Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
13 липня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора ? ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження № 0000927 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 16 січня 2015 року
стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, востаннє 07 жовтня 2008 року Кузнецовським міським судом Рівненської області за ч. 3 ст. 185, на підставі ст. 71 КК України на чотири роки два місяці позбавлення волі, звільненого 03 лютого 2012 року після відбуття покарання,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ?
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 16 січня 2015 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та виправдано.
Скасовано запобіжний захід у вигляді застави.
Судом вирішено питання щодо речових доказів у справі.
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 інкримінується, те, що він 30 вересня 2013 року, близько 12 год. 00 хв., знайшовши поблизу магазину Імбекс, що по вул. Енергетиків в м. Кузнецовськ Рівненської області, пакет, в якому знаходилися особливо небезпечні наркотичні засоби одноразовий медичний шприц, ємкістю 10 см3, наповнений речовиною коричневого кольору об`ємом 5,5 см3, що містить в своєму складі дезоморфін, масою нетто 0,0121 г та пакунок з канабісом, масою нетто 11,517 г, привласнив особливо небезпечні наркотичні засоби, які, всупереч вимогам Закону України Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори від 22 грудня 2006 року та Положення про здійснення діяльності у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 6 від 03 січня1996 року, зберігав в кишені своєї куртки з метою подальшого збуту в місця позбавлення волі Катеринівську виправну колонію № 46. Того ж дня на автомобілі таксі перевіз дані наркотичні засоби до с. Катернинівка, Сарненського району, які близько 19 год. 00 хв. перекинув через огорожу установи дільниці № 7 на територію зони Катеринівської виправної колонії № 46, яка охороняється, своєму брату ОСОБА_7 , який там відбував покарання.
В поданій апеляційній скарзі прокурор покликається на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду. Вказує, що суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги для формування своїх висновків показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які були понятими під час огляду місця події 30 вересня 2013 року щодо виявленого пакунку на території Катеринівської ВК № 46, які не пам`ятали наявність у даному пакунку медичного шприца, частково наповненого речовиною, та як наслідок, судом зроблено висновок про відсутність у пакунку даного предмета, не пояснивши, чому відкинув показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 в частині виявлення на території Катериніської ВК № 46 пакунку, у якому містився в тому числі шприц, який був частково заповнений речовиною. Суд допустив неповноту, не допитавши свідка ОСОБА_14 . Просить виправдувальний вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України і призначити йому покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини його майна.
В поданих запереченнях на апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив відхилити апеляційну скаргу прокурора, та залишити вирок суду без змін, захисника ОСОБА_8 , який вказав на безпідставність апеляційної скарги, законність і обгрунтованість вироку суду та відсутність підстав для його скасування, просив вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження й доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 01 грудня 2015 року, вказівки якого є обов`язковими для суду апеляційної інстанції при новому розгляді, зазначено, що розгляд кримінального провадження необхідно провести з дотриманням вимог КПК України, під час якого ретельно перевірити доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевірити інші доводи, дати на все вичерпну відповідь та ухвалити справедливе рішення, що відповідає положенням ст. 370 КПК України.
Відповідно до ч.3 ст.373 КПК України та п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя, визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку є неприпустимим обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.
Так, висновки суду першої інстанції про визнання ОСОБА_7 невинуватим у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту та збуті наркотичних засобів у місця позбавлення волі, якщо предметом таких були особливо небезпечні наркотичні засоби за обставин, викладених органами досудового розслідування в обвинувальному акті від 30 вересня 2013 року у кримінальному провадженні №0000927, та його виправдання за недоведеністю у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України, всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, цілком відповідають фактичним обставинам, установленим судом, підтверджуються доказами, які ретельно досліджені, належно оцінені, детально викладені судом у вироку та об`єктивно спростовують факт вчинення злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_7 .
Такі висновки суду першої інстанції були підтверджені і в апеляційній інстанції, зокрема, в ході проведеного за поданим разом з апеляційного скаргою клопотанням прокурора, задоволеного ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 01 березня 2016 року, часткового судового слідства під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження.
Так, в судовому засіданні при апеляційному перегляді вироку суду першої інстанції ОСОБА_7 щодо обставин справи, які мали місце 30 вересня 2013 року, дав аналогічні пояснення, що і в суді першої інстанції, не заперечивши факт перекидання через невисокий паркан Катеринівської ВК № 46 пакунок з мобільним телефоном (підписаний і обмотаний тонким паралоном, скотчем і фольгою). Вказав, що був затриманий працівниками міліції о 17 год. Зазначив, що шприц і суху речовину побачив на фотографіях вже в Кузнецовську, куди був доставлений з ОСОБА_15 близько 24 год. Пояснив, що 01 жовтня 2013 року надав покази щодо перекидання наркотиків на територію колонії, оговоривши себе з метою захисту ОСОБА_15 02 жовтня 2013 року в ході проведення слідчого експерименту також себе оговорював з метою прискорення досудового розслідування і передання обвинувального акту до суду, де мав надати пояснення з приводу пред`явленого обвинувачення та його спростування.
