АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 529/1109/15-к Номер провадження 11-кп/786/304/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.2 ст.286 КК України Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника адвоката - ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області на вирок Диканського районного суду Полтавської області від 06 січня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт.Диканька Полтавської області, громадянин України, освіта середня, приватний підприємець, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст.286 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Стягнуто з ОСОБА_9 :

- на користь Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфософського витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_8 в сумі 13 873, 08 грн.

- на користь потерпілого ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 25 000 грн., моральну шкоду в сумі 30 000 грн.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 в дохід держави 1 104, 84 грн. в рахунок відшкодування вартості проведених судових експертиз.

Вирішено питання щодо долі речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_10 визнаний винуватим в тому, що він 24.03.2015 року, близько 18.20 год., по вул.Садовій в смт.Диканьці Диканського району Полтавської області, не маючи посвідчення водія та керуючи автомобілем „DAEWOO MATIZ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в момент появи в його полі зору пішохода ОСОБА_8 при зміні напрямку руху, не переконавшись у безпечності виконуваного ним маневру для інших учасників руху, виїхав на праве узбіччя відносно напрямку руху, де здійснив наїзд на потерпілого, який вів у руках велосипед та рухався по вказаному узбіччю в попутному з ним напрямком руху. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя у вигляді полі травми, закритої травми грудної клітини з гемо пневмотораксом та підшкірною емфіземою зліва, множинних переломів ребер зліва із забоєм легені, переломом остистих відростків „Th-L1, перелому лівої малогомілкової кістки з підвивихом лівої стопи, забою брижі тонкої кишки, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та саден лобу.

В апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про скасування вироку суду та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, оскільки судом в порушення положень ст.349 КПК України визнано недоцільним дослідження доказів в даному кримінальному провадженні, не зважаючи на позицію прокурора щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, і порядку їх дослідження, та позицію обвинуваченого щодо часткового визнання ним цивільного позову потерпілого. Окрім того, зазначає в принесеній апеляційній скарзі на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та безпідставного звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання відповідно до положень ст.75 КК України, оскільки при призначенні покарання ОСОБА_9 суд першої інстанції не врахував ряд обставин, які характеризують особу обвинуваченого з негативної сторони, протягом 2011-2014 років ОСОБА_9 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень на транспорті, на момент вчинення даного кримінального правопорушення був позбавлений права керувати транспортними засобами.
Інші учасники судового розгляду вирок суду не оскаржили.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених, потерпілого на підтримання доводів апеляційної скарги прокурора, обвинуваченого та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які прохали вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційна прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Істотними порушення вимог кримінального процесуального закону, згідно з ч.1 ст.412 КПК України, є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

В ході розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_9 суд першої інстанції, в порушення вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Так, у відповідності з положеннями зазначеної норми Закону суд має право визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються лише в тому випадку, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Водночас, визначаючи обсяг доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, не зважаючи на позицію прокурора, який заперечував проти розгляду провадження в порядку положень ч.3 ст.349 КПК України та вважав за необхідне обов`язкове дослідження всіх доказів в справі, суд першої інстанції визнав недоцільним дослідження доказів в кримінальному провадженні. Окрім того, слід зазначити, що суд першої інстанції, при визначенні обсягу та порядку дослідження доказів, з`ясовуючи думку обвинуваченого та потерпілого з цього приводу належним чином не з`ясував, чи правильно вони розуміють зміст обставин, які ними не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції та взагалі не роз`яснив, що у випадку визнання недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ними не оспорюються, вони позбавляються права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.
За таких обставин, вирок суду, який постановлений з істотним порушенням кримінального процесуального законодавства, підлягає до скасування з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді, інший склад суду повинен здійснити судове провадження згідно з вимогами розділу IV КПК України. У разі підтвердження в ході нового судового розгляду такого ж об`єму обвинувачення та при наявності тих же пом`якшуючих покарання обставин, з урахуванням даних про особу ОСОБА_9 , який неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень на транспорті, то звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням колегія суддів вважає безпідставним.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області задовольнити.

Вирок Диканського районного суду Полтавської області від 06 січня 2016 року відносно ОСОБА_9 скасувати та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_9 за ч.2 ст.286 КК України в суді першої інстанції в іншому складі.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4