Єдиний унікальний № 500/5691/14-к
Провадження № 1-кп/500/82/16
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
27 липня 2016 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

учасники судового провадження:

прокурори: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисник ОСОБА_5 ,
обвинувачений ОСОБА_6 ,
потерпілі: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
ОСОБА_13 ,
розглянувши в місті Ізмаїл Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0001877, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, без освіти, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:

18.05.2010 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 3 ст.185, ч. 3 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 22.01.2014 р. за відбуттям строку покарання,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.186,ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:
1. 27 червня 2014 року о 17:20 годині ОСОБА_6 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна через незакриті двері проник до квартири АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав пульт від кондиціонеру марки «Мітсубісі» вартістю 170 гривень, який належить Хворостецькій Катерині В`ячеславові, після чого з місця злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст.185 КК України.

2. Крім того, тоді ж, 27 червня 2014 року о 17:20 годині ОСОБА_6 , також діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи у тій же квартирі АДРЕСА_2 , куди він проник з метою таємного викрадення чужого майна через незакриті двері, після таємного викрадення пульту від кондиціонеру марки «Мітсубісі» відкрито викрав ноутбук марки «Асус» у присутності потерпілої ОСОБА_7 вартістю 3000 гривень, який належить останній, однак не виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, так як був зупинений потерпілою ОСОБА_7 , після чого з місця злочину зник. Своїми діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України.

3. Далі, 29 червня 2014 року у період часу з 16:00 до 20:00 години ОСОБА_6 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_3 , таємно викрав велосипед збірного типу вартістю 7000 гривень, який належить ОСОБА_8 , чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на вказану суму, після чого з місця злочину з викраденим зник, розпорядившись ним на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

4. Далі, 09 липня 2014 року у період часу з 13:00 до 14:30 години ОСОБА_6 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, через незачинену хвіртку проник до двору будинку АДРЕСА_4 , звідки з дивану таємно викрав мобільний телефон марки «Самсунг Дуос» вартістю 700 гривень, в якому знаходилась сим-картка «Київстар» номер « НОМЕР_1 » вартістю 20 гривень, на рахунку якої знаходились гроші в сумі 24 гривні, а також сим-картка мобільного оператора «МТС» номер « НОМЕР_2 » вартістю 10 гривень, на рахунку якої знаходились гроші в сумі 5 гривень, та флеш-карта об`ємом 4 Гб вартістю 80 гривень, крім того викрав мобільний телефон марки «Самсунг U600» вартістю 700 гривень, які належать ОСОБА_10 , спричинивши збитки останньому на загальну суму 1539 гривень, після чого з місця злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України.

5. Також, 21 липня 2014 року близько 04:20 години ОСОБА_6 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, проник до будинку АДРЕСА_5 , звідки таємно викрав мобільний телефон марки «Нокіа Н-73» вартістю 310 гривень, в якому знаходилась сім-картка мобільного оператору «Київстар» вартістю 20 гривень, на рахунку якої знаходились гроші в сумі 25 гривень, а також флеш-карта об`ємом 2 Гб вартістю 70 гривень, який належить ОСОБА_9 , чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на загальну суму 425 гривень, після чого з місця злочину з викраденим зник, розпорядившись ним на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.

6. Крім того, 28 травня 2015 року близько 13:40 години ОСОБА_6 , проходячи повз торговий контейнер №133 на ринку «Привоз» у м. Одесі, у якому продавався дитячій одяг, побачив дитячі джинси, складені у картонному ящику біля виходу з контейнеру. У цей момент у ОСОБА_6 виник злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме дитячих речей. Після цього, ОСОБА_6 , діючи повторно, реалізуючи свій злочинний намір, розуміючи, що його дії помітні для оточуючих, підбіг до вищезазначеного торгового контейнеру №133, звідки з коробки умисно, із корисливих мотивів відкрито викрав три пари дитячих джинсів синього кольору, належних ОСОБА_13 , після чого з викраденим зник, спричинивши останній матеріальну шкоду у розмірі 318,27 гривень. Своїми діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст.186 КК України.
7. Далі, 21 липня 2015 року близько 01:20 години ОСОБА_6 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадання чужого майна через незаперту хвіртку проник на подвір`я будинку АДРЕСА_6 , після чого шляхом вільного доступу проник до приміщення котельної, звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_11 , а саме: три пачки прального порошку «WeiBer Riese» вагою 7,5 кг. вартістю кожна по 180 грн. на суму 540 грн. та чотири тюбика ємністю 237 мл. з мастилом для моторного човна фірми «QUICK SILVER GEAR LUBE» вартістю кожний по 90 грн. на суму 360 грн., а всього майна на загальну суму 900 гривень, однак в момент, коли ОСОБА_6 з викраденим майном направлявся до виходу з подвір`я, спрацювала сигналізація, і він, злякавшись, кинув частину викраденого у дворі, а з іншою частиною викраденого майна був затриманий працівником охоронного агентства «Олімп-Юг» ОСОБА_14 біля хвіртки при виході з подвір`я буд. АДРЕСА_6 , не довівши свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі. Своїми діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

