336/1284/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
4 квітня 2016 року
Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,при секретарі ОСОБА_2 ,за участю прокурора ОСОБА_3 ,представника потерпілого ОСОБА_4 ,захисника ОСОБА_5 ,розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м. Запоріжжя,громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого,мешкає та зареєстрований в АДРЕСА_1 ,раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ст.289 ч.2 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,уродженця м. Запоріжжя,громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, працюючого різноробочим ПП ОСОБА_8 ,мешкає та зареєстрований в АДРЕСА_2 ,раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ст.289 ч.2 КК України,
В С Т А Н О В И В:
20.12.2015 р.приблизно о 23.00 год. ОСОБА_6 ,знаходячись біля будівлі навчально-виховного комплексу № 19 за адресою м.Запоріжжя,вул.Військбуд 13,запропонував своєму знайомому ОСОБА_7 незаконно заволодіти автомобілем «ГАЗ 3302» реєстраційний номер НОМЕР_1 ,що належить УІ ТОВ «Урожай» та знаходився біля будинку за адресою м.Запоріжжя,вул.Військбуд 90,на що ОСОБА_7 дав згоду.
Надалі,20.12.2015 р.приблизно о 23.30 год. ОСОБА_6 ,діючи умисно,з корисливих мотивів,маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом,за попередньою змовою з ОСОБА_7 ,знаходячись біля будинку за адресою м.Запоріжжя,вул.Військбуд 90,підійшли до припаркованого автомобіля «ГАЗ 3302» реєстраційний номер НОМЕР_1 ,що належить УІ ТОВ «Урожай»,де ОСОБА_6 ,реалізуючи злочинний умисел,розбив скло пасажирських дверей та через отвір відчинив двері автомобіля,у такий спосіб проник до салону автомобіля. ОСОБА_7 ,реалізуючи спільний злочинний умисел,через відчинені ОСОБА_6 двері проник у салон автомобіля,сів на водійське місце,включив тумблер,за допомогою якого завів двигун зазначеного автомобіля,а ОСОБА_6 сів на пасажирське сидіння,після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вказаному автомобілі попрямували в бік с.Гасанівка Вільнянського району Запорізької області.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав себе винуватим у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення та розкаявся у скоєному.Пояснив,що 20.12.2015 р.у вечірній час біля навчального закладу № 19 зустрівся з ОСОБА_7 ,вони вирішили відвідати с.Гасанівку,де проживають їх знайомі дівчата,проте йти пішки не хотіли. ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_10 використати для поїздки автомобіль «ГАЗ 3302»,який щодня залишався на ніч біля буд.90 по вул.Військбуд в м.Запоріжжі та заводився без ключа,про що ОСОБА_9 був достеменно обізнаний,а після поїздки до с.Гасанівки ,повернути його на місце,на що ОСОБА_10 дав згоду.Вдвох вони прийшли до автомобіля,намагалися відкрити замок дверей,проте не змогли,тому ОСОБА_9 розбив скло правої пасажирської двері та через отвір відчинив двері і проник у салон,за ним у салон через відчинені двері проник ОСОБА_10 ,який сів за кермо. ОСОБА_10 завів автомобіль,на якому вони попрямували у Гасанівку,прилад зовнішнього освітлення в автомобілі не працював,через що в процесі руху вони наїхали на перешкоду у виді купи щебеню.У ОСОБА_11 своїх знайомих не зустріли,поверталися на автомобілі додому,їх почав переслідувати автомобіль патрульної служби,від якого вони намагалися втекти,на в*їзді до с.Незалежності ОСОБА_9 вистрибнув з автомобіля та втік,а ОСОБА_10 ще деякий час продовжував на ньому рух.Побачивши,де автомобіль зупинився, ОСОБА_9 повернувся до того місця та повідомив працівників міліції про свою причетність до незаконного заволодіння автомобілем,який після огляду був повернутий власнику.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав себе винуватим у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення та розкаявся у скоєному.Пояснив,що 20.12.2015 р.приблизно о 21.00 год.поблизу школи № 19 зустрівся із ОСОБА_9 ,вони обговорювали можливе відвідування знайомих у с.Гасанівка,проте пішки йти туди було далеко. ОСОБА_9 розповів,що знає про автомобіль,який його знайомий залишає на ніч біля будинку,а завести двигун можливо без ключа,та запропонував використати цей автомобіль для поїздки у с.Гасанівку,а потім повернути на місце,на що ОСОБА_10 погодився.Права управління транспортними засобами та досвіду керування ними ОСОБА_10 не має,однак припускав,що зможе відчинити дверцята автомобіля,що зробити не вдалося.З цих причин ОСОБА_9 розбив скло правої двері, відкрив двері та вони по черзі проникли в автомобіль, ОСОБА_10 сів за кермо,а ОСОБА_9 на місце пасажира.Ввімкнувши тумблер, ОСОБА_10 завів двигун,на автомобілі вони попрямували у с.Гасанівку.Не маючи зовнішнього та внутрішнього освітлення автомобіля, ОСОБА_10 не бачив приладів та проїзної частини,тому в процесі руху стався наїзд автомобілем на перешкоду у виді купи щебеню.У с.Гасанцівка своїх знайомих вони з ОСОБА_9 не спіткали,на шляху додому їх почала переслідувати міліція,від якої вони на автомобілі втікали, ОСОБА_9 при під*їзді до с.Незалежності вистрибнув з автомобіля, ОСОБА_10 ще кілька хвилин продовжував рух,потім автомобіль зупинив та покинув,з місця події втік.Через деякий час його викликали у міліцію,де він та ОСОБА_9 пояснили всі обставини незаконного заволодіння автомобілем,що зробили через дурість.
Відповідно до ч.3,4 ст.349,351 КПК України суд,з урахуванням повного визнання винуватості обвинуваченими,за згодою учасників судового провадження,визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин,що підтверджують винуватість обвинувачених,які ніким не оспорюються.При цьому суд роз*яснив наслідки,передбачені ч.3 ст.349 КПК України,переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів,що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази суд встановив,що винуватість обвинувачених у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує їхні дії по ст.289 ч.2 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 ,суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та враховує відомості про особу обвинуваченого: раніше не судимий,має постійне місце проживання, мешкає в сім*ї, на обліках у ЗОПБ та ЗОНД не перебуває,тяжких наслідків по справі не встановлено.
Обставинами,які пом*якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 ,суд враховує повне визнання вини, щире каяття у вчиненому та сприяння встановленню істини у справі.
Обставин,що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 ,суд не встановив.
З урахуванням всіх цих обставин у сукупності з відомостями про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , його ставлення до скоєного, за відсутності тяжких наслідків,суд прийшов до висновку, що обвинувачений,який на теперішній час свідомо бажає стати на шлях виправлення, загрози для оточуючих не становить, має міцні соціальні та родинні зв*язки, соціально адаптований,має професію та може бути корисним для суспільства,підстав очікувати продовження вчинення обвинуваченим правопорушень суд не встановив.
Всі ці відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_6 у сукупності із пом*якшуючими обставинами суттєво знижують ступінь суспільної небезпеки скоєного та дають підстави призначити покарання в межах мінімальної санкції ч.2 ст.289 КК України,а забезпечити виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливо без реального відбування ним покарання,але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов*язків органами кримінально-виконавчої інспекції протягом іспитового строку,який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування,що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого з метою захисту суспільства,без призначення передбаченого санкцією ч.2 ст.289 КК України додаткового покарання у виді конфіскації майна відповідно до ст.77 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 ,суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та враховує відомості про особу обвинуваченого: раніше не судимий,має постійне місце проживання, мешкає в сім*ї,офіційно працевлаштований,на обліках у ЗОПБ та ЗОНД не перебуває,тяжких наслідків по справі не встановлено.
Обставинами,які пом*якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 ,суд враховує повне визнання вини, щире каяття у вчиненому та сприяння встановленню істини у справі.
Обставин,що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 ,суд не встановив.
З урахуванням всіх цих обставин у сукупності з відомостями про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , його ставлення до скоєного, за відсутності тяжких наслідків,суд прийшов до висновку, що обвинувачений,який на теперішній час свідомо бажає стати на шлях виправлення, загрози для оточуючих не становить, має міцні соціальні та родинні зв*язки, соціально адаптований,має професію та може бути корисним для суспільства,підстав очікувати продовження вчинення обвинуваченим правопорушень суд не встановив.
Всі ці відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_7 у сукупності із пом*якшуючими обставинами суттєво знижують ступінь суспільної небезпеки скоєного та дають підстави призначити покарання в межах мінімальної санкції ч.2 ст.289 КК України,а забезпечити виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливо без реального відбування ним покарання, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов*язків органами кримінально-виконавчої інспекції протягом іспитового строку,який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування,що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого з метою захисту суспільства,без призначення передбаченого санкцією ч.2 ст.289 КК України додаткового покарання у виді конфіскації майна відповідно до ст.77 КК України.
При вирішенні цивільного позову УІ ТОВ «Урожай» до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відшкодування шкоди в сумі 7594 гр.18 коп.,завданої пошкодженням автомобіля «ГАЗ 3302» р.н. НОМЕР_1 під час незаконного заволодіння ним,суд дійшов до висновку про задоволення позову,виходячи з наступного.
Згідно ч.1 ст.128 КПК України особа,якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч.1 ст.61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.
У відповідності до вимог ст.ст.127,128,129 КПК України обов`язок про відшкодування матеріальної та моральної шкоди вироком покладається на підозрюваного, обвинуваченого.
Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.
Статтею 1192 ЦК України визначено, що, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Представник цивільного позивача в судовому засіданні ОСОБА_4 в обґрунтування заявлених вимог пояснив,що автомобіль «ГАЗ 3302» р.н. НОМЕР_1 ,який перебуває у власності цивільного позивача,до його викрадення обвинуваченими перебував у технічно справному стані,повністю укомплектованим,21.12.2015 р.о 04.00 год.мав виїхати у рейс.З вини обвинувачених,які під час викрадення автомобіля,розбили скло правої двері та зламали перемикач підрульовий,через відсутність досвіду керування автомобілем,в процесі руху скоїли наїзд на перешкоду та пошкодили інші його деталі і механізми,УІ ТОВ «Урожай» поніс збитки на оплату ремонту автомобіля в сумі 7594 гр.18 коп.,які складаються з витрат на придбання запчастин та виконання ремонтних робіт.
В судовому засіданні ОСОБА_6 цивільний позов УІ ТОВ «Урожай» про відшкодування матеріальної шкоди визнав частково у розмірі вартості пошкодженого бампера та скла правої двері,пояснивши,що інші пошкодження автомобілю були завдані не з його вини.
ОСОБА_7 цивільний позов УІ ТОВ «Урожай» про відшкодування матеріальної шкоди визнав частково у розмірі вартості скла правої двері,пояснивши,що інші пошкодження автомобілю були завдані не з його вини.
Заслухавши представника цивільного позивача та позицію обвинувачених з приводу заявленого позову,оцінивши у сукупності всі надані на обґрунтування цивільного позову докази,суд задовольняє цивільний позов повністю,виходячи з наступного.
Відповідно до ст.22,1166 ЦК України,особа має право на відшкодування матеріальної шкоди,завданої їй внаслідок порушення її прав,зокрема,витрат,які особа зробила або повинна зробити для відновлення свого порушеного права(реальні збитки),яка відшкодовується у повному обсязі особою,що заподіяла шкоду.
Особа ,що заподіяла шкоду,звільняється від її відшкодування,якщо доведе,що шкода завдана не з її вини.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини: якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу,саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.
Надані письмові докази,а саме акт огляду автомобіля від 21.12.2015 р.про виявлення у ньому після викрадення в ніч з 20.12.2015 р.на 21.12.2015 р.наступних пошкоджень:знаходження охолоджувальної рідини в масляній магістралі як наслідок перегріву двигуна,відсутність дзеркала заднього виду,як наслідок контактування із перешкодою,пошкодження правого переднього крила як наслідок контактування із перешкодою,пошкодження вентиля ГБО(метан) наслідок контактування із перешкодою,пошкодження скла передньої правої двері(розбиття) як наслідок проникнення в автомобіль,пошкодження перемикача під кермом(зламаний) як наслідок проникнення в автомобіль,підтверджують,що автомобіль після незаконного заволодіння ним обвинуваченими потребував ремонту і цивільний позивач повинен був зробити для цього витрати.
Акт № 78 приймання-передачі виконаних робіт від 28.12.2015 р.,видаткова накладна від 23.12.2015 р.№ РН-0000337 підтверджують реальні збитки,понесені УІ ТОВ «Урожай» на відновлення автомобіля,на суму 7594 гр.18 коп.(з розрахунку 3100 гр.+4494 гр.18 коп.)
Обвинувачені повністю визнали свою винуватість у незаконному заволодінні вказаним вище автомобілем,факт здійснення на ньому поїздки в с.Гасанівка та наїзд на перешкоду в процесі руху,а також відсутність у ОСОБА_7 ,який керував автомобілем,відповідного досвіду та навиків.
У даній справі лише цивільний позивач надав відповідні докази щодо наявного факту завдання йому шкоди спільними діями обвинувачених як цивільних відповідачів, що вже вказує на презумпцію вини відповідачів,однак останні всупереч вимогам ч.2 ст.1166 ЦК України не надали жодних доказів на спростування вказаного факту, тим самим не довели, що шкоду завдано не з їхньої вини.Позиція відповідачів,як і мотиви їх заперечень цивільного позову, полягали лише в критичній оцінці доказів, які надав цивільний позивач, а не в наданні і оцінці доказів з боку відповідачів.
