АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/1584/16 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 642/6057/16-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
підозрюваного - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Холодногірського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0003029 та накладено арешт на майно , -
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2016 року було задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0003029 та накладено арешт на майно, а саме: двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45,3 м2, право власності на яку зареєстровано на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони на її відчуження до розгляду справи судом по суті. Слідчим суддею встановлені підстави для задоволення клопотання слідчого, оскільки санкцією злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з конфіскацією майна або без такої, а тому з метою забезпечення можливої конфіскації накладення арешту на майно є необхідним. З таким рішенням слідчого судді не погодився захисник підозрюваного та подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Холодногірського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2016 року скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна. Апелянт зазначає, що при розгляді клопотання слідчим суддею порушено вимоги ч. 1 ст. 412 КПК України, так як санкція ч. 2 ст. 289 КК України передбачає конфіскацію майна як додатковий альтернативний вид покарання, який буде вирішуватися судом при винесенні вироку. На даний час неможливо визначити чи є необхідність у накладенні арешту на квартиру, враховуючи, що слідчим суддею вже накладено арешт на автомобіль ОСОБА_8 . Накладення арешту на вказане майно не є співрозмірним тяжкості злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні документи, на які посилається слідчий суддя в ухвалі, що свідчить про упереджене ставлення до підозрюваного. Звертає увагу на протиріччя в протоколах допитів потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 , такі докази не повинні були прийматися слідчим суддею, а тому вина ОСОБА_8 є не доведеною.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на обгрунтованість ухвали слідчого судді, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги. З матеріалів справи вбачається, що 21.08.2016 року за заявою ОСОБА_11 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003029 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України, а саме про те, що 21.08.2016 року у період часу з 04.00 до 04.50 години невідомі особи намагалися викрасти автомобіль «Хюндай Акцент», номерний знак НОМЕР_1 , який був припаркований біля будинку за адресою: м. Харків, вул. Старопрудна, 8, але не змогли його завести. Про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення 22.09.2016 року повідомлено ОСОБА_8 .
Звертаючись з клопотанням про арешт майна, слідчий вказав що квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 45,3 квадратні метри належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_8 , і її арешт обумовлений забезпеченням можливої конфіскації, яка передбачена санкцією ч. 2 ст. 289 КК України, та останній є особою, яка несе цивільну відповідальність за шкоду завдану злочинними діями.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, та можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, виходив з наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення та відповідності майна, про яке вказано у клопотанні, критеріям ч. 1 ст. 170 КПК України.
Апеляційний суд не знаходить підстав вважати необґрунтованим рішення слідчого судді від 28.09.2016 року, оскільки клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 171 КПК України, належність майна на праві власності ОСОБА_8 підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, обґрунтованість підозри не спростована, та підтверджується впізнанням потерпілою ОСОБА_9 . ОСОБА_8 як особи, яка намагалася викрасти її автомобіль.
Накладення арешту на квартиру, що належить на праві власності підозрюваному, спрямоване на забезпечення можливої конфіскації майна, враховуючи, що санкцією ч. 2 ст. 289 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з конфіскацією майна або без такої.
Посилання захисника на те, що питання конфіскації вирішується безпосередньо судом при ухваленні вироку в даному випадку є безпідставним, оскільки арешт майна як захід забезпечення кримінального провадження може бути застосований під час досудового розслідування з метою досягнення дієвості цього провадження, в тому числі для забезпечення виконання можливого покарання. Крім того, ухвалою слідчого судді встановлено заборону на відчуження квартири, що не перешкоджає власнику користуватися належним йому майном. До того ж потерпіла особа не позбавлена права заявити цивільний позов у кримінальному провадженні. Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог захисника адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 .
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Холодногірського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0003029 та накладено арешт на майно залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий
Судді