8. Також, 26 липня 2015 року близько 14:00 години ОСОБА_6 , діючи повторно, умисно, знаходячись на території центрального ринку в місті Ізмаїлі, з метою таємного викрадання чужого майна, підійшов до торгового виносного лотку, який належить приватному підприємцю ОСОБА_12 , звідки таємно викрав чоловічі труси фірми «DCPOLO» в кількості 6 шт., вартістю кожні по 50 грн. на суму 300 грн., чоловічі труси фірми «Venice» в кількості 1 шт. вартістю 50 грн., чоловічі труси фірми «Redoor» у кількості 2 шт. вартістю кожні по 50 грн. на суму 100 грн., які належать ОСОБА_12 , чим спричинив матеріальний збиток останній на загальну суму 450 гривень, після чого з викраденим з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини злочинів та щиро розкаявся в їх вчиненні, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема, перелік та вартість викраденого ним майна. Так, обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що в червні 2014 року він прогулювався по вул. Кишинівській у м. Ізмаїл з метою щось вкрасти, зайшов в один із загальних дворів, далі зайшов на кухню однієї з квартир, господарка якої була в кімнаті, взяв з кухні пульт (думав, що це мобільний телефон), далі з кімнати взяв ноутбук, господарка почала кричати, він почав тікати, але по дорозі викинув ноутбук та втік з пультом. Коли він побачив, що це не мобільний телефон, а пульт, то викинув його. Потім він хотів його повернути господарці, але він його вже не знайшов. Далі, через декілька днів після цього він також йшов по вулиці у м. Ізмаїл, точної назви він не пам`ятає, побачив, що в одному з будинків були відчинені ворота, він зайшов у двір, звідки викотив велосипед, який продав біля автостанції, біля бару «Козачок» за 600 чи 800 грн. Потім до нього звернулися працівники міліції, яким він зізнався у крадіжці цього велосипеду, сказав, кому його продав, та велосипед був повернутий потерпілому. Після цього, в липні 2014 року він прогулювався по одній з вулиць у м. Ізмаїл, зайшов у один із загальних дворів, побачив там на дивані мобільні телефони марки «Самсунг», впевнився, що його ніхто не бачить та взяв ці телефони, які того ж дня вночі продав на оптовому ринку м.Ізмаїл за 50 та за 100 грн. Після цього він разом з працівниками міліції намагались знайти того, кому він продав телефони, ходили на ринок, але їм так і не вдалося це зробити. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 про стягнення з нього 1 539 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди визнає повністю. Після цього також в липні 2014 року він також йшов по одній з вулиць у м. Ізмаїл, назву точно не пам`ятає біля вул. Орєхова, в районі «Балки». Побачив, що пластикові двері в одному з будинків були відчинені, він зайшов у будинок, взяв мобільний телефон марки «Нокія Н-73» з зарядки та пішов у район дач. Після цього через деякий час його затримав якийсь чоловік та викликав міліцію, працівникам якої він віддав цей телефон. Після цього, в травні 2015 року він перебував у м. Одеса, пішов на ринок «Привоз». Побачив, що жінка на одному з прилавків відвернулася та він взяв три пари дитячих джинсів, однак жінка його побачила та почала кричати, але він втік з джинсами. Але його в той же день через деякий час затримали працівники міліції та він віддав викрадені ним джинси. Після цього він приїхав з м. Одеса у м. Ізмаїл, де в липні 2015 року також прогулювався по одній з вулиць, де зайшов в котельну одного із загальних дворів, звідки викрав три пачки прального порошку та ще якесь майно, чи то фарба, чи то дихлофос, точно не знає, щось у пляшечках, але на виході спрацювала сигналізація та він частину майна кинув та почав тікати, але його затримали охоронці. Після цього, також в липні 2015 року він прогулювався по ринку м. Ізмаїл, він побачив, що на одному з прилавків біля м`ясного корпусу жінка відвернулася та він вирішив скористатися ситуацією та викрав дев`ять пар трусів. Але потім його догнали та він повернув ці труси.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового розгляду були повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки про виклик до суду потерпілого ОСОБА_8 , заявою потерпілої ОСОБА_13 про повідомлення її про дату та час розгляду справи, неодноразовими довідками про доставку судових повісток про виклик до суду через SMS-повідомлення потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 .

Відповідно до обвинувального акту, матеріальна шкода потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 відшкодована в повному обсязі, цивільні позови від них до суду не надходили. Також згідно обвинувальному акту, матеріальна шкода потерпілій ОСОБА_7 відшкодована частково на суму 3 000 грн., не відшкодована на суму 170 грн., цивільний позов від неї до суду також не надходив, а потерпілому ОСОБА_10 матеріальна шкода на суму 1 539 грн. не відшкодована, від якого подано цивільний позов про її стягнення з ОСОБА_6 , який позов потерпілого ОСОБА_10 у судовому засіданні визнав повністю. Крім того, від потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_13 до суду надійшли зави про розгляд провадження у їх відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_6 не мають.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про можливість за відсутності потерпілих з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, відповідно до ст.ст. 325, 326 КПК України дійшов висновку про проведення судового розгляду без їх участі.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів у добровільності позиції інших учасників судового провадження. У зв`язку з цим згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_6 , а також дослідженням документів, що стосуються процесуальних витрат, запобіжних заходів та особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Тому суд вважає, що за наслідками судового розгляду доведена винуватість ОСОБА_6 у вчиненні ним злочинів, та кваліфікує його дії:

за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло;

за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України як замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, з проникненням у житло, коли особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця;

за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно;

за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно;
за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане із проникненням в інше приміщення, коли особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд у відповідності до ст.ст. 65, 68 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочини не було доведено до кінця.

