Справа № 414/300/16-к
Провадження № 11-кп/782/160/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2016 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кремінського районного суду Луганської області від 14 квітня 2016 року, яким:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кремінна Луганської області, громадянин України, який має повну середню освіту, не одружений, не працює, раніше судимий:
1) 04 травня 2000 року Кремінським районним судом Луганської області за ч. 2 ст. 81, ст. ст. 44, 46-1 КК України (1960) до 2 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;
2) 11 лютого 2002 року Кремінським районним судом Луганської області за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. ст. 70, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; даних щодо підстав звільнення немає;
3) 23 січня 2007 року Кремінським районним судом Луганської області за ч. 1 ст. 306, ч. 2 ст. 307, ст. ст. 69, 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнено 23 квітня 2010 року по відбуттю строку покарання;
4) 23 травня 2011 року Кремінським районним судом Луганської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі;
5) 17 серпня 2011 року Кремінським районним судом Луганської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі; звільнено 23 липня 2015 року по відбуттю строку покарання,
зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців.
Запобіжний захід залишено у вигляді тримання під вартою, строк відбування покарання обчислено з 14 квітня 2016 року, зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 06 лютого 2016 року по 13 квітня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Питання про речові докази вирішені,
В С Т А Н О В И Л А :
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
05 лютого 2016 року ОСОБА_7 , приблизно о 20 годині, діючи повторно та маючи намір на таємне викрадення чужого майна, прийшов до подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 , де шляхом злому замикаючого пристрою вхідної двері проник до металевого вагону, звідки викрав: 1) подовжувач електричний на котушці довжиною 50 метрів; 2) саморобний електричний продовжувач довжиною 20 метрів; 3) електричний продовжувач довжиною 10 метрів; 4) кіянку (столярний молоток) з дерев`яною рукояткою та резиновим молотом; 5) два металевих рівня; 6) 4 рулетки та кирку на загальну вартість 1823 грн. 60 коп. З викраденим майном з місця скоєння злочину зник, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду у вказаному розмірі. Наступного дня робітниками поліції обвинуваченого було затримано з викраденим майном, яке було вилучено та повернуто потерпілому, тому цивільний позов ним не заявлено.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок змінити, призначити йому мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.3 ст. 185 КК України.
Вважає, що судом не були враховані обставини, які пом`якшують покарання, а саме те, що скоєне ним кримінальне правопорушення не завдало наслідків; на його утриманні знаходяться внутрішньо переміщені особи; визнання ним вини, щире каяття та сприяння розкриттю злочину; позитивну характеристику та неофіційне працевлаштування; а також думку потерпілого про можливість призначення йому покарання не пов`язаного з позбавленням волі.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , заперечення прокурора щодо доводів апеляційної скарги, який вважав вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, в апеляційному порядку не оспорюються, фактичні обставини кримінального правопорушення не оспорювалися сторонами в суді першої інстанції і докази щодо них згідно з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися, а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для перегляду судового рішення щодо фактичних обставин вчинених кримінальних правопорушень та правильності застосування норм матеріального закону при кваліфікації дій обвинуваченого.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали безумовні підстави для зміни чи скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого про те, що призначене йому покарання є занадто суворим внаслідок недостатнього врахування судом даних про його особу та обставин, які пом`якшують покарання, колегія суддів вважає безпідставними.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання та навів у вироку переконливі мотиви прийнятого рішення.
Так, при призначенні ОСОБА_7 покарання, судом першої інстанції обґрунтовано враховані фактичні обставини кримінального провадження та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, особу винного, який раніше п`ять разів притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується задовільно.
До обставин, що пом`якшують покарання, судом віднесено визнання обвинуваченим своєї вини.
Обставиною, яка обтяжує покарання судом першої інстанції визнано рецидив злочину за ч. 1 ст. 306, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України.
Крім того, при призначенні ОСОБА_7 покарання, судом було враховано думку потерпілого, якому викрадене майно було повернуто.
Твердження щодо матеріального утримання обвинуваченим двох осіб не заслуговують на увагу, оскільки зазначені обставини об`єктивно не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, а тому не можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. За відсутності підстав для пом`якшення обвинуваченому покарання, враховуючи необґрунтованість апеляційної скарги, вона задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 410, 411, 418 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Кремінського районного суду Луганської області від 14 квітня 2016 року щодо нього залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
СУДДІ:

________________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3