АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1252/16 Справа № 188/1276/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Апеляційного суду Дніпропетровської області

у складі головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю власника майна ОСОБА_6

представника власника майна - адвоката ОСОБА_7

прокурора - ОСОБА_8

слідчого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою прокурора Петриківського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 , на ухвалу слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Петриківського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 від 03 жовтня 2016 року, про арешт майна,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2016 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 від 03 жовтня 2016 року, про арешт майна.
Мотивуючи своє рішення слідчий суддя вказав, що клопотання слідчого є необґрунтованим та не відповідає вимогам ст.170 КПК України. Відмовляючи в його задоволенні, слідчим суддею враховано, що по даному кримінальному провадженню цивільного позову не було заявлено, а санкцією ч.1 ст. 197-1 КК України не передбачено спеціальної конфіскації та конфіскації майна. Крім того, слідчим суддею зазначено, що слідчим не було вирішено питання щодо збереження речових доказів у відповідності до ч.6 ст.100 КПК України, не було досліджено обставин щодо зменшення ваги соняшника з 59 680 кг до 54 535 кг., яку визначив ОСОБА_11 , до того ж останній не дав згоду на зберігання насіння соняшника вагою 59 680 кг. Не було також забезпечено, явку у судове засідання власника майна, для з`ясування його думки щодо арешту майна.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор, який приймав участь у розгляді справи подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу якою накласти арешт на насіння сільськогосподарської культури соняшника загальною вагою 59 680 кг, та передати його на відповідальне зберігання ФОП ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 , який має необхідні технічні можливості.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною, оскільки висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи. Так прокурор вказує, що слідчим суддею не враховано, що в ході досудового розслідування насіння соняшника визнано речовим доказом по кримінальному провадженню. А посилання слідчого судді про те, що йому не було надано будь-якого підтвердження щодо ваги соняшника є необґрунтованими, оскільки слідчому судді було надано копії протоколів зважування насіння соняшнику від 02 жовтня 2016 року, де було вказано вагу соняшнику, а саме 59 680 кг.

Крім того прокурор звертає увагу, що посилання слідчого судді на режими зберігання насіння соняшнику, які не передбаченні жодним нормативно-правовим актом є безпідставними. Так слідчому судді було надано довідка від ФОП ОСОБА_12 про те, що в останнього є необхідні потужності для зберігання культури соняшнику та необхідне технічне обладнання щоб культура не втратила свої якості та технічних характеристик.

Прокурор звертає увагу, що накладення арешту на насіння соняшника є необхідне для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження підозрюваним ОСОБА_6 , тобто по кримінальному провадженню необхідно вжити заходи забезпечення у вигляді накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів.

На думку прокурора посилання слідчого судді про те, що необхідно вислухати думку власника майна є також безпідставними, оскільки чинним Кримінально процесуальним кодексом України не передбачено обов`язковість участь, в тому числі підозрюваного, власника майна чи інших осіб, під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який просив задовольнити скаргу, власника майна ОСОБА_6 та його представника - адвоката ОСОБА_7 , які просили ухвалу слідчого судді залишити без задоволення, дослідивши надані матеріали кримінального та судового провадження, обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі- Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з вимогами п.1) ч.2 ст.171 КПК України арешт майна допускається в тому числі з метою збереження речових доказів, при цьому, згідно вимог ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається з наданих матеріалів судового і кримінального провадження, досліджених в суді першої інстанції та перевірених в суді апеляційної інстанції відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.197-1 КК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 червня 2016 року /а.с.п.3/, з присвоєнням кримінальному провадженню № 0000026, відповідно до витягу з якого вбачається, що на території Петропавлівського району Дніпропетровської області невстановленими особами самовільно зайнято земельні ділянки загальною площею 120 га., які згідно обліку належать до земель запасу, непереданих у власність чи у користування, кваліфіковано за ч.1 ст.197-1 КК України, що полягає у самовільному занятті земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному власнику.

02 жовтня 2016 року слідчим СВ Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , було визнано у вказаному кримінальному провадженні речовим доказом сільськогосподарську культуру соняшника вагою 59 680 кг., яка була оглянута 02 жовтня 2016 року та передано під розписку на відповідальне зберігання ФОП « ОСОБА_11 », за адресою АДРЕСА_1 .
03 жовтня 2016 року слідчий СВ Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 звернулася з клопотанням до суду, про арешт на насіння сільськогосподарської культури соняшника загальною вагою 59 680 кг., яке передано на відповідальне зберігання ФОП ОСОБА_11 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з подальшою передачею вказаного соняшника на відповідальне зберігання ФОП « ОСОБА_11 » за вищевказаною адресою, який має необхідні технічні можливості. Мотивуючи необхідність накладення арешту на майно, слідча вказала, що це необхідно з метою встановлення всіх обставин скоєного кримінального правопорушення, а також недопущення безпідставного відчуження та його збереження.
04 жовтня 2016 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру за ч.1 ст.197-1 КК України, а саме за фактом самовільного зайняття земельної ділянки загальною площею 121,49 га, що відповідно до призвело до заподіяння шкоди в сумі 143 554, 71 гривні (а.с.п.22-23).
Виходячи з наведеного вище колегія суддів приходить до наступного.

Так, частиною 1 ст.131 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п.7) ч.2 ст.131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст.170 КПК України-ст.173 КПК України.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, прийшов до правильного висновку, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно. Судом обґрунтовано враховані ті обставини, що шкода особою, якій пред`явлено підозру, спричинена власнику земельної ділянки в сумі 142 264 гривень. Вартість насіння соняшника з поля, яке обробляв підозрюваний та на яке просить накласти арешт, а саме на 59680 кг., слідчим не встановлена. Вказана обставина позбавляє можливості слідчого суддю при винесенні судового рішення взяти до уваги розумність та спів розмірність обмеження права власності та врахування усіх наслідків арешту майна, як того вимагає ст.173 КПК України.

При цьому слідчий суддя обґрунтовано врахував, що цивільний позов в даному провадженні відсутній, а санкція вказаної статті кримінального кодексу не передбачає спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально правового характеру щодо юридичної особи.

Між тим, слід відмітити, що діючий КПК України, не передбачає такої мети для накладення арешту на майно, як для встановлення всіх обставин скоєного кримінального правопорушення, про яку зазначила слідча, подаючи клопотання до суду першої інстанції.

В ході розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на врожай у кримінальному провадженні не доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Згідно вищевказаного, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя достатньо ретельно перевірив доводи, які були викладені в клопотанні слідчого та прийняв мотивовану, обґрунтовану та законну ухвалу, підстав для скасування якої, за доводами апеляційної скарги прокурора, колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного вище, керуючись ст.170 КПК України, ст.173 КПК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року), ч.2 ст.376 КПК України, ст.405 КПК України, п.1) ч.3 ст.407 КПК України, ст.418 КПК України, ст.422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Петриківського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 від 03 жовтня 2016 року, про арешт майна - залишити без змін.
Апеляційну скаргу прокурора Петриківського відділу Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4