Справа № 466/7093/16-к
У Х В А Л А
08 листопада 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника адміністрації ЛВК ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції зв`язку в залі суду в місті Львові заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород Закарпатської області, росіянина, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, раніше судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

у с т а н о в и в:

09.08.2016 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова поступила заява засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання у Личаківській виправній колонії №30 Управління ДПтС України у Львівській області, в якій просить звільнити його від призначеного покарання умовно достроково, оскільки відбув належну частину покарання.

Заслухавши пояснення представника адміністрації ЛВК №30 та висновок прокурора, які просять відмовити в умовно достроковому звільненні засудженого, оскільки такий не довів своє виправлення, пояснення засудженого в підтримку поданої ним заяви, вивчивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до висновку, що заява до задоволення не підлягає з наступних підстав.

ОСОБА_5 засуджений 25.11.2005р. вироком Апеляційного суду Закарпатської області за ст. ст. 115 ч.2, 187 ч.4, 194 ч.2, 70 КК України до 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 28.01.2016 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова зараховано термін попереднього ув`язнення з 21.05.2005 року по 09.03.2006 року.

Згідно ст. 81 КК України, умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Також однією з умов умовно дострокового звільнення є відбуття засудженим за умисний тяжкий злочин, не менше двох третин строку покарання.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 на день розгляду справи відбув 12 років 03 місяці 05 днів, не відбув 08 місяців 25 днів, раніше неодноразово судимий, по даній справі відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину та відбув 3/4 строку призначеного покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи, пояснень представника колонії, за час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 перебуваючи під вартою в УВП №9 Закарпатської області з 07.06.2005 року порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією слідчого ізолятора не заохочувався. Відбуваючи покарання в Городищенській ВК № 96 з 18.06.2006 року допустив три порушення вимог режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника відділення. Адміністрацією установи один раз заохочувався. 18.01.2012 року - рішенням комісії з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі у Рівненській області змінено умови тримання шляхом переведення в колонію середнього рівня безпеки (протокол №4). До Личаківської ВК №30 прибув 29 березня 2012 року. По прибуттю у виправну колонію не був працевлаштований в зв`язку із скороченням обсягів виробництва, до праці не залучався.

Під час відбування покарання в установі порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи не заохочувався. Перебуваючи на лікуванні в Снігурівській ВК №5 з 19.09.2013 року порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи не заохочувався.

До Личаківської ВК №30 прибув 29 липня 2014 року. По прибуттю у виправну колонію не був працевлаштований в зв`язку із скороченням обсягів виробництва, до праці не залучався.

Під час відбування покарання в установі характеризується посередньо. Порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією Личаківської ВК №30 не заохочувався.

Відповідно до ст. 65 Кримінально-виконавчого кодексу України не приймає особистої участі у організації виховних заходів, які проводяться у виправній колонії. Не відвідує богослужіння, релігійні обряди та бібліотеку установи. Відповідно до ст.123 Кримінально-виконавчого кодексу України не бере участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу. До виконання законних вимог персоналу установи виконання покарань ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Безвідповідально відноситься до робіт по благоустрою установи виконання покарань, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідно до ст.126 Кримінально-виконавчого кодексу України не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок. Намагається утримувати в чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, не завжди має охайний вигляд. Не приділяє уваги до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням.

Крім того в судовому засіданні встановлено, що 11 лютого 2014 року адміністративною комісією Снігурівської ВК №5 відмовлено в застосуванні заохочувальної норми передбаченої ст.82 КК України, як такому, що не пройшов повний курс лікування від туберкульозу легень. 27 лютого 2015 року адміністративною комісією установи відмовлено в застосуванні заохочувальної норми передбаченої ст.81 КК України, як недовівшому своє виправлення.

16 березня 2015 року ухвалою Шевченківського районного суду міста Львова відмовлено у клопотанні засудженого про застосування щодо нього заохочувальної норми передбаченої ст.81 КК України, направлене ним до суду відповідно ст. 539 КПК України.

14 квітня 2016 року адміністративною комісією установи відмовлено в застосуванні заохочувальної норми передбаченої ст. 81 КК України, як недовівшому своє виправлення.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що відбуваючи призначене судом покарання, засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, а відтак не заслуговує на застосування до нього умовно дострокового звільнення, факт відбуття засудженим 3/4 строку покарання, не є для цього достатньою правовою підставою.

На підставі ст.81 КК України та керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у Личаківській виправній колонії №30 Управління ДПтС України у Львівській області про умовно-дострокове звільнення відмовити.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її проголошення прокурор, представник адміністрації мають право подати апеляцію до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд міста Львова, засуджений з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1