Справа № 405/1433/16-к
1-кп/405/41/16
УХВАЛА
31 березня 2016 року Ленінського районного суду міста Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кіровограда кримінальне провадження, обвинувальний акт у якому внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0012265 від 13.12.2015 року відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинувачених за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обвинувачених за ч. 2 ст. 186 КК України, щодо яких обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою,
за участю: прокурора ОСОБА_7 ,
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
представника
потерпілого ОСОБА_10 ,
захисників: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
встановив:
Ухвалою суду від 12.02.2016 року обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 було продовжено раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до «18» годин «10» хвилин 12 квітня 2016 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Головуючий виніс на розгляд питання про доцільність продовження у відношенні обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Прокурор вказала на необхідність продовження строку тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 на 60 діб, з посиланням на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочинів, які відносяться до категорії тяжких злочинів, покарання за вчинення останнього передбачено у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. За таких обставин, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, наявність в суді іншого кримінального провадження відносно обвинуваченого є ризики здійснювати ним незаконний вплив на потерпілого, свідків, переховуватися від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_11 та обвинувачений ОСОБА_3 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що вказані підстави прокурором для продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні. Захисник обвинуваченого додала, що необхідно врахувати, що обвинувачений ОСОБА_3 має тяжкий стан здоров`я, так як переніс операцію на підшлунковій залозі, тому є підстави змінити запобіжний захід йому на домашній арешт.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_12 та обвинувачений ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_13 та обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання прокурора.
Потерпілі та представник потерпілого підтримали клопотання прокурора.
Враховуючи викладене, суд вважає, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_3 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження. Враховуючи характер протиправних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_3 є достатньо підстав вважати, що він, з огляду на його моральні якості, репутацію, відсутність даних про тісні соціальні зв`язки, відсутність даних про ступень довіри до обвинуваченого з боку громадськості, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у інкримінованих злочинах, відносно якого в Ленінському районному суді м. Кіровограда знаходиться інше кримінальне провадження за ч.2 ст.186 КК України, зможе вплинути на потерпілих та свідків, які ще не допитувались під час судового розгляду, ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування). Те, що обвинувачений не має постійного доходу на власне утримання, вказує на наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень. За сукупності таких обставин, суд, приймаючи до уваги дані про його особу, вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Суд зазначає, що стороною захисту не надано підтверджуючих даних тяжкого стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_3 .
Прокурор вказала на необхідність продовження строку тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 діб, з посиланням на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, які відносяться до категорії тяжких злочинів, покарання за вчинення останнього передбачено у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, та те, що останній маючи не зняту не погашену законом судимість під час випробувального терміну вчинив новий тяжкий умисний злочин, що свідчить про те, що на шлях виправлення він не став, належних висновків для себе не зробив. Тому обвинувачений може перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню, вчиняючи тиск на свідків, потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_12 та обвинувачений ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що вказані підстави прокурором для продовження міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою відсутні. Захисник додав, що є доцільним змінити запобіжний захід на більш м`який.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_11 та обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_13 та обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заперечували проти клопотання прокурора.
Потерпілі та представник потерпілого підтримали клопотання прокурора.
Враховуючи викладене, суд вважає, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження. Враховуючи характер протиправних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_4 є достатньо підстав вважати, що він, який, маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення корисливого злочину, обвинувачується у вчиненні злочинів під час іспитового строку, з огляду на його моральні якості, репутацію, відсутність даних про ступень довіри до обвинуваченого з боку громадськості, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у інкримінованому злочині, зможе вплинути на потерпілих та свідків, які ще не допитувались під час судового розгляду, ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування). Те, що обвинувачений офіційно не працює, а отже немає особистого постійного доходу на власне утримання, вказує на наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень. За сукупності таких обставин, суд, приймаючи до уваги дані про його особу, вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Прокурор вказала на необхідність продовження строку тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 діб, з посиланням на те, що останній має не зняту не погашену законом судимість під час умовно-дострокового звільнення вчинив тяжкий умисний злочин. Так, останній, який не має стійких соціальних зв`язків, може перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню, вчиняючи тиск на свідків, потерпілого, незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та переховуватися від суду, не маючи постійного доходу вчиняти інші кримінальні правопорушення. Окрім цього, усвідомлюючи тяжкість кримінального правопорушення та розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована, у разі ухвалення обвинувального вироку, ОСОБА_5 може переховуватися від суду.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_13 та обвинувачений ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що вказані підстави прокурором для продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні. Захисник обвинуваченого додав, що обвинувачений має постійне місце проживання та соціальні зв`язки, тому є підстави для зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_12 та обвинувачений ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_11 та обвинувачений ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_6 заперечували проти клопотання прокурора.
Потерпілі та представник потерпілого підтримали клопотання прокурора.
Враховуючи викладене, суд вважає, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження. Враховуючи характер протиправних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_5 є достатньо підстав вважати, що він, який раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, обвинувачується у вчиненні злочину під час умовно-дострокового звільнення, з огляду на його моральні якості, репутацію, відсутність тісних соціальних зв`язків, відсутність даних про ступень довіри до обвинуваченого з боку громадськості, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у інкримінованому злочині, зможе вплинути на потерпілого та свідків, які ще не допитувались під час судового розгляду, ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування). Те, що обвинувачений офіційно не працює, а отже немає особистого доходу на власне утримання, вказує на наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень. За сукупності таких обставин, суд, приймаючи до уваги дані про його особу, вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Крім того, суд зазначає, що доводи сторони захисту про наявність тісних соціальних зв`язків не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.
Прокурор вказала на необхідність продовження строку тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 діб, з посиланням на те, що останній, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує йому, у разі визнання обвинуваченого винуватим за вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, та те, що останній маючи не зняту і не погашену законом судимість на шлях виправлення не став вчинив новий умисний злочин. Так, може перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню, вчиняючи тиск на свідків, потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Окрім цього, усвідомлюючи тяжкість кримінального правопорушення та розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована, у разі ухвалення обвинувального вироку ОСОБА_6 може переховуватися від суду.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_13 та обвинувачений ОСОБА_6 , заперечували проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що вказані підстави прокурором для продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні. Захисник додав, що є доцільним змінити запобіжний захід на інший.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_12 та обвинувачений ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_11 та обвинувачений ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_5 заперечували проти клопотання прокурора.
Потерпілі та представник потерпілого підтримали клопотання прокурора.
Враховуючи викладене, суд вважає, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження. Враховуючи характер протиправних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_6 є достатньо підстав вважати, що він, який раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, з огляду на його моральні якості, репутацію, відсутність даних про тісні соціальні зв`язки, відсутність даних про ступень довіри до обвинуваченого з боку громадськості, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у інкримінованому злочині, зможе вплинути на потерпілого та свідків, які ще не допитувались під час судового розгляду, ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування), та наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень. За сукупності таких обставин, суд, приймаючи до уваги дані про його особу, вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Разом з тим, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
П. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, сформульовану в рішенні «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.
Крім того, суд враховує, що відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Застосований запобіжний захід - тримання під вартою у відношенні обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідає характеру та тяжкості вчинених злочинів, в яких вони обвинувачуються, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо вказаних обвинувачених на більш м`який.
Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, у зв`язку з чим обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 необхідно продовжити на 60 днів кожному.
Суд вважає, що обраний запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченим, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176- 178, 183, 194, 196, 197, 331, 369 КПК України, суд,
постановив:
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто до «12» годин «50» хвилин «30» травня 2016 року.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто до «12» годин «50» хвилин «30» травня 2016 року.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у виді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто до «12» годин «50» хвилин «30» травня 2016 року.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у виді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто до «12» годин «50» хвилин «30» травня 2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1