Справа № 343/948/16-к
Провадження № 11-кп/779/393/2016
Категорія ст. 121 ч. 1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі :

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши кримінальне провадження № 000096 щодо ОСОБА_7 за апеляційними скаргами обвинуваченого, його захисника та потерпілого на вирок Долинського районного суду від 21.06.2016 року,

в с т а н о в и л а :
Цим вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

жителя АДРЕСА_1 ,

не судимого

засуджено за ст. 121 ч. 1 КК України до позбавлення волі на 5 років.

Запобіжний захід щодо нього домашній арешт змінено на тримання під вартою.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 6 лютого 2016 року о 21 год. 30 хв. в м. Долина на вул. Чорновола, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, затіяв бійку та наніс ОСОБА_9 ножове поранення в грудну клітку, яке спричинило тяжкі тілесні ушкодження.

В апеляційних скаргах :

- обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи правильність кваліфікації діяння, вказує, що суд не взяв до уваги його щиросердечне визнання вини та відшкодування заподіяної шкоди потерпілому, який жодних претензій до нього не має. Просить вирок суду скасувати, врахувати пом`якшуючі обставини, зокрема тяжке становище в сім`ї та звільнити його від відбування покарання з випробуванням й змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання для можливості забезпечувати сім`ю;

- захисник обвинуваченого ОСОБА_8 просить змінити вирок суду у зв`язку з суворістю призначеного покарання. Обвинувачений має на утриманні двоє дітей і дружину- інваліда другої групи, якій потрібне постійне утримання та догляд. Вважає, що при визнанні вини та повному відшкодуванні шкоди, реальне позбавлення волі на 5 років є надто суворим покаранням;

- потерпілий ОСОБА_9 не погоджується з мірою покарання для ОСОБА_7 , вважає обране йому покарання надто суворим, підтвердив, що обвинувачений відшкодував йому збитки, він з ним примирився. Просить не позбавляти його волі.

В апеляційній інстанції :

- обвинувачений ОСОБА_7 підтримав свої апеляційні доводи, просить вирок суду змінити, звільнити його від покарання, він визнає вину, розкаюється у вчиненому, відшкодував збитки, утримує двох дітей і дружину інваліда 2 групи й свою матір похилого віку, в нього відкрилася язва шлунку;

- його захисник ОСОБА_8 вважає, що суд окремі пом`якшуючі обставини зовсім не врахував, інші врахував не достатньо, просить застосувати ст. 75 КК України;

- прокурор визнав апеляційні скарги безпідставними, просить їх відхилити, оскільки вирок і покарання є законними й обгрунтованими.

З`ясувавши обставини провадження, дослідивши дані про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги слід задовольнити.

Висновок суду про винуватість обвинуваченого за ст. 121 ч. 1 КК України відповідає встановленим обставинам події й ніким не оспорюється.

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має бути справедливим, сприяти виправленню засудженої особи, запобігати вчиненню нею нових злочинів, відповідати тяжкості вчиненого, даним про особу винного, пом`якшуючим й обтяжуючим обставинам.

Суд, при призначенні покарання ОСОБА_7 , врахувавши тяжкість вчиненого кримінального правопорушення й обтяжуючу покарання обставину, не в повній мірі врахував особу обвинуваченого і обставини, що пом`якшують його покарання.

В основу обґрунтування реального покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі суд поклав невизнання ним вини, що слід вважати неправильною практикою, оскільки ст. 67 КК України такої обтяжуючої покарання обставини не передбачає. Крім того, як слідує із змісту вироку обвинувачений фактично не заперечив своєї вини у вчиненому. Тому твердження суду про невизнання ним вини є необґрунтованим.

Судом належно не враховано, що ОСОБА_7 вчинив злочин вперше, повністю відшкодував збитки, потерпілий з ним примирився, він утримує малолітню дитину й дружину-інваліда, яка потребує щоденного догляду, він є їхнім єдиним годувальником. Крім того, він до помає в утриманні дитини дружини від першого шлюбу, яка проживає з ними.

Крім того, як пом`якшуючі обвинуваченого покарання обставини суд зовсім не врахував його фактичне сприяння слідству, розкаяння у наслідках вчиненого та дані про його позитивну характеристику й очевидний незадовільний стан здоров`я, що підтверджується медичними даними про відкриття в нього язви шлунку, а також допомогу в утриманні матері похилого віку, що підтверджено в судовому засіданні.

Всі наведені у вироку та додатково встановлені в апеляційній інстанції пом`якшуючі покарання обвинуваченого обставини та дані про його особу дають колегії суддів підстави прийти до висновку про те, що ОСОБА_7 не є особою підвищеної суспільної небезпеки і його виправлення можливе без реального відбування покарання, внаслідок чого його можна звільнити від нього з випробуванням і застосувати до нього ст. 75 КК України з накладенням обов`язків, передбачених ст. 76 ч.1 п.п. 2, 3, 4 КК України.

За таких обставин апеляційні скарги підлягають задоволенню, вирок суду в частині покарання зміні.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника та потерпілого ОСОБА_9 задовольнити, вирок Долинського районного суду від 21.06.2016 року щодо ОСОБА_7 в частині покарання змінити.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на 5 років з іспитовим строком випробування на 2 роки з накладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 ч.1 п.п. 2, 3, 4 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_7 тримання під вартою скасувати, звільнити його з під варти негайно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до ВССУ протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2