359/2757/15-к
У Х В А Л А
21 листопада 2016 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7

провівши судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України (з урахуванням зміни обвинувачення в суді), -

в с т а н о в и в :
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою посилаючись на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі до восьми років, у зв`язку із чим, є достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду. Захисник та обвинувачений не заперечили щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

Розглянувши клопотання прокурора про проводження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , а також питання про можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, колегія суддів виходить з наступного.

Застосовуючи під час досудового розслідування до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, рішення якого підтримав апеляційний суд, виходив із того, що існували достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від слідства, суду, а також знищити, сховати, спотворити речі, документи, які мають значення для провадження, незаконно вплинути на свідків. Під час попереднього та даного судового розгляду судами неодноразово продовжувався строк тримання обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів погоджується із доводами прокурора щодо наявності ризику, який дає достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дію, передбачену частиною першою статті 177 КПК України, а саме - переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Судом враховуються вимоги ч. 2 ст. 183 КПК України, а також те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі до восьми років, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти власності (ч. 2 ст. 190 КК ), а також злочину у сфері обігу наркотичних засобів (ч. 4 ст.309 КК). В матеріалах справи відсутні дані які б вказували на необхідність стаціонарного лікування обвинуваченого поза межами СІЗО у зв`язку з тяжкими хронічними захворюваннями. На підтвердження наявності у ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків в місці постійного проживання (п. 4 ч. 1 ст. 178 КПК), зокрема наявність в нього родини, дружини, дітей, утриманців, а також наявності у нього постійного місця роботи (п. 5 ч. 1 ст. 178 КПК) не подано жодного належного та допустимого доказу.

Крім того, з урахуванням правової позиції, викладеної у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України" при розгляді питання продовження застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегією суддів розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Так, під час досудового розслідування при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею був визначений розмір застави ОСОБА_6 - 150 мінімальних заробітних плат, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК, водночас вказані грошові кошти ні ОСОБА_6 , ні іншими особами не були внесені в порядку та у спосіб визначені законом. Під час судового розгляду захисником та підозрюваним у зв`язку із відсутністю коштів питання щодо зміни запобіжного заходу на заставу не порушується.

Крім того, згідно копії паспорту ОСОБА_6 з 2006 року зареєстрований в АДРЕСА_1 , однак відповідно до вимоги Бориспільського МВ ГУ МВС від 09.02.2015 року, а також характеристики ЖБК «Квазар -9» від 18.12.2014 місцем проживання ОСОБА_6 є кв. АДРЕСА_2 . При цьому, належні та допустимі докази належності на праві власності чи користуванні ОСОБА_6 або членам його родини даної квартири, а також даних щодо згоди власника цього житла на проживання там ОСОБА_6 матеріали справи не містять. Відомостей щодо можливості обвинуваченого проживати в іншому помешканні не має.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що під час судового розгляду жодними особами не подавалося письмового зобов`язання про взяття ОСОБА_6 на особисту поруку.

Крім того, суд погоджується з доводами прокурора відносно того, що такий найбільш м`який запобіжний захід як особисте зобов`язання не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не зможе запобігти спробі ОСОБА_6 переховуватись від суду.

Таким чином, приймаючи до уваги правові позиції викладені в рішеннях ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, у справі «Єлоєв проти України» від 06.11.2008, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 333 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 до 18 січня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :