печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2016 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю власника майна ОСОБА_3 ,

його представника ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчих прокуратури м. Києва, що здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000298 щодо неповернення тимчасового вилученого майна,

В С Т А Н О В И В :
12 квітня 2016 року до слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчих прокуратури м. Києва, що здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000298 щодо неповернення тимчасового вилученого майна під час проведення на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 4 лютого 2015 року у провадженні № 0000036 обшуку адміністративних будівель Київської митниці Державної фіскальної служби України за адресою: Київська обл., м. Бориспіль-7, «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» згідно з протоколом обшуку: а саме планшет марки SAMSUNG, s/n RF4BA11671R, IMEI НОМЕР_1 у чохлі чорного кольору та мобільний телефон IPHONE 4S IMEI НОМЕР_2 із сім карткою UMC, оскільки вилучені речі та документи не мають ніякого відношення до вказаного кримінального провадження, не є доказами у ньому, на нього не накладено арешт.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник скаргу підтримали.

Прокурор у судовому засіданні заперечив щодо задоволення скарги, мотивуючи її безпідставністю. Зазначив, що вилучені речі постановою слідчого визнанні речовими доказами, на їх вилучення надана пряма вказівка в ухвалі слідчого судді. Крім того, аналогічна скарга вже була предметом розгляду слідчого судді та у її задоволенні було відмовлено.

Заслухавши пояснення учасників процесу за скаргою та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення скарги, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1959 р., яка закріплює право на справедливий суд, кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Важливою процесуальною гарантією реалізації права кожною людиною на справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом у кримінальному провадженні є інститут відводів.

Відповідно до п. 18 ст. 3 КПК України слідчий суддя це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Отже, на слідчого суддю кримінальний процесуальним законодавством покладено обов`язок щодо здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 235 КПК України в ухвалі про проведення обшуку мають міститись відомості про речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 7 липня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» невизначене формулювання обсягу обшуку дало органу влади на власний розсуд вирішувати, які матеріали підлягають вилученню, що призвело до вилучення, крім документів, які стосуються справи, деяких особистих речей ЄСПЛ зазначив, що відсутність вказівки на конкретну мету обшуку є порушенням ст. 6 Конвенції.

Аналогічна позиція ЄСПЛ міститься в рішенні від 15 липня 2003 року у справі «Ернст та інші проти Бельгії», де вказано, що ордер на проведення обшуку не містив інформації щодо мети проведення обшуку та про предмети, що підлягають вилученню. Таким чином, слідчих було наділено широкими повноваженнями, обшуки не були пропорційними.

Під час розгляду скарги слідчим суддею встановлено, що СВ прокуратури м. Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000036 від 17 січня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України за фактом того, що перебуваючи у злочинній змові, в.о. начальника митного поста «Спеціалізований» Київської міської митниці державної фіскальної служби України ОСОБА_6 , т.в.о. заступника начальника митного поста начальник митного оформлення № 3 митного поста «Спеціалізований» Київської міської митниці державної фіскальної служби України ОСОБА_7 , головний інспектор ВМО № 3 митного поста «Спеціалізований» Київської міської митниці державної фіскальної служби України ОСОБА_8 , генеральний директор ТОВ «Міжнародний Експресс» ОСОБА_9 , заступник генерального директора по операційній роботі ТОВ «Міжнародний Експресс» ОСОБА_10 та митний брокер ТОВ «Міжнародний Експресс» ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою, зловживаючи своїм службовим становищем, всупереч інтересам служби, з метою одержання неправомірної вигоди, умисно не виконали свої посадові обов`язки, пов`язані з обсягами та формами митного контролю достатніми для забезпечення додержання законодавства України у митній справі в період з 7 лютого 2014 року по 23 вересня 2014 року, що призвело до нанесення збитків державі.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 4 лютого 2016 року у вказаному кримінальному провадженні надано дозвіл слідчому на проведення обшуку в приміщеннях Київської митниці Державної фіскальної служби України за адресою: Київська обл., м. Бориспіль -7, «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» з метою вилучення речей та документів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Під час проведення обшуку 5 лютого 2015 року за вказаною адресою вилучено речі та документи, де серед іншого вилучено планшет марки SAMSUNG s/n RF4BA11671R, IMEI НОМЕР_1 у чохлі чорного кольору та мобільний телефон IPHONE 4S IMEI НОМЕР_2 із сім-карткою UMC, які належать ОСОБА_3 , що стверджується поясненнями ОСОБА_12 , ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

З доданих до матеріалів скарги документів, а саме копії трудової книжки вбачається, що заявник ОСОБА_3 з 9 грудня 2014 року призначений в порядку переведення на посаду заступника начальника аналітично-пошукового відділу управління аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням Київської митниці ДФС, а до того часу працював в іншій установі.

Отже, заявник ОСОБА_3 у період з 7 лютого 2014 року по 23 вересня 2014 року, який є предметом досудового розслідування вказаного кримінального провадження, не працював та не був тією особою, щодо якої здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному правопорушенні (в.о. начальника митного поста «Спеціалізований» Київської міської митниці державної фіскальної служби України ОСОБА_6 , т.в.о. заступника начальника митного поста начальник митного оформлення № 3 митного поста «Спеціалізований» Київської міської митниці державної фіскальної служби України ОСОБА_7 , головний інспектор ВМО № 3 митного поста «Спеціалізований» Київської міської митниці державної фіскальної служби України ОСОБА_8 , генеральний директор ТОВ «Міжнародний Експресс» ОСОБА_9 , заступник генерального директора по операційній роботі ТОВ «Міжнародний Експресс» ОСОБА_10 та митний брокер ТОВ «Міжнародний Експресс» ОСОБА_11 ).

Відтак вилучені мобільний телефон та планшет не входять до переліку речей, дозвіл на відшукання яких надано слідчим суддею Голосіївського районного суду м. Києва в ухвалі від 4 лютого 2016 року.

Отже, таке вилучене майно є тимчасово вилученим на підставі ч. 7 ст. 236 КПК України.

На вказане вилучене майно арешт слідчим суддею не накладався, що підтвердили учасники процесу за скаргою у судовому засіданні.

Згодом з`ясовано, що вилучені під час обшуку речі ОСОБА_3 , визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000298.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення скарги та зобов`язання слідчого, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000298, у якому вилучені речі визнані речовими доказами, повернути їх негайно заявнику.

Доводи прокурора, що вилучені речі постановою слідчого визнанні речовими доказами, та те, що аналогічна скарга вже була предметом розгляду слідчого судді та у її задоволенні було відмовлено не спростовує наведених висновків слідчого судді щодо задоволення скарги.

Керуючись ст. 169, 171, 236 ч. 7, 303-307, 309 КПК України,
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчих прокуратури м. Києва, що здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000298 щодо неповернення тимчасового вилученого майна задовольнити.

Зобов`язати слідчого, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000298, негайно повернути ОСОБА_3 вилучене майно під час проведення обшуку 5 лютого 2015 року за адресою: Київська обл., м. Бориспіль-7, «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» у кримінальному провадженні 0000036 від 17 січня 2015 року, а саме: планшет марки SAMSUNG s/n RF4BA11671R, IMEI НОМЕР_1 у чохлі чорного кольору та мобільний телефон IPHONE 4S IMEI НОМЕР_2 із сім-карткою UMC.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1