Справа № 591/8634/15-к
Провадження № 1-кп/591/96/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2016 року м.Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми матеріали кримінального провадження № 0005944 від 01.11.2015 року за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Суми, не військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

РНОКПП: НОМЕР_1 , раніше засудженому:

-вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 29.09.2015 року за ст. 185 ч. 1 КК України до 2 місяців арешту,

за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

30.10.2015 року близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_4 перебуваючи в АДРЕСА_2 , разом з маловідомим йому ОСОБА_5 , діючи таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, маючи на меті незаконне збагачення за рахунок чужого майна, вирішив викрасти фотоапарат «Samsyng ES80», який потерпілий дав йому для того щоб ОСОБА_4 сфотографував його.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне збагачення, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що його дії залишаться непоміченими, шляхом вільного доступу, з метою особистого збагачення, скориставшись тим що потерпілий відволік свою увагу від нього, викрав фотоапарат «Samsyng ES80» після чого з місця скоєння злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд.

Згідно висновку експерта Сумського НДЕКЦ МВС України № 57 від 16.11.2015 року , залишкова вартість викраденого майна, яке належить ОСОБА_6 , на час скоєння кримінального правопорушення, могла складати - 513 гри. (п`ятсот тринадцять) гривень.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному, з корисливою метою, шляхом вільного доступу, викраденні чужого майна, що належить ОСОБА_5 .

Такі дії ОСОБА_4 , органами досудового слідства кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України - тобто крадіжка, кваліфікуючою ознакою якої є «повторність».

В судове засідання обвинувачений подав угоду про примирення від 11.12.2015 року, яку він уклав з потерпілим. Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується:

а) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні;

б) відшкодував збитки, завдані потерпілому.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст. 185 КК України покарання у вигляді: одного року обмеження волі

Прокурором було надано заяву від ОСОБА_7 про те, що останній не бажає бути присутнім під час розгляду справи у зв`язку з постійним проживанням на території Франції.

Прокурор вважає, що зміст угоди про примирення відповідає положенням діючого законодавства та підлягає затвердженню, а заявлене клопотання щодо постановлення вироку на підставі угоди задоволенню.

Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши подані матеріали, вважає, що клопотання підлягає задоволенню, а угода затвердженню з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
Суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 повторно незаконно викрав чуже майно потерпілого ОСОБА_5 , а тому його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України.

При цьому, обвинувачений розуміє права, визначені ст. 474 ч. 4 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч. 2 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, які у судовому засіданні йому додатково роз`яснені, визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, підтвердив обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні та надає згоду на призначення покарання, узгодженого сторонами угоди про примирення.

Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди про примирення.

Узгоджені сторонами (обвинуваченим, потерпілим) вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, та заявлені в межах санкції статті ч. 2 ст. 185 КК України, тобто, умови даної угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим відповідають вимогам діючого кримінально-процесуального, матеріального законодавства та особі обвинуваченого.

Суд вважає за можливе затвердити угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілим.

Запобіжний захід не обирався.
Цивільний позов відшкодовано у повному обсязі.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст..100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 475 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду від 11.12.2015 року про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 1 /одного/ року обмеження волі.

Речовий доказ : фотоапарат «Samsyng ES80», що знаходиться за зберіганні у ОСОБА_5 залишити останньому на праві власності.

Судові витрати пов`язані із проведення експертизи у розмірі 184 грн. 14 коп. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_8 -Когер