Справа № 452/1009/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/156/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року м.Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, - у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,
з участю прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9

потерпілої ОСОБА_10

захисника ОСОБА_11

та обвинуваченого ОСОБА_12

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16 листопада 2015 року ОСОБА_13 засуджений за ч.2 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 90 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1.530 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_13 не обирався.
Цивільний позов потерпілої задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_14 482 грн. майнової та 10.000 грн. моральної шкоди.
ОСОБА_13 визнаний винуватим у тому, що він 23 травня 2014 року біля 19 години 30 хвилин біля торгового центру «Барвінок» на вул. Шевченка у м.Самборі Львівської області під час раптово виниклого конфлікту із колишньою дружиною ОСОБА_14 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, схопив останню за волосся, відтягнув її та наніс ряд ударів рукою в обличчя, заподіявши потерпілій струс головного мозку, тобто легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
На вирок суду захисник обвинуваченого ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_15 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок суду, яким виправдати ОСОБА_13 у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, зібраним та дослідженим в судовому засіданні доказам.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки ґрунтується на припущеннях, винесеним з порушенням норм КПК, оскільки ні досудовим слідством, ні в ході судового розгляду не здобуто доказів винуватості ОСОБА_13 у скоєнні ним інкримінованого правопорушення. Вважає, що вирок винесений на підставі висновків, які суперечать фактичним обставинам справи, оскільки суд взяв до уваги суперечливі показання потерпілої та свідків, які не узгоджуються з іншими дослідженими доказами, зокрема, з протоколами слідчих експериментів, думкою експерта ОСОБА_16 ; що у судовому засіданні письмові докази, зокрема, висновок судово-медичної експертизи № 46/15 від 23 березня 2015 року та протоколи слідчих експериментів з потерпілою ОСОБА_14 та свідком ОСОБА_17 від 26 січня 2015 року належним чином досліджені не були, що стало однією з причин помилкового висновку суду про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України. Суд безпідставно не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_18 , оскільки вона є дружиною обвинуваченого, хоча такі були послідовними та логічними, доповнюють та узгоджуються з показаннями обвинуваченого та дозволяють встановити справжні обставини конфлікту, що мав місце 23 травня 2014 року між ОСОБА_14 та ОСОБА_13 .

Вважає, що суд першої інстанції поверхнево та неуважно віднісся до доказів, досліджених під час судового слідства, помилково встановив, що конфлікт виник 23 травня 2014 року близько 19 години 30 хвилин біля торгового центру «Барвінок» на вул. Шевченка у м.Самборі, не зазначивши повну адресу цього торгового центру АДРЕСА_2 . Однак, за результатами досліджених доказів у суді було встановлено, що конфлікт між потерпілою та обвинуваченим виник біля будинку АДРЕСА_3 , у якому проживає свідок ОСОБА_17 . Крім того, суд неуважно поставився до показань потерпілої ОСОБА_14 , відповідно до яких усі удари їй були завдані обвинуваченим у волосяні ділянки голови, а не в обличчя. Не зрозуміло, що саме суд врахував при задоволенні цивільного позову потерпілої щодо відшкодування завданої їй моральної шкоди, крім пояснень про її перебування 16 днів у лікарні, а душевні страждання така пояснила лише тим, що не могла в цей час ходити на роботу.

Тому вважає, що суд першої інстанції у вироку зробив висновки, невідповідні фактичним обставинам справи, які не були підтверджені доказами, дослідженими під час судового слідства; дав неналежну оцінку показань обвинуваченого та свідка ОСОБА_18 , а при оцінці суперечливих показань потерпілої та свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_17 взяв останні до уваги. Крім того, суд неналежним чином дослідив письмові докази у кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора та потерпілої про залишення вироку без зміни, а апеляційної скарги - без задоволення, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Винуватість обвинуваченого у скоєнні інкримінованих злочинів, при обставинах, наведених у вироку суду, відповідає фактичним даним кримінального провадження № 0000524 і повністю підтверджується сукупністю перевірених судом першої інстанції доказів.
Суд першої інстанції повно та об`єктивно, всупереч доводам апелянта розглянув усі докази з позиції достовірності та допустимості і оцінив їх в сукупності, правильно кваліфікувавши дії ОСОБА_13 за ч.2 ст. 125 КК України, та призначив покарання у виді штрафу.
При цьому, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_13 у вчиненні зазначеного у вироку правопорушення відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.
Заперечення ОСОБА_13 своєї винуватості у вчиненні згаданого кримінального правопорушення та покликання в апеляційній скарзі захисника на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження колегія суддів до уваги не приймає, оскільки такі спростовуються матеріалами справи, які відтворюють реальні картини подій, які мали місце 23 травня 2014 року за участю ОСОБА_13 та потерпілої ОСОБА_14 біля торгового центру «Барвінок», розташованого на вул. Шевченка у м.Самборі Львівської області та доводять винуватість обвинуваченого в інкримінованому йому правопорушенні.
Як достовірно встановлено у справі, ОСОБА_13 23 травня 2014 року біля 19 години 30 хвилин неподалік торгового центру «Барвінок» на вул. Шевченка у м.Самборі Львівської області під час раптово виниклого конфлікту із колишньою дружиною ОСОБА_14 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, схопив останню за волосся, відтягнув її та наніс ряд ударів рукою в обличчя, заподіявши потерпілій струс головного мозку, тобто легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
У суді першої та апеляційної інстанцій обвинувачений своєї винуватості у вчиненому не визнав. Заперечив звинувачення за ч.2 ст. 125 КК України, пояснивши, що даного правопорушення не вчиняв.

У сукупності з іншими зібраними у справі доказами суд першої інстанції належно оцінив такі показання ОСОБА_13 , ґрунтуючись на об`єктивному розгляді всіх обставин справи, і правильно визнав їх такими, що не відповідають дійсності та взяв за основу вироку показання потерпілої та свідків, які підтверджуються іншими доказами.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, оскільки така стверджується показаннями потерпілої, свідків, висновком судово-медичної експертизи № 46/15 від 23 березня 2015 року.
З показань свідків ОСОБА_17 та неповнолітньої ОСОБА_19 вбачається, що 23 травня 2014 року близько 19 години 30 хвилин біля торгового центру «Барвінок» у м.Самборі Львівської області ОСОБА_13 , колишній чоловік потерпілої ОСОБА_14 , в ході конфлікту тягнув за волосся, вдарив її в ділянку голови, від чого остання падала.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено відсутність протиріч між показаннями потерпілої, свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_17 щодо нанесення ударів обвинуваченим потерпілій в ділянку голови.

Посилання захисника обвинуваченого в апеляційній скарзі на наявність протиріч між показами потерпілої та вищевказаних свідків з приводу часу конфлікту, хто кого зустрів та де, а також причин та перебігу конфлікту, який виник, не спростовують самого факту нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілій.

Аналогічно це стосується і покликання апелянта про неузгодженість показів потерпілої та свідка ОСОБА_17 з протоколами слідчих експериментів.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не взяв до уваги показання експерта ОСОБА_16 про механізм утворення травм потерпілої, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такими не спростовується висновок судово-медичної експертизи № 46/15 від 23 березня 2015 року про наявність у потерпілої струсу головного мозку.

Натомість, на думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_18 , зацікавленої у результатах розгляду справи, оскільки така є дружиною обвинуваченого і її показання визнав необ`єктивними.

Що стосується покликань захисника обвинуваченого про невмотивованість задоволення цивільного позову потерпілої, то колегія суддів приходить до висновку про співмірність заподіяних моральних страждань ОСОБА_14 стягненому судом першої інстанції розміру моральної шкоди, оскільки суд врахував характер і обсяг страждань, яких зазнала потерпіла, стан її здоров`я, тяжкість наслідків спричинених тілесних ушкоджень. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, конфлікт відбувався на очах малолітніх дітей обвинуваченого та потерпілої, потерпіла була позбавлена можливості отримувати доходи, які необхідні для утримання дітей.

Як видно з матеріалів провадження, журналів судових засідань, суд дослідив ті обставини, які могли мати значення для прийняття законного рішення, а тому наведені захисником в апеляційній скарзі доводи про неповноту, однобічність та необ`єктивність при розгляді в суді є необґрунтованими. Клопотань про додаткове дослідження доказів у справі захисник та обвинувачений не заявляли.
При перевірці справи колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування вироку.
З огляду на викладене, колегія суддів визнає апеляційну скаргу захисника необґрунтованою та приходить до висновку, що призначене обвинуваченому покарання у виді штрафу є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Вирок суду постановлений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим і підстав для його скасування та виправдання обвинуваченого немає.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16 листопада 2015 року відносно ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І :

ОСОБА_3 ОСОБА_20 ОСОБА_21