АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/265/16 Справа № 707/141/15-к Категорія: ч.4 ст.358 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
за участю прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

виправданої ОСОБА_8 , -

розглянула кримінальну справу за апеляційною скаргою прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , яка приймала участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 25.01. 2016 року, яким

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, гр. України, раніше не судиму, -

виправдано та визнано її невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у виді особистого зобов`язання після набрання вироком законної сили вирішено скасувати.

Окрім того, процесуальні витрати у справі 491 грн. 92 коп. за проведення судової експертизи віднесено за рахунок держави.

Вирішена доля речових доказів.

Вивчивши матеріали справи, -

в с т а н о в и л а :
Згідно цього вироку, органами досудового слідства ОСОБА_8 було пред`явлено обвинувачення в тому, що вона, достовірно знаючи, що акт погодження меж землекористування на земельну ділянку площею 0,0830 га., яка розташована за адресою : АДРЕСА_1 , щодо якої розпочала процес приватизації, являється підробленим, зокрема, що підписи у графі акту «Землекористувачі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 » виконані не вказаними власниками земельних ділянок, суміжних із її земельною ділянкою, а іншими особами, свідомо використала його у своїх цілях, а саме: надала цей акт погодження меж землекористування від 31.05.2007 до землевпорядної організації Черкаського відділення Українського державного науково-виробничого інституту зйомок міст та геоінформатики ім. І.В. Шаха «Укргеоінформ», де на його підставі виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо оформлення права власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства і їй було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №633622 від 14 лютого 2008 року.

За результатами судового розгляду місцевий суд, як зазначено у резолютивній частині вироку, виправдав ОСОБА_8 та визнав її невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України. На обґрунтування цього висновку в мотивувальній частині вироку цей суд послався на те, що пред`явлене ОСОБА_8 органами досудового слідства обвинувачення у використанні нею цього завідомо підробленого документа є недоведеним.

В апеляції прокурора ОСОБА_9 , яка приймала участь в суді першої інстанції, порушується питання про скасування вироку із-за незаконності та необґрунтованості з наступним ухваленням нового вироку, яким засудити ОСОБА_8 за ч.4 ст.358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 30 н.м.д.г. (510 грн.), а після - на підставі ст. 49 цього ж Кодексу, звільнити її від відбування цього покарання, у зв`язку із закінченням строків давності. На її обґрунтування вона послалась на те, що судом першої інстанції поверхово й однобічно досліджені обставини справи, з наступною оцінкою зібраних доказів на користь обвинуваченої ОСОБА_8 . За 21.10. 2015 року у справі відсутній журнал судового засідання, а на робочій копії носія інформації не зафіксований хід судового засідання в цей день, коли був допитаний в якості свідка ОСОБА_10 , показання якого наведені у мотивувальній частині вироку. Крім того, підстава виправдання ОСОБА_8 , що зазначена у мотивувальній частині вироку, не відповідає тій, яка вказана у його резолютивній частині.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора, яка частково підтримала зазначену апеляцію то просила після скасування вироку призначити новий судовий розгляд у цьому ж місцевому суді; пояснення обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 , які її заперечили; вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи вищезгаданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Виправдувальний вирок, як зазначено у ст. 373 КПК України, ухвалюється у разі, якщо не доведено, що:

- 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа;

- 2) кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим;

- 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього ж Кодексу.

Колегія суддів вважає, що цих вимог вищезгаданих процесуальних законів місцевий суд в достатній мірі не дотримався, що призвело до передчасного винесення виправдувального вироку щодо ОСОБА_8 .

Так, з огляду на доводи апеляції прокурора, журнал судового засідання та технічний носій інформації, на якому мало бути зафіксовано судове провадження за 21.10. 2015 року, коли фактично був допитаний в якості свідка зі сторони обвинувачення ОСОБА_10 , у матеріалах провадження відсутній. Усунути цю прогалину у наступних судових засіданнях, що відбулись 26.11., 25.12. 2015 та 22.01. 2016 року, місцевий суд не спромігся, а при винесенні виправдувального вироку навів показання цього свідка у його мотивувальній частині.

Слушними є доводи цієї ж апеляції про те, що місцевий суд при постановленні виправдувального вироку не дотримався:

- п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06. 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму ВСУ з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку, згідно з яким, у резолютивній частині виправдувального вироку суд обов`язково має зазначити передбачену законом підставу виправдання обвинуваченого;

- п.1 ч.3 ст.374 КПК України, згідно з яким, у разі визнання особи виправданою, у мотивувальній частині вироку зазначаються, в тому числі, підстави для виправдання обвинуваченого.

Так, зі змісту мотивувальної частини зазначеного вироку не зрозуміло, яку з підстав, передбачених ч.1 ст.373 КПК України, суд взяв до уваги при постановленні виправдувального вироку, коли послався дослівно:

а) у мотивувальній частині:

«…Відповідно до ч.1 ст.373 КПК України, виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Таким чином, з огляду на наведені вище обставини, суд вважає, пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення недоведеним, тому ОСОБА_8 визнається судом виправданою особою»,

б) у резолютивній частині:

«Виправдати ОСОБА_8 та визнати її невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст358 КК України.

Із-за не визначення підстав виправдання ОСОБА_8 , апеляційний суд позбавлений можливості підтвердити чи спростувати в ході цього апеляційного розгляду висновки суду першої інстанції. Встановлені порушення процесуального закону є істотними, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч. 1 та п.7 ч.2 ст. 412 КПК України, вирок суду підлягає скасуванню з признанням нового розгляду у цьому ж місцевому суді. Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п.6, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 , яка приймала участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, задовольнити частково.

Вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 25 січня 2016 року, яким ОСОБА_8 виправдана та визнана невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, скасувати із-за істотних порушень процесуального закону і призначити новий розгляд у цьому ж місцевому суді.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :