Справа №: 127/179/16-к
Провадження №: 1-кп/127/448/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2016 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008059 від 20.11.2015 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмільник Хмільницького району Вінницької області, українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, суд
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 27.11.2015 приблизно о 15 год. 30 хв., перебуваючи на трамвайній зупинці «Вулиця 50-річчя Перемоги» в м. Вінниці, побачив раніше невідому йому жінку, яка досудовим розслідуванням не встановлена, після чого у нього виник умисел на вчинення хуліганських дій.

Надалі ОСОБА_5 , грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи винятковий цинізм та нахабно виявлене зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, умисно спустив свої штани та натільну білизну, тим самим оголивши статевий орган, після чого, демонструючи та проявляючи винятковий цинізм, безсоромно у присутності ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інших сторонніх осіб, в тому числі жінок і дітей, почав самостійне задоволення статевої пристрасті. Після чого, ОСОБА_6 злякавшись, побігла до патрульної машини групи швидкого реагування Вінницького відділу поліції, де повідомила про злочин працівникам поліції.

В подальшому ОСОБА_5 був затриманий співробітниками поліції групи швидкого реагування Вінницького відділу поліції.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , вину у вчиненому злочині визнав у повному обсязі за викладених в обвинувальному акті обставинах та суду надав наступні показання, що він повертався додому пішки та біля зупинки побачив ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , підійшовши до них він зняв штани та білизну і почав показувати їм свій статевий орган. Через кілька хвилин до нього підійшли працівники поліції і він був затриманий.
Вину у вчиненому ОСОБА_5 визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та просив суд суворо його не карати та зазначив, що він погоджується лікуватись, оскільки він вважає, що із вказаною проблемою самостійно справитись не може.
Заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_5 , прокурора, захисника суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Також судом з`ясовано чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції.

Одночасно, обвинуваченому ОСОБА_5 та іншим учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи та оцінюючи обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось винятковим цинізмом.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Крім того, судом враховано, що на утриманні у обвинуваченого перебувають неповнолітні діти.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує щире каяття.

Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Разом з тим, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи від 28.12.2015 за № 179 слідує, що в період вчинення злочину ОСОБА_5 на хронічне душевне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, а виявляв розлади надання сексуальної переваги у вигляді ексгібіціонізму. В період вчинення злочину ОСОБА_5 не міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_5 на хронічне душевне захворювання не страждає, перебуває поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, а виявляє розлади надання сексуальної переваги у вигляді ексгібіціонізму. В теперішній час ОСОБА_5 не може повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 за своїм психіатричним станом, потребує амбулаторного примусового лікування у лікаря-психіатра за місцем подальшого перебування. ОСОБА_5 підпадає під дію ст. 20 КК України.

Відповідно до положень ст. 20 КК України підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто такою яка під час вчинення злочину , через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Крім того, відповідно до ст.ст. 93, 94, 96 КК України передбачено, що примусове лікування може бути застосоване судом, незалежно від призначеного покарання, до осіб, які вчинили злочини та мають хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб; залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати в якості примусового заходу медичного характеру надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили в стані обмеженої осудності злочин.

Згідно ч. 2 ст. 504 КПК України, суд ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у виді обмеження волі з випробуванням та із застосуванням примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги.

Суд вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари останнього за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, ст. 65 КК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 296 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.
Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
На підставі ч. 2 ст. 20 КК України застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Вручити копію вироку ОСОБА_5 та прокурору негайно, а іншим учасникам судового провадження, що не були присутні у судовому засіданні надіслати копію вироку поштою.

Копію вироку учасники судового провадження можуть отримати у Вінницькому міському суді Вінницької області.

Суддя: