В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/762/16-к

Провадження № 1-кп/348/117/16

26 жовтня 2016 року м. Надвірна
Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

потерпілого: ОСОБА_4

обвинувачених: ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Надвірна кримінальне провадження № 0000236 за обвинувальним актом від 21.04.2016р. щодо обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, з повною загальною середньою освітою, працюючого по тимчасовим заробіткам, згідно ст. 89 КК України несудимого, громадянина України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,-

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українки с. Бендюги, Сокасального району, Львівської області, мешканки АДРЕСА_1 , неодруженої, з повною загальною середньою освітою, працюючої по тимчасовим заробіткам, несудимої, громадянки України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб вчинили шахрайство тобто незаконно заволоділи чужим майном шляхом обману та зловживанням довірою.

Злочин ними вчинено при таких обставинах.

04.04.2016 приблизно о 11.00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в с. Пнів по вул. УПА, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, зустрівся із ОСОБА_4 .

Під час спілкування ОСОБА_4 передав ОСОБА_5 свою пенсійну банківську картку КБ «ПриватБанк», № НОМЕР_1 , та попросив останнього зняти йому гроші в сумі 1000 грн., при цьому записавши код від банківської карти на листку паперу, який в подальшому передав ОСОБА_5 .

Після отримання картки ОСОБА_5 направився із нею по місцю проживання.

Того ж дня, приблизно о 12.00 год., перебуваючи у будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 передав вище вказану банківську картку своїй співжительці ОСОБА_6 , при цьому пояснивши їй, що ОСОБА_4 передав йому свою банківську катку КБ «ПриватБанк», для того щоб останній зняв йому гроші в сумі 1000 грн.

Діючи із корисливих мотивів ОСОБА_6 , запропонувала ОСОБА_5 шляхом обману заволодіти майном ОСОБА_4 , а саме за допомогою банківської картки КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , зняти з пенсійного рахунку грошові кошти, при цьому повідомити потерпілому неправдиві відомості, що ніби-то на його картковому рахунку не було грошей. На даному пропозицію ОСОБА_5 погодився та вступив у злочинну змову з ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння коштами ОСОБА_7 , шляхом обману, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_6 направилися до банкомату КБ «ПриватБанк», що знаходився на майдані ім. Шевченка 3, в м. Надвірна, Івано-Франківської області.

Перебуваючи о 13.20 год. на майдані ім. Шевченка 3, в м. Надвірна, Івано-Франківської області, усвідомлюючи що на банкоматі ведеться відеоспостереження, з метою приховання вчинення злочину, ОСОБА_6 діючи відповідно до узгодженого плану злочинних дій, попросила прохожу особу ОСОБА_8 , зняти їм із банківської картки банку КБ «ПриватБанк» кошти, пояснивши при цьому ОСОБА_8 , що дана банківська картка належить їм, але вони не вміють користуватися банкоматом, тим самим увела останнього в оману щодо дійсності намірів.

ОСОБА_8 не усвідомлюючи дійсності намірів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 погодився пропозицію, та зняв залишок грошових коштів з банківської картки ОСОБА_4 в сумі 1600 грн., після чого передав їх ОСОБА_6 .

В подальшому отримані кошти в результаті шахрайських дій, а саме 1600 грн. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 витратили на власні потреби, а потерпілому ОСОБА_4 повідомили, що із картки їм не вдалося зняти готівку, повернувши при цьому банківську картку. Унаслідок своїх злочинних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 завдали ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 1600 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю. Суду пояснив, що він проживає в АДРЕСА_1 разом з своєю співжителькою ОСОБА_6 . З потерпілим ОСОБА_4 є односельчанами та живе по сусідству, неприязних відносин не має.

04.04.2016 приблизно о 11.00 год. він перебував в АДРЕСА_1 , де зустрівся із ОСОБА_4 . Під час розмови ОСОБА_4 попросив його зняти йому гроші з пенсійної картки в сумі 1000 грн., на що він погодився. Після цього ОСОБА_4 передав йому свою пенсійну банківську картку «ПриватБанк», записав код від банківської карти на листку паперу.

Того ж дня, приблизно о 12.00 год., перебуваючи по місцю свого проживання, він передав дану банківську картку своїй співжительці ОСОБА_6 , при цьому розповів їй про прохання ОСОБА_4 зняти йому гроші в сумі 1000 грн.

Після чого ОСОБА_6 запропонувала йому шляхом обману заволодіти майном ОСОБА_4 , а саме за допомогою банківської картки «ПриватБанк» зняти з пенсійного рахунку грошові кошти, та повідомити ОСОБА_4 неправдиві відомості, що ніби-то на його картковому рахунку не було грошей. На даному пропозицію він погодився.

Реалізуючи свій намір на заволодіння коштами ОСОБА_7 , він спільно із ОСОБА_6 направилися до банкомату «ПриватБанк», що знаходився на майдані Шевченка 3, в м. Надвірна, Івано-Франківської області.

Біля о 13.20 год., перебуваючи на майдані Шевченка 3, в м. Надвірна, Івано-Франківської області, усвідомлюючи що на банкоматі ведеться відеоспостереження, з метою приховання вчинення злочину, ОСОБА_6 попросила прохожу особу ОСОБА_8 зняти їм із банківської картки банку «ПриватБанк» кошти, пояснивши при цьому ОСОБА_8 , що дана банківська картка належить їм, але вони не вміють користуватися банкоматом, тим самим увела останнього в оману щодо дійсності намірів.

ОСОБА_8 не усвідомлюючи дійсності їх намірів погодився пропозицію, та зняв залишок грошових коштів з банківської картки ОСОБА_4 в сумі 1600 грн., після чого передав їх ОСОБА_6 .

В подальшому отримані кошти в сумі 1600 грн. він разом з ОСОБА_6 витратили на власні потреби, а ОСОБА_4 повідомили, що із картки їм не вдалося зняти готівку, повернувши при цьому банківську картку.

У вчиненому розкався та запевнив суд, що подібного більше не повторить. Цивільний позов визнає частково. Повністю погоджується повернути матеріальну шоду в сумі 1600грн. Та просить відмовити в задоволенні моральної шкоди через його тяжке матеріальне становище. Просить його суворо не карати иа обрати покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_9 свою вину вчиненні інкримінованому їй злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнала повністю. Суду пояснила, що вона проживає в АДРЕСА_1 разом з своїм співжителем ОСОБА_5 . З потерпілим ОСОБА_4 є односельчанами та живе по сусідству , неприязних відносин не має.

04.04.2016 р. приблизно о 12.00 год. вона перебувала по місцю проживання у будинку АДРЕСА_1 . В цей час прийшов ОСОБА_5 , який передав їй банківську картку «ПриватБанк», при цьому пояснивши їй, що дана картка належить ОСОБА_4 , який передав її йому для того, щоб він зняв йому з пенсійного рахунку гроші в сумі 1000 грн.

Отримавши картку у неї виник умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_4 . Діючи із корисливих мотивів вона запропонувала ОСОБА_5 шляхом обману заволодіти майном ОСОБА_4 , а саме за допомогою банківської картки КБ «ПриватБанк» зняти з пенсійного рахунку грошові кошти, при цьому повідомити ОСОБА_10 неправдиві відомості, що ніби-то на його картковому рахунку не було грошей. На даному пропозицію ОСОБА_5 погодився.

З цією метою вони спільно з ОСОБА_5 направилися до банкомату КБ «ПриватБанк», що знаходився на майдані Шевченка 3, в м. Надвірна, Івано-Франківської області.

Приблизно о 13.20 год., перебуваючи на майдані ім. Шевченка 3, в м. Надвірна, Івано-Франківської області, усвідомлюючи що на банкоматі ведеться відеоспостереження, з метою приховання вчинення злочину, вона діючи відповідно до узгодженого плану, попросила прохожу особу ОСОБА_8 , зняти їм із банківської картки банку КБ «ПриватБанк» кошти, пояснивши при цьому ОСОБА_8 , що дана банківська картка належить їм, але вони не вміють користуватися банкоматом, тим самим увела останнього в оману щодо дійсності намірів.

ОСОБА_8 не усвідомлюючи дійсності їх намірів погодився пропозицію, та зняв залишок грошових коштів з банківської картки ОСОБА_4 в сумі 1600 грн., після чого передав їх їй.

В подальшому отримані кошти в сумі 1600 грн. вона та ОСОБА_5 витратили на власні потреби, а ОСОБА_4 повідомили, що із картки їм не вдалося зняти готівку, повернувши при цьому банківську картку.

У вчиненому розкаялася та запевнила суд, що подібного більше не повторить. Цивільний позов визнає частково. Повністю погоджується повернути матеріальну шоду в сумі 1600грн. Та просить відмовити в задоволенні моральної шкоди через скрутне матеріальне становище. Просить її суворо не карати.

Крім повного визнання вини обвинувачених у вчиненні злочину іх винуватість доводиться показаннями потерпілого.

Так, допитаний в судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_4 суду пояснив, що є односельчанином обвинуваченим та живе по сусідстві. 04.04.2016 біля він зустрівся із обвинуваченим ОСОБА_5 . В ході спілкування він довіряючи ОСОБА_5 передав йому свою пенсійну банківську картку КБ «ПриватБанк», № НОМЕР_1 , та попросив останнього зняти йому гроші в сумі 1000 грн., при цьому записавши код від банківської карти на листку паперу. ОСОБА_5 погодився йому допомогти та принести гроші ввечері. Однак обманув його та гроші не повернув. На другий день він сам прийшов до помешкання обвинувачених з вимогою повернути банківську картку та повернути гроші. Однак ОСОБА_6 повідомили йому що із картки їм не вдалося зняти готівку, повернувши при цьому банківську картку.

Повернувшись додому та перевіривши кошти на картці він дізнався що обвинучені зловживаючи його довірою шляхом обману заволоділи його коштами в сумі1600грн, чим завдали матеріальну шкоду, яку по данийчас не повернули.

Внаслідок неправомірних дій обвинувачених йому спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях з приводу неправомірної поведінки щодо нього, пережитому стресі, фізичному болі, погіршення стану здоровя, зміну свого звичного способу життя, яку він оцінює в сумі 3000 грн. Просить покарати обвинувачених по закону та задоволити цивільний позов в повному обємі.

Крім того вина обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 доводиться письмовими доказами:

- даними протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 07.04.2016р., згідно якого потерпілий ОСОБА_4 ,. повідомив про незаконне заволодіння обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_11 шляхом обману належними йому грошовими коштами в сумі 1600грн.

- Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 12.04.2016року за участю свідка ОСОБА_12 , який впізнав на фотознімку обвинуваченого ОСОБА_5 , як особу яка підходила разом з жінкою, яка передала йому банківську картку з якої він зняв гроші в сумі 1600грн.та фотознімками до нього. ( а.с.)

- Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.04.2016року за участю свідка ОСОБА_12 , який впізнав на фотознімку обвинувачену ОСОБА_6 , як особу яка підходила разом з чоловіком та яка передала йому банківську картку з якої він зняв гроші в сумі 1600грн. ( а.с.)

- даними виписки ПАТ КБ Приватбанк з рахунку потерпілого ОСОБА_4 про рух коштів, згідно якого 04.04.2016р. було знято 1600грн.

Зазначені докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінально - процесуального закону, вони є допустимими, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченими злочину, інкримінованого їй стороною обвинувачення, відповідають показанням потерпілих, , письмовим доказам по справі.

Таким чином, оцінюючи в сукупності здобуті докази, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України суд прийшов висновку, що винуватість обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їм злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю.

Дії обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 190 КК України які за попередньою змовою групою осіб вчинили шахрайство, тобто заволоділи чужим майном шляхом обману та зловживанням довірою, кваліфіковані вірно.

При призначенні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, який відповідно до норм КПК є середньої тяжкості, особу винних, зокрема те, що обвинувачена ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні неповнолітню дитину,обвинувачний ОСОБА_5 згідно ст. 89 КК України не судимий, на обліку в нарколога та психіатра не перебувають, поведінку обвинувачених, роль кожного з них та обставини, що по`якшують та обтяжують покарання -

Як пом`якшуючі їх вину обставини суд врахував: щире каяття у вчиненному та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки обвинувачені. повністю визнають свою вину, під час досудового рослідування та в суді давали послідовні визнавальні показання, добровільно брали участь у слідчих діях.

Як обтяжуючі їх вину обставини суд врахував: вчинення злочину щодо особи похилого віку.

По місцю проживання обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 характеризуються задовільно.

Враховуючи наведене, беручи до уваги думку потерпілого відносно покарання який просить покарати обвинувачених по закону, особу винних, суд прийшов до висновку, що обвинуваченим слід обрати покарання необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів в межах санкції статті за цей вид злочину, передбаченого Особливою частиною КК України у виді штрафу.

На думку суду дане покарання є необхідним і достатнім для можливого перевиховання обвинувачених та попередження вчинення нових злочинів і що цілком відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинувачених

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 1600грн та моральної шкоди в сумі 3000 грн. підлягає до часткового задоволення.

З обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_15 слід стягнути в користь ОСОБА_4 , матеріальну шкоду завдану злочином в сумі 1600 грн. Цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди обвинувачені визнають. Вирішуючи питання щодо стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно пунктів 6, 7, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди із змінами та доповненнями, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Суд враховує, що потерпілим ОСОБА_16 перенесено душевні страждання, переживання за своє здоров`я, вимушені зміни у життєвих планах і стосунках. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в даному випадку суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості, і також враховує майновий стан обвинувачених ОСОБА_17 та Кіх, які працюють потимчасовим заробіткам, постійних доходів немає. Наведене свідчить про неспроможність обвинувачених відшкодувати заявлену потерпілим всю суму моральної шкоди, а тому суд вважає за можливе зменшити заявлену потерпілим суму моральної шкоди та стягнути з обвинувачених на користь потерпілого по 1000 грн. з кожного моральної шкоди.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що становить тисячу триста шістдесять грн.).

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що становить тисячу двадцять грн. 00 коп).

Цивільний позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_1 в солідарному порядку на користь ОСОБА_4 1600 грн. матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4 1000грн в якості відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4 1000грн в якості відшкодування моральної шкоди.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку .
Суддя ОСОБА_1