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочини середньої тяжкості та тяжкі злочини.

ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується позитивно.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_6 , суд не вбачає.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд також враховує стан його здоров`я, а саме те, що він страждає на тяжке захворювання та потребує лікування у спеціалізованих закладах МОЗ, яке не може бути йому забезпечене на належному рівні установою виконання покарань, що підтверджується чисельними медичними довідками.

З урахуванням вказаних обставин, особи обвинуваченого, того, що шкода, завдана потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 фактично відшкодована у повному обсязі, а потерпілій ОСОБА_7 частково, на більшу суму, позиції потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , які, згідно їх письмових заяв, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають, того, що ОСОБА_6 щиро розкаявся, актино сприяв розкриттю злочинів, хворіє на тяжку хворобу та потребує лікування у спеціалізованих закладах МОЗ, того, що у нього відсутні обставини, що обтяжують його покарання, а також того, що ОСОБА_6 має одну непогашену судимість за вчинення, в тому числі умисного тяжкого злочину проти власті, та знов вчинив вісім епізодів умисних злочинів також проти власності, в тому числі тяжких, перші з яких були вчинені ним після нетривалого часу після звільнення за відбуттям строку покарання за попереднім вироком, а останні три з яких було вчинено ним після того, як йому було повідомлено про підозру у вчиненні перших п`яти злочинів, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігання нових злочинів можливе лише з призначенням йому реального покарання у виді позбавлення волі в нижніх мажах санкцій ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст.186, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, а за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_6 підлягає призначенню покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій, оскільки призначення більш м`яких видів покарань, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, не досягне мети його застосування.

Вказані обставини провадження, кількість злочинів, а також те, що вони вчинені при реальній сукупності дають підстави суду визначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в силу ст. 70 КК України за сукупністю злочинів із застосуванням принципу часткового складання призначених покарань.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 затримувався у даному кримінальному провадженні 22 липня 2014 року, що підтверджується відповідним протоколом затримання, та перебував під вартою по 03 лютого 2015 року, у зв`язку з тим, що ухвалою слідчого судді від 24.07.2014 р. відносно нього був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжувався у встановленому порядку, після чого ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.02.2015 р. запобіжний захід був йому змінений з тримання під вартою на домашній арешт та він був звільнений з-під варти.

Після цього, ОСОБА_6 знов був затриманий 10 вересня 2015 року, та досі тримається під вартою, у зв`язку з тим, що ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 10.09.2015 р. відносно нього був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжувався у встановленому законом порядку та спливає 03 вересня 2016 року. З метою виконання вироку та запобіганню спробам обвинуваченого ухилитися від призначеного покарання та вчинити інші злочини суд вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу відносно нього у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Крім того, суд вважає за необхідне зарахувати в строк покарання ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 22 липня 2014 року по 03 лютого 2015 року та з 10 вересня 2015 року до набрання вироком законної сили, виходячи в силу вимог абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

При вирішенні цивільного позову, пред`явленого потерпілим ОСОБА_10 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 1 539 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди (т. 1 а.п. 13), суд керується положеннями ст. 1166 ЦК України, відповідно до яких майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, із вказаної норми права випливає, що шкоду, завдану потерпілому ОСОБА_10 повинен відшкодувати обвинувачений ОСОБА_6 , який вчинив злочин, в результаті якого і виникла у потерпілого шкода, вина обвинуваченого повністю доведена вищенаведеними доказами, які були досліджені судом.

Так, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_10 на суму 1 539 грн. Обвинувачений ОСОБА_6 цивільний позов потерпілого визнав повністю. У зв`язку з викладеним цивільний позов потерпілого підлягає задоволенню в повному обсязі.

Також суд вважає за необхідне в силу ст. 124 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судової трасологічної (дактилоскопічної) експертизи №465 від 27.08.2014 р. в сумі 245,70 грн. та товарознавчої експертизи №4218/26 від 30.07.2015 р. в сумі 615 грн., а всього підлягає стягненню на користь держави 860,70 грн.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186,ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців;

за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки;

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки;

за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки;

зач. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_6 за сукупністю злочинів визначити остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі на строк чотири роки та один місяць.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_6 продовжити строк тримання під вартою.

Строк покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту його взяття під варту, тобто з 10 вересня 2015 року.

В силу ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 22 липня 2014 року по 03 лютого 2015 року та з 10 вересня 2015 року до набрання вироком законної сили, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задовольнити в повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 1 539 (одну тисячу п`ятсот тридцять дев`ять) гривень в якості відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення експертиз в загальній сумі 860,70 грн. (вісімсот шістдесят гривень 70 коп.).

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 , який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1