2000.

Не погоджуючись із даним вироком, засуджений ОСОБА_5 просив переглянути його в частині призначення покарання, посилаючись на те, що апеляційний суд незаконно, призначаючи покарання, поглинув лише покарання, призначене вироком Залізничного районного суду м. Сімферополя від 22.02.2001 і не врахував покарання, відбуте за вироком Євпаторійського міського суду від 20.05.1998, застосувавши при цьому положення ст.42 КК України (в ред. 1960 року), що на його думку призвело до невірного визначення дати початку строку відбуття покарання не врахувавши строку фактичного затримання тобто з 07.02.1998.

У зв`язку з чим просить суд усунути суперечності в частині обчислення строку покарання під час виконання вироку Апеляційного суду АР Крим від 26.01.2004.

Окрім того, в клопотаннях, що були долучені до матеріалів просив переглянути вирок на предмет відповідності вимогам ст.5 КК України, вказуючи на те, що судом першої інстанції без належних правових підстав у порушення вимог вказаного закону були застосовані норми, які посилюють його відповідальність у наслідок яких йому було призначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі, при тому, що Кримінальний кодекс в редакції 1960 року такого виду покарання не передбачав.

Окремо звернувся з клопотанням про застосування Закону України від 26.11.2015 № 838-У111 «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання».

Засуджений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 підтримали доводи клопотання, яке просили задовольнити з наведених у ньому підстав. Вважає, що строк обчислення покарання за вироком Апеляційного суду АР Криму від 26.01.2004 року повинен бути визначений не з 26.12.2000 року, а з 07.02.1998 року, тобто з моменту першого затримання у відповідності до вироку Євпаторійського міського суду від 20.05.1998 року.

Прокурор підтримав клопотання ОСОБА_5 в частині зарахування у строк покарання визначеного вироком Апеляційного суду АР Крим від 26.01.2004.

Суд, вислухавши думку прокурора, засудженого, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, матеріали особової справи, вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_5 про вирішення питань про сумніви і суперечності в частині обчислення строку покарання під час виконання вироку Апеляційного суду АР Крим від 26.01.2004 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За матеріалами наданими з Київського СІЗО №13 вбачається, що ОСОБА_5 20.05.1998 був засуджений вироком Євпаторійського міського суду до 3 років позбавлення волі. Ухвалою Верховного суду АР Крим зазначений вирок залишено без змін.

Постановою від 01.09.1998 року Сімферопольського районного суду ОСОБА_5 призначене покарання за вироком Євпаторійського міського суду Автономної республіки Крим від 20 травня 1998 року скорочено на один рік два місяці 26 днів на підставі Закону України «Про амністію» від 24.07.1998 року.

Вироком Залізничного районного суду м.Сімферополя від 22 лютого 2001 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст. 193 КК України до двох років 11 місяців позбавлення волі,

На підставі ст. 43 КК України з урахуванням вироку Євпаторійського міського суду Автономної республіки Крим від 20 травня 1998 року частково приєднано невідбуту частину покарання у виді одного місяця позбавлення волі та остаточно визначено покарання у виді трьох років позбавлення волі, строк покарання рахувати з дня обрання запобіжного заходу тримання під вартою з 26 грудня 2000 року.

Вироком від 26.01.2004 року Апеляційного суду Автономної республіки Крим ОСОБА_5 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ст.19,93 п. «ж», «і», ст.93 п. «ж», «з», «і», ч.3 ст.142 КК України ( вред.1960р.), ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 307 КК України (в ред.2001 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна. Вказаним вироком суду зараховано в строк покарання покарання, відбуте за вироком, призначеним Залізничним районним судом м. Сімферополя від 22.02.2001 року.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироку можуть бути вирішені питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

В порядку, передбаченому ст. 539 КПК України суд має право вирішувати лише питання, які не стосуються суті вироку і не тягнуть погіршення становища засудженого. При вирішенні питання про неясності у вироках і сумніви, що виникли при їх виконанні, суд першої інстанції не має права змінювати вирок в частині основного та додаткового покарання, цивільного позову, інших питань.

Перевіряючи доводи щодо неправильного зарахування строку покарання у спірному вироку, приходжу до висновку, що клопотання засудженого в цій частині є необґрунтованими.

Так, у спірному вироку призначене покарання за сукупністю з покаранням за вироком Залізничним районним судом м. Сімферополя від 22.02.2001 року. При зазначення строку початку відбування покарання за вироком Апеляційного суду АР Крим від 26.01.2004 був застосований принцип поглинення і остаточно до відбуття було призначене покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

У строк покарання ОСОБА_6 було зараховане покарання, відбуте ним за вироком Залізничного районного суду м.Сімферополя від 22.02.2001 року, а строк відбуття покарання ухвалено відраховувати з 26.12.2000, як про це безпосередньо зазначено у останньому вироку.

Таким чином, оскільки спірним вироком застосовувалась сукупність з вироком Залізничного районного суду м.Симферополя, а останній містить данні про відрахування строку покарання з моменту взяття під варту з 26.12.2000 року, а тому є безпідставними твердження засудженого про неправильне визначення строку відбуття покарання.

Щодо незаконності застосування норм ч.3 ст.42 КК України (в ред.1960 року) при призначенні покарання за вироком Апеляційного суду АР Крим від 26.01.2004, слід зазначити, що у Шевченківського районного суду м. Києва відсутні законні повноваження з розгляду даного питання, так як в даному випадку засудженим фактично ставиться питання про перегляд вироку апеляційного суду АР Крим від 26.01.2004, яким останнього засуджено до довічного позбавлення волі.

Інші вимоги, викладені у численних клопотаннях, що додані до матеріалів стосуються питань, які фактично зводяться до перегляду вироку в частині законності застосування покарання у вигляді довічного позбавлення волі, які не можуть бути предметом розгляду у відповідності до вимог ст.537 та 539 КПК України.

Що ж стосується клопотання про необхідність застосування вимог Закону України від 26.11.2015 № 838-У111 «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», то засудженому роз`яснено, що з даним клопотанням він може звернутися до суду за місцем відбування покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про вирішення питань про сумніви і суперечності в частині обчислення строку покарання під час виконання вироку Апеляційного суду АР Крим від 26.01.2004 року відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи діб до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м.Києва.

Суддя