Відтак,позов про відшкодування матеріальної шкоди у визначеному цивільним позивачем розмірі знайшов своє підтвердження доказами,які не спростовані у судовому засіданні,підлягає задоволенню у повному обсязі.
Оскільки шкода була завдана спільними діями обвинувачених,задля реалізації спільного злочинного умислу,кожен із них вчинив конкретні протиправні дії,які перебувають у прямому причинному зв*язку із наслідками,завдана матеріальна шкода відшкодовується ними у рівних частках по 3797 гр.09 коп. (з розрахунку 7 594 гр.18 коп.:2)
За змістом обвинувального акта,по справі наявні судові витрати,відшкодування яких передбачено ст.118,122 КПК України,а саме на проведення дактилоскопічної експертизи у розмірі 368 гр.28 коп.
При постановленні обвинувального вироку такі витрати у повному обсязі суд стягує з обвинувачених на користь держави у рівних частках з кожного по 184 гр.14 коп.(з розрахунку 368 гр.28 коп.:2)
Відповідно до ст.100 КПК України,долучені до справи речовими доказами паперовий конверт з об*єктом 485 до висновку 505 Д від 22.12.2015 р.,два паперові конверти зі змивами з лівої руки ОСОБА_6 та пасажирської двері автомобіля ,підлягають знищенню.
Відносно обвинувачених на досудовому розслідуванні був обраний запобіжний захід у виді особистого зобов*язання,умов якого обвинувачені не порушували.
Оскільки підстав для зміни цього запобіжного заходу на більш суворий не встановлено,суд вважає доцільним до набрання вироком законної сили залишити відносно обвинувачених запобіжний захід у виді особистого зобов*язання,що зможе забезпечити їх належну процесуальну поведінку.
Керуючись ст.368,374,392 КПК України,суд-
З А С У Д И В:
Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.289 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно до ст.75,76 КК України, ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі звільнити,якщо він протягом іспитового строку 2 роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов*язки:періодично з*являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти ці органи про зміну місця проживання і місця роботи,не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органа кримінально-виконавчої інспекції.
До набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов*язання залишити без змін.
Визнати винуватим ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст.289 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно до ст.75,76 КК України, ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі звільнити,якщо він протягом іспитового строку 2 роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов*язки:періодично з*являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти ці органи про зміну місця проживання і місця роботи,не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органа кримінально-виконавчої інспекції.
До набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов*язання залишити без змін.
Речові докази:
-паперовий конверт з об*єктом 485 до висновку 505 Д від 22.12.2015 р.,два паперові конверти зі змивами з лівої руки ОСОБА_6 та пасажирської двері автомобіля,передані на відповідальне зберігання до камери зберігання Шевченківського ВП Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області -знищити.
Цивільний позов Українсько-іспанського товариства з обмеженою відповідальністю «Урожай» до ОСОБА_6 про відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди-задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,паспорт серія НОМЕР_2 ,виданий 24.02.2015 р.Шевченківським РВ у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області,ІПН НОМЕР_3 ,на користь Українсько-іспанського товариства з обмеженою відповідальністю «Урожай»,м.Запоріжжя,вул.Антенна 11,р/р НОМЕР_4 в ТВБВ 10007/0325 філіалу ЗОУ ПАТ «Ощадбанк» МФО 313957 код ЗКПО 23852237 ,відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди в розмірі 3797 (три тисячі сімсот дев*яносто сім)гривень 09 копійок.
Цивільний позов Українсько-іспанського товариства з обмеженою відповідальністю «Урожай» до ОСОБА_7 про відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди-задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,паспорт серія НОМЕР_5 ,виданий 15.08.2012 р.Шевченківським РВ у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області,на користь Українсько-іспанського товариства з обмеженою відповідальністю «Урожай»,м.Запоріжжя,вул.Антенна 11,р/р НОМЕР_4 в ТВБВ 10007/0325 філіалу ЗОУ ПАТ «Ощадбанк» МФО 313957 код ЗКПО 23852237,відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди в розмірі 3797 (три тисячі сімсот дев*яносто сім)гривень 09 копійок.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,паспорт серія НОМЕР_2 ,виданий 24.02.2015 р.Шевченківським РВ у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області,ІПН НОМЕР_3 ,на користь держави судові витрати на проведення дактилоскопічної експертизи у розмірі 184 (сто вісімдесят )гривні 14 копійок.
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,паспорт серія НОМЕР_5 ,виданий 15.08.2012 р.Шевченківським РВ у м.Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області,на користь держави судові витрати на проведення дактилоскопічної експертизи у розмірі 184 (сто вісімдесят )гривні 14 копійок.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення.
Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення,особам,які не були присутні при проголошенні вироку,його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Суддя ОСОБА_1