УХВАЛА
Справа № 564/852/16-к

27 липня 2016 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 289 КК України

ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст. 289 КК України.

Ухвалою слідчого судді Костопільського районного суду від 13.04.2016 року обвинуваченому ОСОБА_5 обрано захід забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою. В ході судового розгляду вказаного кримінального провадження, ухвалою судді від 10 червня 2016 року ОСОБА_5 продовжено термін тримання під вартою.

Судове провадження відносно ОСОБА_5 не було завершено до спливу 60 денного строку тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор Костопільського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 . В обгрунтування свого клопотання зазначив про те, що на даний час не відпали ризики, які стали підставою для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема, що обвинувачений перебуваючи на свободі може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначила, що обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, характеризується позитивно, має постійне місце проживання, на його утриманні перебуває малолітній син ОСОБА_7 , просила застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід максимально наближений до європейських цінностей - це домашній арешт з застосуванням електронного засобу контролю.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника та пояснив, що він не збирається ухилятися від суду і просив суд врахувати ту обставнину що він має малолітнього сина, якого він зобов`язаний утримувати та з яким має бажання спілкуватися.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до норми ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу, у разі необхідності цей строк може бути продовжений.

Враховуючи, що 09 серпня 2016 року спливає 60 денний строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , приймаючи до уваги, що судовий розгляд даного кримінального провадження не закінчено, суд вбачає підстави для розгляду питання про продовження строку тримання під вартою.

Згідно ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Вирішуючи питання про продовження застосуваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Так, згідно позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у п. 79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Враховуючи обгрунтоване клопотання прокурора, яке свідчить, що на даний час не відпали ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які вказує сторона обвинувачення, зокрема ризику переховуватись від слідства та суду, який підтверджується тією обставиною, що ОСОБА_5 вже ухилявся від слідства, оскільки порушив застосований запобіжний захід - домашній арешт і перебував у розшуку, ризику незаконного впливу на свідків у справі, оскільки вся інформація про яких відома обвинуваченому з часу відкриття матеріалів досудового розслідування, і які в даний час не допитані, наявність судимості, яка не погашена та не знята та тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, вказують на те, що є можливість перешкоджання обвинуваченим кримінальному провадженню шляхом ухилення від виконання процесуальних обов`язків та можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для продовження раніше обраного запобіжного заходу на 60 діб, а інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.

Суд рахує, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить запобіганню настання ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: ризиків того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, незаконного впливу на свідків, які ще не допитані судом, тому клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу на запобіжний захід у виді домашнього арешту з використанням електронного засобу контролю не є належним чином обґрунтованим, і не підлягає задоволенню судом.

Керуючись статтями 177, 197, 199, 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , строк тримання під вартою на два місяці, тобто до 24 вересня 2016 року включно.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 підлягає негайному виконанню після її огоглошення.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1