Показання свідка ОСОБА_15 відповідають наданим нею показанням в місцевому суді та узгоджуються з поясненнями ОСОБА_7 та ОСОБА_16 (наданих в суді першої інстанції) щодо часу затримання ОСОБА_7 о 17 год. Стосовно перекидання ОСОБА_7 речей у виправну колонію, вказала, що для неї нічого не відомо.
В судовому засіданні апеляційної інстанції свідок ОСОБА_12 щодо обставин 30 вересня 2013 року пояснив, що згідно оперативної інформації працівників Кузнецовського МВ УМВС цього дня невідома особа мала приїхати і здійснити перекид для особи, яка відбуває покаранняя у Катеринівській ВК № 46. Перекид не бачив. Відомо, що перекидання наркотиків на територію колонії відбулось в другій половині дня, ближче до вечора. На місці події був проведений огляд, під час якого він був присутній, знайдений пакунок з наркотичною речовиною, який слідчо-оперативна група вилучила. Розгортали поліетиленовий пакет (пакунок) в кабінеті адмінбудівлі колонії в присутності понятих, в якому знаходились шприц, подрібнена речовина, металічні предмети (гайки, болти).
Допитаний в якості свідка ОСОБА_13 пояснив, що 30 вересня 2016 року, в 21 год. був проведений поверхневий зовнішній огляд виявленого на території колонії пакунку. Процесуальні документи були складені і підписані в кабінеті.
Свідок ОСОБА_14 під час апеляційного розгляду справи пояснив, що 30 вересня 2016 року перебував у свого знайомого ОСОБА_7 , який запропонував з`їздити в м. Сарни з метою передати передачу брату, який відбував покарання. ОСОБА_14 зазначив що на вказану пропозицію він погодився і разом з ОСОБА_7 та його співмешканкою ОСОБА_15 поїхав в с. Катеринівка. Свідок наголосив, що ніяких наркотичних засобів чи психотропних речовин він не бачив, жодної розмови з цього приводу не чув. Свідок перебував біля автомобіля і не бачив чи перекидав щось ОСОБА_7 .
Свідок ОСОБА_11 пояснив, що була інформація про перекидання 30 вересня 2013 року особою на ім`я ОСОБА_17 на територію Катеринівської колонії наркотиків. Вказав, що ОСОБА_7 був затриманий в автомобілі таксі, який вину визнавав. Пам`ятає, що огляд місця події відбувався, коли вже сутеніло.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачення ОСОБА_7 грунтується лише на показаннях підозрюваного від 01 жовтня 2013 року (Т. 1, а.с. 97), які не підтверджується жодним чином іншими доказами, на які посилається сторона обвинувачення в апеляційній скарзі, містить певні розбіжності між собою щодо часу затримання ОСОБА_7 та конкретною годиною виявлення пакунку, начебто перекинутого ОСОБА_7 , часу проведення огляду місця події та місця виявлення вмісту пакунку та самого вмісту, які не узгоджуються з показами як самого ОСОБА_7 , так і свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .
Доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції щодо виправдання ОСОБА_7 та давали підстави для скасування вироку суду, при апеляційному розгляді не здобуто та стороною обвинувачення не наведено.
Отже, вирок суду першої інстанції згідно вимог ст. 370 КПК України щодо ОСОБА_7 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням вимог відносно кримінального провадження, передбачених цим Кодексом у разі визнання особи виправданою, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені наведеними в ньому доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом згідно визначених ст. 94 цього Кодексу правил, що ґрунтуються на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх дійсних обставин кримінального провадження, керуючись законом, кожний зібраний доказ з точку зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів ? з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення даного вироку, який за змістом відповідає вимогам ст. 374 КПК України щодо вступної, мотивувальної та резолютивної його частини, зокрема, зазначенням формулювання обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_7 і визнане судом недоведеним, а також підстав для виправдання обвинуваченого з наведенням належних і достатніх мотивів, з яких суд першої інстанції відкидає докази обвинувачення та підстав для ухвалення виправдувального вироку, а саме ? не доведення того, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України, вчинений обвинуваченим, із комплексним вирішенням при цьому питань, зазначених у п. п. 1, 2, 3, 12, 13 ч. 1 ст. 368 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, на стадії перегляду кримінального провадження в апеляційному порядку ? не виявлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, ?

УХВАЛИЛА:
Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 16 січня 2015 рокустосовно ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції? без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3