Категорія: ч.3 ст.185 КК України Суддя 1 інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 травня 2014 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку кримінальне провадження за апеляцією заступника прокурора Донецької області ОСОБА_9 , на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 лютого 2014 року по кримінальному провадженню № 0005798, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Артемівська Донецької області, українця, громадянина України, не одруженого, із середньо спеціальною освітою, не працюючого, раніше судимого:

1). 15.09.2000 року Артемівським міським судом за ч.ч.2,3 ст.140 КК України (1960 р.) до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

2). 20.03.2001 року Артемівським міським судом за ч.2 ст.141 КК України (1960 р.) до 3 рорків 6 місяців позбавлення волі;

3). 26.06.2003 року Артемівським міським судом за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

4). 04.04.2007 року Артемівським міськрайонним судом за ч.2 ст.309 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

5). 17.09.2007 року Артемівським міськрайонним судом за ч.1 ст.296 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою Червоногвардійського районного суду м. Макіївки від 20.11.2008 року звільненого на не відбутий термін 9 місяців 20 днів з заміною не відбутою частини покарання на виправні роботи з утриманням 20% від заробітної плати в дохід держави,

мешкаючого за адресою : АДРЕСА_1

визнано винним за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України встановлено іспитовий строк 3 роки.

Вирішено долю речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним в скоєнні злочину при наступних обставинах.

17 листопада 2013 року приблизно о 7 годині 40 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою крадіжки чужого майна шляхом вибивання віконного скла потрапив до приміщення будинку ОСОБА_10 , розташованого по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав : міні мийку марки «Karcher R 5.520», вартістю 1 290 гривень, водяний змішувач для ванної кімнати, вартістю 117 гривень, тобто майно на загальну суму 1 407 гривень. Після чого через вікно залишив приміщення будинку ОСОБА_10 , проте, з незалежних від його волі обставин, не встиг скоїти всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був затриманий працівниками міліції.

В апеляції прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, прокурора, який частково підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на постановленні вироку апеляційної інстанції, обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляції та просив вирок залишити без змін, дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню в частині призначеного ОСОБА_8 покарання з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України та фактичні обставини справи ніким не оскаржуються, тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Доводи апеляції прокурора в частині того, що суд надаючи юридичну кваліфікацію діям ОСОБА_8 не вказав на кваліфікуючи обставину вчинення крадіжки «повторно», тому вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, колегія суддів вважає не обґрунтованими.

Так, відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Як вбачається з обвинувального акту ознака повторності вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 не інкримінувалась, а під час судового розгляду прокурор обвинувачення не змінював та не доповнював.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції кримінальне провадження було розглянуто в межах висунутого обвинувачення та порушення вимог кримінального процесуального закону допущено не було.

Разом з тим, при призначенні покарання суд першої інстанції в достатньому ступені не врахував особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за скоєння умисних злочинів, у зв`язку із чим необґрунтовано звільнив його від призначеного покарання відповідно до ст. 75 КК України.

Відповідно до вимог ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Висновок суду, в тій частині що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, є помилковим і зроблений без належного врахування даних про особу винного, тому доводи апеляції прокурора в цій частині заслуговують на увагу.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 колегія суддів враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який є тяжким злочином, особу ОСОБА_8 , який посередньо характеризується за місцем проживання (т.1 а.с.86), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (т.1 а.с.80-81), не працює, раніше неодноразово судимий, в тому числі за злочини проти власності та злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів (т.1 а.с.79).

Обставиною, що пом`якшує покарання суд першої інстанції визнав щире каяття ОСОБА_8 та активне сприяння розкриттю злочину, обставиною, що обтяжує його покарання скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, суд не врахував рецидив злочинів, як обставину що обтяжує покарання, не зважаючи на те, що ОСОБА_8 маючи непогашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість, знову вчинив злочин, тому доводи апеляції прокурора в цій частині, колегія суддів вважає слушними.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання не можливо.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 414, 420 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А :

Апеляцію прокурора задовольнити частково, а вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 лютого 2014 року відносно ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання.

ОСОБА_8 призначити покарання за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_8 залишити без змін, строк покарання обчислювати з моменту його затримання.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому його копії, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді