Справа № 175/2124/16-к
Провадження № 1-кп/175/95/16
Вирок

Іменем України

17 червня 2016 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у смт. Слобожанське обвинувальний акт і угоду про примирення по кримінальному провадженню № 0000325 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, студента 4-го курсу Національної металургійної академії України, неодруженого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого у гуртожитку АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України,

встановив:

На початку лютого 2016 року, точна дата органом досудового розслідування невстановлена, ОСОБА_7 поскаржилась своєму сину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на спричинення їй тілесних ушкоджень співмешканцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до якого у ОСОБА_8 на ґрунті помсти раптово виник злочинний умисел, спрямований на незаконне позбавлення волі ОСОБА_4

04 лютого 2016 року ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, запропонував малознайомими йому ОСОБА_9 та ОСОБА_10 проїхати до місця проживання потерпілого по АДРЕСА_3 та за допомогою заподіяння йому фізичних страждань, протиправно перевезти його на транспортному засобі за межі м. Дніпропетровська, на що останні погодились.

06 лютого 2016 року, точний час органом досудового розслідування невстановлений, ОСОБА_8 вступив у злочинну змову з раніше незнайомим йому ОСОБА_11 , який погодився підшукати транспортний засіб та надати його за першою вимогою.

11 лютого 2016 року близько 18.00 години ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у торгівельному центрі «Гранд Плаза» по вул. Карла Маркса, 67 у м. Дніпропетровськ куди близько 19.00 години під`їхав ОСОБА_11 на автомобілі «ВАЗ-2109» реєстраційний номер НОМЕР_1 кольору бронзова перлина під керуванням ОСОБА_6 , після чого вони вступили у попередню змову на вчинення незаконного позбавлення волі ОСОБА_4 , та розподілили між собою ролі у вчиненні злочину.

В цей же день близько 19.30 години ОСОБА_12 разом із вказаними особами прибув до місця проживання ОСОБА_4 , де почали його чекати, а коли останній близько 20.00 години вийшов з під`їзду, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 підійшовши до нього і запропонували пройти до салону автомобілю, пояснивши, що особи, які знаходяться в салоні зазначеного автомобілю, бажають поговорити з ним відносно його протиправної поведінки по відношенню до співмешканки ОСОБА_7 .

ОСОБА_16 погодився та підійшов до автомобіля, але відчуваючи реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, сідати до салону категорично відмовився, після чого ОСОБА_15 , знаходячись за спиною потерпілого ліворуч умисно наніс останньому правою рукою стиснутою в кулак один удар по голові в ділянку лівого вуха. Далі він, ОСОБА_13 і ОСОБА_14 умисно нанесли не менше двадцяти ударів руками, стиснутими в кулак та не менше двадцяти ударів ногами, взутими у взуття по голові, обличчю та корпусу потерпілого, у тому числі один удар ззаду по голові в ділянку потилиці, від якого останній впав на землю і втратив свідомість.

В цей час ОСОБА_12 та ОСОБА_17 спостерігали за діями ОСОБА_18 , ОСОБА_19 і ОСОБА_20 із автомобіля та чекали, коли ОСОБА_4 помістять до салону зазначеного автомобілю для подальшого протиправного перевезення до цвинтарю на території Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

Після цього ОСОБА_13 , ОСОБА_15 і ОСОБА_14 затягли ОСОБА_4 до салону автомобіля та розмістили його на підлозі між передніми та задніми сидіннями, й своїми ногами придавили його до підлоги, при цьому ОСОБА_13 , сидячи на задньому пасажирському сидінні автомобіля над головою потерпілого, завдавав останньому удари ногами по голові.

Далі, ОСОБА_12 , являючись водієм автомобіля «ВАЗ-2109» реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом зі співучасниками злочину перемістив потерпілого проти його волі на цвинтар, розташований на території Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, при цьому під час руху ОСОБА_12 умисно привів спинку (перемістив верхню частину) свого ведійського сидіння у максимально розкладений стан, чим придавив потерпілого до підлоги та обмежив його рухи.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_12 та зазначені особи близько 21.40 години прибули на цвинтар, де ОСОБА_13 , ОСОБА_15 і ОСОБА_14 витягли ОСОБА_4 з автомобіля та насильно утримували при спробах втечі й порятунку від протиправних насильницьких дій.

В цей час ОСОБА_13 умисно наніс потерпілому по голові та тулубу не менше десяти ударів руками, стиснутими в кулак, та ногами, від чого останній впав на землю, після чого ОСОБА_15 і ОСОБА_14 умисно нанесли йому не менше двох ударів ногами у верхню частину корпусу.

Під час цих подій ОСОБА_12 , знаходячись за кермом автомобіля, здійснив маневр розвороту у напрямку м. Дніпропетровська з метою найшвидшого зникнення з місця злочину, і після того, як до салону автомобіля повернулись ОСОБА_13 , ОСОБА_15 і ОСОБА_14 , разом з ними та ОСОБА_21 , який перебував в автомобілі, з місця вчинення злочину зник, залишивши ОСОБА_4 у безпорадному стані на території цвинтаря.

Внаслідок противоправних дій ОСОБА_22 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_23 потерпілому ОСОБА_24 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді гострої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому кісток носа, забою м`яких тканин голови, параорбітальних гематом з обох боків, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що зумовили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 діб, але не більше як три тижні.

11 лютого 2016 року даний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000325 з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.146 КК України.

19 квітня 2016 року ОСОБА_25 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, а 26 травня 2016 року між потерпілим ОСОБА_26 та обвинуваченим ОСОБА_27 укладена угода про примирення.

Відповідно до даної угоди обвинувачений ОСОБА_12 повністю визнав свою вину у скоєнні кримінального правопорушення та обсяг підозри за ч.2 ст.146 КК України, повністю відшкодував потерпілому заподіяну ним матеріальну і моральну шкоду в розмірі 6500 грн.
Сторонами угоди визначено узгоджене покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки з іспитовим строком 1 рік на підставі ст.75 КК України та покладенням обов`язку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання згідно зі ст.76 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладання та затвердження, невиконання яких роз`яснені обвинуваченому

ОСОБА_28 підготовчому судовому засіданні прокурор і захисник просили затвердити угоду про примирення та на її підставі винести вирок із призначенням узгодженого покарання.

Обвинувачений ОСОБА_12 пояснив, що він цілком розуміє характер кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, по якому йому пред`явлене обвинувачення і по якому він визнає вину, розуміє наданні йому законом права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, розуміє наслідки укладання та затвердження угоди про примирення з потерпілим, визначені ч.1 ст.473 КПК України, наслідки їх невиконання, передбачені ст.476 КПК України, згоден з видом покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про примирення з потерпілим та просить затвердити цю угоду.

Потерпілий ОСОБА_16 у суді просив затвердити укладену між ним та обвинуваченим угоду про примирення, оскільки він дійсно добровільно, без насильства та примусу уклав угоду з ОСОБА_27 про примирення. Умови, зміст укладеної між ними угоди та наслідки її невиконання йому повністю зрозумілі. Він згоден з призначенням обвинуваченому покарання, зазначеного в угоді. Матеріальних та моральних претензій до нього не має, оскільки ОСОБА_12 відшкодував йому 6500 грн. в якості матеріальної та моральної шкоди.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність усіх правових підстав для затвердження цієї угоди, відповідно до якої суд вважає доведеним у підготовчому судовому засіданні те, що за обставин, зазначених у обвинувальному акті та угоді про примирення, ОСОБА_12 незаконно позбавив волі ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань, тобто вчинив кримінальне правопорушення (злочин), за який передбачена кримінальна відповідальність за ч.2 ст.146 КК України та який відповідно до ч.3 ст.12 КК України віднесений до злочинів середньої тяжкості.

Долю речових доказів суд не вирішує, оскільки розглядається справа № 175/1891/16-к (провадження № 1-кп/175/83/16) відносно інших осіб, співучасників злочину.

Керуючись ст.ст.314,369,371-374,475 КПК України, суд -
ухвалив:

Угоду від 26 травня 2016 року про примирення між потерпілим ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000325 за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України затвердити.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.146 КК України і піддати кримінальному покаранню, узгодженому в угоді про примирення від 26 травня 2016 року, у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання за умови, що на протязі одного року іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.3 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_6 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання скасувати після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений сторонами до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1