Провадження № 1-кс/344/4363/16
У Х В А Л А
31 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_5 , на постанову начальника відділення СВ Івано-Франківського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 12.10.2016 року про закриття кримінального провадження № 0005259 від 23.12.2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_5 , звернувся до Івано-Франківського міського суду із скаргою на постанову начальника відділення СВ Івано-Франківського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області від 12.10.2016 року про закриття кримінального провадження № 0005259 від 23.12.2015 року.

Обґрунтовуючи вимоги адвокат ОСОБА_3 , зазначає, що постанова про закриття кримінального провадження є незаконною, передчасною, необґрунтованою, такою що суперечить наявним доказам. Зокрема, адвокат ОСОБА_3 вказав на те, що досудове розслідування проведено неповно, необ`єктивно та упереджено. Висновок слідчого також не підтверджується жодними зібраними доказами, крім пояснень ОСОБА_6 ; слідством та прокуратурою не дана належна оцінка того, що саме ОСОБА_6 розпочав конфлікт, законне зауваження ОСОБА_7 стосовно припинення сексуальних домагань до незнайомих дівчат викликало цинічну та агресивну реакцію ОСОБА_8 , яка і стала причиною фізичного конфлікту, при цьому що сам потерпілий не бив головою в ніс ОСОБА_6 ; не надано слідчим належну оцінку відеозапису із камер спостереження ресторану та не взято до уваги те, що ОСОБА_7 повернувся в кафе з метою відвідати туалет, а не на продовження конфлікту з ОСОБА_8 ; не досліджено медичну експертизу щодо удару потерпілим ОСОБА_9 ; не оцінено належним чином показання всіх інших учасників та очевидців події злочину. А тому висновки слідчого, викладені в оскаржуваній постанові, є передчасними та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

У судовому засіданні адвокат вимоги скарги підтримав з підстав, викладених у скарзі та наданих в засіданні пояснень, просив задовольнити скаргу.

Слідчий у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні скарги та пояснив, що ним в повному обсязі допитано всіх свідків, долучено відеозаписи із камер спостереження ресторану «Біле і чорне», а в матеріалах кримінального провадження № 0005259 є протокол перегляду відеозапису, самий диск з місця події визнано речовим доказом, саме з даного диску чітко вбачається те, що продовжив конфлікт саме ОСОБА_7 , який вийшовши вже з кафе, повернувся з двома друзями для з`ясування відносин з ОСОБА_8 та саме ОСОБА_7 наніс першим удар головою в ділянку носа ОСОБА_8 , внаслідок якого була необхідна оборона останнього та нанесено удар правою рукою в якій був стакан в обличчя потерпілого ОСОБА_10 (легкі тілесні ушкодження), а також надано слідчим належну оцінку всім зібраним доказам.

Заслухавши адвоката та слідчого дослідивши скаргу та матеріали кримінального провадження № 0005259 від 23.12.2015 року (1 том), вважаю наступне.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України, в тому числі оскарження постанови про закриття провадження.

Частина 1 ст. 304 КПК України передбачає, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

При цьому чинний КПК України не встановлює вичерпного переліку дій, які є обов`язковими до вчення слідчим при здійсненні досудового розслідування за повідомленням про кримінальне правопорушення.

При проведені досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

Постановою начальника відділення СВ Івано-Франківського МВ УМВС України в області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 12.10.2016 року закрито кримінальне провадження № 0005259 від 23.12.2015 року, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України у діях ОСОБА_6 .

Так, як слідує з матеріалів кримінального провадження, 22.12.2015р. до ЄРДР було внесено відомості про те, що 28.11.2015р. о 4.00год. в приміщенні закладу «Біле і чорне» по вул. Грушевського, 22а, невідома особа спричинила ОСОБА_5 тілесні ушкодження (правова кваліфікація за ч.1 ст.125 КК України).

З протоколу допиту потерпілого ОСОБА_5 від 23.12 та 25.12.2015р. останній дав показання, що так звана словесна перепалка між ним та ОСОБА_8 відбулася в приміщенні ресторану (на виході). Після виходу потерпілого з двома дівчатами на вулицю, він уже з двома хлопцями ( ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ), з якими і проводив час у ресторані, повернулися назад для того «щоб поцікавитися у незнайомця чому він ображав потерпілого і дівчат…, і для привернення уваги незнайомця, ОСОБА_7 торкнувся рукою його головного убора, після чого одразу від нього отримав удар в обличчя (ділянка лівого ока) бокалом, що був в руках незнайомця. Після чого, ОСОБА_7 вийшов на вулицю, і хлопці за ним також. Мельник та ОСОБА_12 запропонували повернутися знову в заклад, щоб в туалеті промити потерпілому обличчя від крові (змити кров яка текла з лівої брови), і після того, як він з хлопцями зайшли в туалет, там уже перебував хлопець, що наніс потерпілому удар, почав погрожувати всім їм фізичною розправою і, з метою зробити незнайомцю зауваження, вони підійшли до нього. В цей час в приміщенні туалету знаходилися троє охоронців, які відтягли їх від незнайомця. Між друзями потерпілого та незнайомцем ще продовжувався словесний конфлікт, чи були будь-які пошкодження на обличчі у незнайомця, потерпілий не бачив». Після цих подій ОСОБА_7 з друзями вийшли з закладу і поїхали додому.

Враховуючи такі пояснення потерпілого, доводи адвоката ОСОБА_3 в скарзі та судовому засіданні про те, що потерпілий повернувся в заклад після словесної перепалки (на виході), для того щоб сходити в туалет, і при цьому взяв двох товаришів піти з ним, щоб уникнути можливого фізичного насилля зі сторони ОСОБА_8 , суперечать зібраним доказам у матеріалах кримінального провадження, та суперечать показам самого потерпілого, інтереси якого адвокат представляє.

При цьому, як слідує також з протоколу допиту ОСОБА_12 від 30.12.2015р., даний свідок також підтвердив те, що ОСОБА_7 вийшовши на вулицю з кафе «Біле і чорне» повідомив про погрози фізичною розправою зі сторони невідомої йому особи, та попросив товаришів допомогти йому вирішити конфлікт... А при повторному поверненні в туалет для зупинення крові ОСОБА_7 , після погроз зі сторони незнайомця, ОСОБА_7 заштовхнув невідомого в одну із кабін туалету..». А отже, сам свідок також підтвердив факт повернення ОСОБА_7 в кафе для вирішення конфлікту, а не по потребах в туалет.

В матеріалах кримінального провадження № 0005259 є також копії частини матеріалів кримінального провадження № 0004883 по факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , де міститься протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 , та особи, що був з ним тієї ночі на місці події, нідерландця ОСОБА_13 .

Тому доводи скарги в частині того, що слідчим не взято до уваги те, що ОСОБА_7 повернувся перший раз в кафе з метою відвідати туалет, а не для продовження конфлікту з ОСОБА_8 , не є вірними, виходячи також і з наступного.

Протоколом перегляду відеозапису, який визнано речовим доказом, слідством встановлено що о 4.15 год. розмова між ОСОБА_5 , який виходив з приміщення ресторану, та ОСОБА_6 , проходила на підвищених тонах, враховуючи жести та рухи тіла, після чого потерпілий покинув приміщення о 4.16 год. Через неповні 2 хвилини в приміщення знову зайшов потерпілий ОСОБА_7 з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , після чого продовжуючи словесний конфлікт ОСОБА_7 наніс удар головою в ділянку носа ОСОБА_8 , який у відповідь обороняючись наніс удар правою рукою в ділянку обличчя потерпілого, внаслідок чого бокал розбився. Після чого ОСОБА_8 були нанесені удари товаришами потерпілого.

А тому доводи скарги про те, що слідством не дана належна оцінка того, що саме ОСОБА_6 розпочав конфлікт, що законне зауваження ОСОБА_7 стосовно припинення сексуальних домагань до незнайомих дівчат викликало цинічну та агресивну реакцію ОСОБА_8 , яка і стала причиною фізичного конфлікту, при цьому, сам потерпілий не бив головою в ніс ОСОБА_6 , а також те, що не надано слідчим належну оцінку відеозапису із камер спостереження ресторану, не відповідають зібраним доказам матеріалів даного кримінального провадження.

Також, слідчий суддя не вважає доведеними суду твердження адвоката про те, що слідством, при винесені оскаржуваної постанови, не досліджено медичну експертизу щодо удару потерпілим ОСОБА_7 самого ОСОБА_8 ; не оцінено належним чином показання всіх інших учасників та очевидців події злочину.

Так, слідством було зібрано покази і інших свідків: ОСОБА_14 та ОСОБА_15 (які були при виході з закладу разом з ОСОБА_7 та до яких, як вбачається з їхніх протоколів допиту «зухвало заговорив ОСОБА_8 , однак що саме він сказав, вони не розчули», в результаті чого виник словесний конфлікт між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ), спростовує твердження в скарзі адвоката потерпілого про те, що словесний конфлікт виник на грунті домагання з боку ОСОБА_16 ; свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які не були безпосередніми очевидцями (з їх пояснень) подій пов`язаних з нанесенням саме тілесних ушкоджень.

Покази цих свідків, які не зазначені слідчим в оскаржуваній постанові, не впливають на остаточний висновок слідства про закриття кримінального провадження.

Клопотань про вчинення інших слідчих дій, адвокат потерпілого чи потерпілий не заявляв.

Щодо факту не дослідження медичної експертизи щодо удару потерпілим ОСОБА_7 самого ОСОБА_8 , то це не могло бути предметом дослідження у даному кримінальному провадженні. Однак, матеріали кримінального провадження містять висновок експерта №947 та висновок експерта №030 щодо судово-медичної експертизи ОСОБА_5 , в якого виявлені тілесні ушкодження, що відносяться до легких.

Закриваючи кримінальне провадження, слідчий прийшов до висновку даючи аналіз в сукупності всіх доказів про те, що в діях ОСОБА_6 відсутні ознаки кримінального правопорушення, оскільки він протистояв трьом особам, один з яких перший вчинив щодо нього протиправні дії, та який намагався захистити себе, діючи в межах необхідної оборони.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що начальником відділення СВ Івано-Франківського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_4 у постанові про закриття кримінального провадження № 0005259 від 23.12.2015 року вчинено усі необхідні процесуальні дії по перевірці повідомлення про кримінальне правопорушення, у відповідності до вимог чинного процесуального законодавства, розслідування проведено повно та всебічно, встановлено відсутність будь-яких достатніх даних, які б вказували на наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, що не спростовується доводами скарги. Вважаю, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства України, а тому підстав для скасування постанови, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України,

У Х В А Л И В :
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_5 , на постанову начальника відділення СВ Івано-Франківського ВП ГУНП України в Івано-Франківській області від 12.10.2016 року про закриття кримінального провадження № 0005259 від 23.12.2015 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали оголошено 01 листопада 2016 року