В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2016 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальне провадження за №308/12237/15-к, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000873 від 04.06.2015 р. про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Краснодон, Луганської обл., зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , працюючого менеджером ТзОВ «Доміон», одруженого, із вищою освітою, раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В один із днів на початку травня 2015 року гр. ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність та караність своїх дій, з метою подальшого використання, для заниження суми платежів при розмитненні вантажного автомобіля марки «DAF XF» VIN № НОМЕР_1 , в митних органах України, вніс до технічного паспорту неправдиві відомості, а саме: виправив дві останні цифри у графах «рік випуску» та «рік першої реєстрації» зазначеного автомобіля з «2006» на «2010».

Окрім того, 12.05.2015 року гр. ОСОБА_4 під час митного контролю та при переміщенні через державний кордон в зоні митного контролю КПП «Тиса» придбаного ним вантажного автомобіля марки «DAF XF» VIN № НОМЕР_1 умисно, достовірно знаючи, що свідоцтво про реєстрацію зазначеного автомобіля є підробленим подав його, разом з пакетом документів для його оформлення .
Крім цього, в один із днів на початку березня 2015 року гр. ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність та караність своїх дій, з метою подальшого використання, для заниження суми платежів при розмитненні вантажного автомобіля марки «DAF FA LF 45.160» VIN № НОМЕР_2 в митних органах України, вніс до технічного паспорту неправдиві відомості, а саме: виправив дві останні цифри у графах «рік випуску» та «рік першої реєстрації» зазначеного автомобіля з «2007» на «2010».

Окрім того, 23 березня 2015 року гр. ОСОБА_4 під час митного контролю та при переміщенні через державний кордон в зоні митного контролю КПП «Тиса» придбаного ним вантажного автомобіля марки «DAF FA LF 45.160» VIN № НОМЕР_2 умисно, достовірно знаючи, що свідоцтво про реєстрацію зазначеного автомобіля є підробленим подав його, разом з пакетом документів для його оформлення .
Крім цього, в один із днів на початку травня 2015 року гр. ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність та караність своїх дій, з метою подальшого використання, для заниження суми платежів при розмитненні вантажного автомобіля марки «DAF XF» VIN № НОМЕР_3 в митних органах України, вніс до технічного паспорту неправдиві відомості, а саме: виправив дві останні цифри у графах «рік випуску» та «рік першої реєстрації» зазначеного автомобіля з «2006» на «2010».

Окрім того, 13.05.2015 року гр. ОСОБА_4 під час митного контролю та при переміщенні через державний кордон в зоні митного контролю КПП «Тиса» придбаного ним вантажного автомобіля марки «DAF XF» VIN № НОМЕР_3 умисно, достовірно знаючи, що свідоцтво про реєстрацію зазначеного автомобіля є підробленим подав його, разом з пакетом документів для його оформлення.
Обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 КК України, тобто підроблення документу, який видається установою яка має право видавати такі документи, з метою його використання підроблювачем та кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

До суду надійшов обвинувальний акт разом з угодою про визнання винуватості укладеної 29 вересня 2015 року в приміщенні Ужгородської міжрайонної прокуратури між прокурором Ужгородської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 про визнання винуватості з додержанням наступних умов.

На підставі наведеного, суд розглянув справу відповідно положень ст. ст. 472, 473, ч.4 ст.474 КПК України.

Зі змісту угоди вбачається, що слідчим СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області за погодженням з прокурором 13 липня 2015 року ОСОБА_4 була висунута підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України. Підозрюваний ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. При цьому сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст.358 КК України у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, за ч.4 ст.358 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Із запропонованим видом та мірою покарання обвинувачений ОСОБА_4 згідний. Наслідки укладення та затвердження означеної угоди, згідно ст.ст. 394, 424, 473, 474, 476 КПК України та ст.389-1 КК України оговорені сторонами.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах викладених у обвинувальному акті визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому.

Обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що права надані йому законом в зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості він повністю розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний; характер обвинувачення та його суть зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України визнав повністю.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив суду, що угода про визнання винуватості від 29.09.2015 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просив її затвердити.

В підготовчому судовому засіданні прокурор та захисник висловили думку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 29.09.2015 року.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 358 КК України як підроблення документу, який видається установою яка має право видавати такі документи, з метою його використання підроблювачем та кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документа - вірно.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.

Судом на виконання вимог ст.474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено. В підготовчому судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода про визнання винуватості від 29.09.2015 року не є наслідком застосування насильства, примусу погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та оцінені судом, відповідно до ст.94 КПК України, суд приходить до висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , склад кримінального правопорушення з кваліфікуючими ознаками підроблення документу, який видається установою яка має право видавати такі документи, з метою його використання підроблювачем та використання завідомо підробленого документа, вказує на кваліфікацію діяння за ч. 1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України, обвинувачений визнав свою вину повністю.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.

Кримінальні правопорушення, вчинені обвинуваченим ОСОБА_4 за ч.1 ст. 358 та ч.4 ст.358 КК України, є злочинами невеликої тяжкості.

Згідно п.1 ч. 4 ст. 469 КПК України - угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 29.09.2015 року вимогам ст.ст.469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угоди, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Суд при прийняті рішення у підготовчому судовому засіданні згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України має право затвердити угоду.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Згідно ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.

За таких обставин суд вважає, що виправленню та перевихованню обвинуваченого ОСОБА_4 може сприяти покарання, не пов`язане з його ізоляцією від суспільства і призначає узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання : за ч.1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень; за ч. 4 ст.358 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

З врахуванням вищевказаного, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода про визнання винуватості від 29.09.2015 року, укладена в приміщенні Ужгородської міжрайонної прокуратури між прокурором Ужгородської міжрайонної прокуратури юристом третього класу ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, підозрюваний ОСОБА_4 визнав вину добровільно, фактичні підстави для визнання вини наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.
За наведених обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 358 та ч.4 ст.358 КК України.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст.100 КПК України

Судові витрати по справі відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368,370,374,376,395,472, 473,474,475 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

Угоду про визнання винуватості від 29 вересня 2015 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та прокурором Ужгородської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_5 затвердити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358 та ч.4 ст.358 КК України і призначити йому покарання :

- за ч. 1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

- за ч.4 ст.358 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 - не обиралась.

Речові докази по справі:

- вантажний автомобіль марки «DAF XF» VIN № НОМЕР_3 повернути в

розпорядження власника ОСОБА_6 .

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин не допускається.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України в апеляційний суд Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1