АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/308/16 Справа № 192/2001/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року щодо

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,громадянина України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,представника адміністрації Солонянської ВК №21 ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,

Встановила:
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та просить застосувати до нього положення ст.82 КК України. Посилається на те, що за період відбування покарання має три заохочення, режим утримання не порушував, своєю працею та поведінкою довів, що став на шлях виправлення.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну покарання більш м`яким.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2012 року було засуджено за ч.2, ч.3 ст.185,ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 09 років 1 місяць.

Суд, відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну покарання більш м`яким, своє рішення мотивував тим, що засуджений не став на шлях виправлення, наявні матеріали справи не підтверджують позитивні зміни в особистості засудженого. Крім того, засуджений ОСОБА_6 не приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу, в роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_9 , який в режимі відеоконференції підтримав доводи апеляційної скарги про скасування ухвали суду та застосуванні до нього ст.82 КК України, представника адміністрації Солонянської ВК №21 ОСОБА_8 , який не заперечував проти задоволення клопотання засудженого, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до п.1 ч.4ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання біль м`яким, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, суд першої інстанції, дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_6 , вірно прийшов до обґрунтованого висновку про те, що останній за час відбування ним покарання, не довів свого виправлення.

За час відбування покарання призначеного вироком суду, засуджений відбув 2/3 призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, має три заохочення та чотири стягнення, за час відбування покарання в Солонянській виправній колонії №89 характеризується позитивно.

Разом з тим, як правильно зазначив в своєму рішенні суддя першої інстанції, дані, що характеризують особу ОСОБА_10 хоч і є позитивними, разом з тим не вказують на те, що він став на шлях виправлення, про що зокрема свідчить характеристика адміністрації Солонянської виправної колонії № 89 від 16 грудня 2015 року згідно висновку якої засуджений ОСОБА_11 не став на шлях виправлення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні клопотання засудженого про заміну йому не відбутої частини покарання більш м`яким.

Доводи апеляційної скарги про необхідність заміни не відбутої частини покарання у виді позбавлення волі не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки виходячи з принципів інституту кримінального покарання, враховуючи дані про особу засудженого, тяжкість вчинених злочинів та строк не відбутого покарання, заміна не відбутої частини покарання буде суперечити принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин.

Всупереч твердження апелянта, місцевий суд при винесенні рішення всебічно і повно дослідив всі обставини справи та дав їм відповідну оцінку.

Без належних підстав апелянт посилаються і на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, відсутні підстави для її зміни чи скасування, в зв`язку з чим залишає апеляційну скаргу засудженого без задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537-539 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року щодо засудженого ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення .
Судді
______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4