Справа № 161/8148/16-к
Провадження № 1-кс/161/2834/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 24 червня 2016 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_5 на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим, -

ВСТАНОВИВ:
23.06.2016 до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшла скарга ОСОБА_5 на постанову слідчого в ОВС СВ прокуратури Волинської області ОСОБА_3 від 14.06.2016, якою відмовлено ОСОБА_5 у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000095 від 18.05.2016 за ч.2 ст.397 КК України.

Скаргу мотивує тим, що слідчий безпідставно відмовив у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні за фактом втручання у діяльність захисника, вчиненого посадовою особою Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області з використанням свого службового становища, оскільки протиправними діями останнього заподіяна моральна шкода, яка полягає у порушенні професійних прав адвоката та приниження ділової репутації. Просить визнати протиправною та скасувати постанову слідчого та зобов`язати слідчого визнати його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_5 подану скаргу підтримав з викладених у ній мотивів, слідчий скаргу заперечив.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали скарги та додані докази, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно п.3 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Відповідно до ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, слідчим при розгляді клопотання ОСОБА_5 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000095 не дотримано вказаних вимог закону. Так, зокрема, відмовляючи у визнанні потерпілим, слідчий своє рішення, серед іншого, мотивував тим, що факт заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням може бути остаточно встановлений лише обвинувальним вироком суду, при цьому не звернувши увагу на вимоги ст.ст.91, 92 КПК України, згідно яких вид і розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням підлягає доказуванню у кримінальному провадженні, обов`язок доказування вказаних обставин законом, зокрема, покладено на слідчого.

Заява ОСОБА_5 про залучення до кримінального провадження як потерпілого є вмотивованою, містить обґрунтування заподіяної йому моральної шкоди та її розмір, а тому слідчий при її розгляді прийшов до помилкового висновку про те, що вказана заява подана особою, якій не завдано шкоди.

З врахуванням зазначеного, постанова слідчого підлягає скасуванню із зобов`язанням слідчого визнати ОСОБА_5 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000095.

Одночасно, вимога скарги заявника про визнання постанови слідчого протиправною не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону, зокрема ч.2 ст. 307 КПК України, а тому не підлягає до задоволення.

З наведених підстав, скарга ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.303-307 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Постанову слідчого в ОВС СВ прокуратури Волинської області ОСОБА_3 від 14.06.2016, якою відмовлено ОСОБА_5 у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000095 від 18.05.2016 за ч.2 ст.397 КК України скасувати.

Зобов`язати слідчого в ОВС СВ прокуратури Волинської області ОСОБА_3 визнати ОСОБА_5 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000095 від 18.05.2016 за ч.2 ст.397 КК України.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя