Провадження №1-кп/485/58/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2016 року Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілих - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка кримінальне провадження № 0000127 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, з повною базовою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, військовозобов"язаного, раніше не судимого,

за ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 12 березня 2016 року близько 18.30 год. у АДРЕСА_1 в ході сварки, яка виникла з одного боку між ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з іншого, з приводу нібито неправомірних дій сина ОСОБА_4 - ОСОБА_9 , умисно наніс один удар кулаком лівої руки в область правої скроні ОСОБА_5 , чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесне ушкодження у вигляді крововиливу у правій скроневій ділянці голови, яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи №446 від 14.03.2016 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Своїми вище вказаними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне спричинення легкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_5 ..

Після цього, побачивши вказані дії ОСОБА_6 , ОСОБА_4 намагаючись припинити побиття ОСОБА_5 , почала відтягувати ОСОБА_6 від останньої, однак у бійку втрутилась ОСОБА_8 , яка схопила ОСОБА_4 за волосся та штовхнула на землю. У цей час ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії схопив ОСОБА_5 за шию та притиснув її спиною до воріт, завдавши фізичного болю останній, а потім відштовхнув від себе ОСОБА_4 , яка підвівшись з землі намагалась припинити протиправні дії обвинуваченого. Від поштовху ОСОБА_6 , ОСОБА_4 вдарилась лівою частиною тулуба та лівими кінцівками об паркан справа від воріт її домоволодіння. Після цього, ОСОБА_4 підвелась та знову підбігла до ОСОБА_6 , який схопив її за шию та притиснув до воріт домоволодіння, завдавши фізичного болю останній. У цей час ОСОБА_8 підбігла до них, схопила ОСОБА_5 за відворіт куртки та штовхнула на землю, а ОСОБА_4 , вирвавшись із рук ОСОБА_6 почала закривати своїм тілом ОСОБА_5 . ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії підбіг до них та схопив ОСОБА_4 і ОСОБА_5 за волосся та зіштовхнув їх обох на землю, в результаті чого ОСОБА_4 вдарилась об землю коліном, таким чином завдав їм фізичного болю. Після чого обвинувачений разом із ОСОБА_8 залишили місце вчинення злочину.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.126 КК України, тобто вчинення інших насильницьких дій по відношенню до ОСОБА_4 , які завдали їй фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні злочинів не визнав. Суду показав, що неприязних відносин з потерпілими раніше не мав. Напередодні події його знайомий ОСОБА_10 запропонував йому придбати у нього рибальські верші, оглянувши які він впізнав свої, що близько року тому зникли з річки, де він їх встановив на вилов риби. ОСОБА_10 повідомив, що ці верші нещодавно продав йому ОСОБА_9 . Вони домовилися з ОСОБА_10 , що зустрінуться пізніше біля двору ОСОБА_9 й розберуться з приводу крадіжки. 12 березня 2016 року йому зателефонував ОСОБА_10 й повідомив, що вже чекає біля двору ОСОБА_9 . Він взяв у батька автомобіль й разом з своєю дружиною ОСОБА_8 також під"їхали до вказаного місця. По дорозі вони підібрали ОСОБА_11 , який йшов у попутному напрямку. Потім вони покликали ОСОБА_9 й коли той вийшов разом з матір"ю ОСОБА_4 , він почав казати останній чому її син викрав у нього верші, на що вона погодилася перекупити верші у ОСОБА_10 , однак пізніше за відсутності коштів. Потім до двору підійшла ОСОБА_5 й почала заперечувати винуватість ОСОБА_9 у крадіжці його вершів, оскільки вони зникли не з його двору. Через це між ним та ОСОБА_5 виникла сварка, в ході якої остання вдарила його у вухо подряпавши його. Після цього, ОСОБА_4 хотіла накинутися на нього, але його дружина ОСОБА_12 підбігла й відштовхнула її від нього, від чого ОСОБА_4 впала і вдарилася об забор. Потім ОСОБА_13 кинулася бити ОСОБА_12 й в цей час ОСОБА_4 побігла в їх сторону й перечепилася через залізний ящик, який стояв біля двору. Потім вони вдвох почали кидатися на ОСОБА_12 повалили її на землю й продовжили лежачи битися. Він в цей час стояв в двух метрах від них. Після того як ОСОБА_12 крикнула, що її б"ють в груди, він підійшов, вирвав дружину з рук потерпілих. Вони ж у свою чергу знову намагалися накинутися на дружину, після чого він відштовхнув їх ладонями від дружини в область плечей спереду, від поштовху ОСОБА_13 впала на землю спиною. Потім він забрав дружину й вони поїхали додому. З приводу крадіжки вершів до поліції не заявляв, щодо подряпини на вусі, що йому завдала ОСОБА_13 до лікарні не звертався. Потерпілим тілесних ушкоджень не наносив, вони могли їх отримати від падіння чи в ході бійки з його дружиною ОСОБА_14 . Просить його виправдати за відсутністю в його діях складу злочину.

Незважаючи на невизнання вини, вина обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується безпосередньо дослідженими у судовому засіданні належними та допустими доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_4 про те, що 12 березня 2016 року близько 18 год. вона почула, як її сина ОСОБА_9 хтось покликав, він вийшов. Вона почула, як ОСОБА_15 почав вимагати у сина 200 грн. за верші, які він начебто вкрав у ОСОБА_6 , а ОСОБА_15 їх повернув. Син погодився. Потім син виніс власну вершу, яку запропонував в рахунок боргу за 50 грн., ОСОБА_16 почав казати, що й ця верша його. Після цього, вона вийшла з двору. В цей час біля двору стояв ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . ОСОБА_16 почав казати, що їй слід віддати 200 грн. за верші, які син начебто у нього вкрав. Вона погодилася, однак кошти сказала що віддасть пізніше. Після цього, ОСОБА_18 сів до машини та поїхав, а коли повернувся через декілька хвилин то з ним вже була його дружина ОСОБА_19 , яка почала вимагати кошти негайно або взамін яке-небудь майно. Між ними виникла сварка. Крістіна вдарила її в праву скроню рукою після чого схопила за волосся й смикнула до землі. У цей час вона побачила, як ОСОБА_16 намагається вдарити її сина. Вона підвелася і стала між ними. ОСОБА_16 вимагав віддати кошти і погрожував міліцією. Крістіна в цей час обперлася об капот машини, ОСОБА_15 стояв далі. ОСОБА_16 ладонями обох рук штовхнув її в область плечей від чого вона зробила крок назад. Потім вона помітила свою доньку ОСОБА_20 яка підішла в цей час до двору. Вона пояснила їй ситуацію. ОСОБА_13 почала заперечувати факт крадіжки, після чого до неї впритул підійшов ОСОБА_16 й вона побачила як його ліва рука направляється в сторону голови ОСОБА_5 . Вона підбігла й стала між ними. В цей час ОСОБА_13 зачепила ОСОБА_21 по вусі. Потім ОСОБА_12 підбігла й притисла її до землі, в цей час ОСОБА_16 притис ОСОБА_20 до стовпа рукою. Вона піднялася, кинулася щоб захистити доньку, однак ОСОБА_16 її також другою рукою притис до забора, а потім штовхнув від чого вона впала на забор лівим стегном й відчула сильний біль у нозі. Вона підвелася й знову намагалася звільнити доньку яку ОСОБА_16 продовжив притискати до забора. При цьому ОСОБА_16 схопив вже її, а ОСОБА_12 схопила ОСОБА_20 і кинула на залізну решітку й нахилилася над нею. Вона вирвалася й за плечі намагалася відтягти ОСОБА_12 від доньки, в цей час ОСОБА_12 крикнула "Груди". Потім підбіг ОСОБА_16 й схопив її з донькою за волосся, й схилив до землі. Коли ОСОБА_16 її відпустив, вона почула як донька закричала "голова", після цього ОСОБА_16 відпустив і її. Після цього бійка припинилася й всі поросходилися. Вона бачила у ОСОБА_5 синяк у верхній частині обличчя бличже до волосся, синці на на ногах. У неї боліла ліва сторона: лікоть, стегно, які вона отримала у той час коли ОСОБА_16 штовхнув її на забор. Також вона відчувала фізичний біль коли обвинувачений притискав її за шию до забора та коли тягав за волосся.

Показаннями потерпілої ОСОБА_5 про те, що 12 березня 2016 року біля двору матері ОСОБА_4 . ОСОБА_16 вимагав у її брата кошти за верші, вона заперечувала крадіжку, тоді ОСОБА_16 підійшов до неї впритул та вдарив її лівою рукою у праву сторону обличчя у область скроні, а вона у відповідь вдарила його у вухо. Після цього, підбігла ОСОБА_12 схопила її за волосся та потягнула до землі. Коли вона почала підніматися ОСОБА_16 притис її до стовбчика. Коли матір намагалася її вивільнити, ОСОБА_16 штовхнув матір. Потім вона знову підбігла. Він їх обох притис до забора за шию. Потім ОСОБА_12 схопила за куртку і штовхнула її, вона впала на залізну решітку, ОСОБА_12 нахилися над нею. Потім хтось ОСОБА_12 відтягнув. Коли вона почала вставати ОСОБА_16 схопив її та матір за волосся і схилив до землі. Потім знову кулаком вдарив її по голові, вона закричала. Після цього, всі розійшлися. Наступного дня вона звернулася до міліції з заявою про побиття.

Показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_9 , допитаного судом у присутності представника служби у справах дітей, практичного психолога та педагога ОСОБА_22 , про те, що ОСОБА_4 його матір. На початку весни 2016 року до нього додому приїхав ОСОБА_16 й почав вимагати, щоб він відкупив і приніс раколовку яку начебто викрав у нього, а згодом продав ОСОБА_23 за 65 грн. Насправді раколовку він знайшов на річці більше року назад. Побоюючись ОСОБА_21 того ж дня увечері у присутності ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 він погодився відкупити раколовку у ОСОБА_24 , який запропонував її придбати вже за 200 грн., однак коштів для цього не мав. Потім з двору вийшла мати і почала питати у ОСОБА_24 чому вартість раколовки зросла. В цей час ОСОБА_16 сів у машину та поїхав, а коли повернувся з ним була його дружина ОСОБА_12 . Вона зчинила сварку, вимагаючи негайно віддати борг або грошима або іншим майном на взайм. ОСОБА_12 схопила матір за волосся і штовхнула на землю. Потім прийшла ОСОБА_13 ОСОБА_16 почав питати чи не віддасть вона 200 грн., а потім вдарив її в область голови. Віка вдарила його у відповідь. Мати намагалася припинити побиття. ОСОБА_16 кинув матір на забор, після чого в неї було коліно в крові. Потім ОСОБА_16 притулив ОСОБА_27 до забора за шию, а коли мати підбігла, то і її теж. Потім бачив як ОСОБА_12 била ОСОБА_27 на раколовці та як обвинувачений вирвав з голови ОСОБА_28 пасмо волосся.

Показаннями свідка ОСОБА_29 про те, що ОСОБА_13 його дружина. В березні 2016 року у вечірній час доби жінка прийшла додому зі слідами побиття, зокрема на виску у неї буля гуля, синяки на ногах. Вона розповіла, що її побив ОСОБА_30 . Пізніше ОСОБА_16 приїжав просити вибачення за побиття дружини, однак вони не примирилися.

Показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що була присутня при тому, як ОСОБА_9 зізнався її чоловіку у тому, що продав ОСОБА_31 верші, в яких чоловік впізнав свої. Це відбувалося біля двору ОСОБА_9 близько 6-7 год. Потім вийшла ОСОБА_32 й погодилася віддати за верші їм 200 грн.Потім підійшла ОСОБА_13 й почала казати, що нічого вони віддавати не будуть, оскільки верші пропали не з їх двору. Між ними почалася сварка, в ході якої ОСОБА_13 вдарила її чоловіка по обличчю. Потім підбігла ОСОБА_32 й хотіла також вдарити чоловіка. Вона її відштовхнула, після чого ОСОБА_32 впала на залізну клітку. Потім вони зчепилися з ОСОБА_33 та ОСОБА_32 та втрьох впали на сітку огорожі, при цьому ОСОБА_13 вдарила її ногою в груди, після чого чоловік відштовхнув ОСОБА_20 й вони поїхали додому.

Показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що майже рік тому придбав у ОСОБА_9 верші за 70 чи 80 грн., які вирішив продати ОСОБА_34 . Той впізнав у вершах свої. Він сказав що верші придбав у Туровського Я. Того дня він, ОСОБА_30 та ОСОБА_35 під"їхали до двору ОСОБА_9 останній підтвердив, що продав дані верші. Потім він захотів їх відкупити, щоб повернути ОСОБА_36 , однак коштів не мав. Потім вибігла ОСОБА_32 ю і почала сваритися, що він вимагає у ОСОБА_9 кошти. ОСОБА_16 в цей час поїхав по свою дружину. Коли повернувся, між дружиною ОСОБА_37 та ОСОБА_32 почалася сварка. Крістіна вимагала кошти, а ОСОБА_32 казала що наразі коштів немає. Потім підійшла ОСОБА_13 і почала заперечувати крадіжку та вдарила ОСОБА_21 в область обличчя. Потім ОСОБА_12 кинулася на ОСОБА_20 , щоб не продовжувалася бійка. Після цього підбігла ОСОБА_32 , а ОСОБА_16 витягнув ОСОБА_12 . Потім потерпілі знову накинулася на ОСОБА_12 . Крістіна штовхнула ОСОБА_20 та впала й потягла за собою ОСОБА_12 . ОСОБА_13 продовжувала тримати ОСОБА_12 , вдарила її, а потім підбігла ОСОБА_38 . Крістіна закричала й штовхнула ОСОБА_32 на забор. ОСОБА_32 закричала, ОСОБА_39 підбігла до неї, а вони покинули місце події. В ході досудового розслідування він повідомляв, що нічого не бачив, оскільки не бажав щоб його викликали до міліції. Після отримання судового виклику вирішив повідомити суду про те, що було насправді.

Показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_40 , допитаного судом у присутності представника служби у справах дітей, практичного психолога та педагога ОСОБА_22 , про те, що у березні 2016 року у с.Василівка він разом з ОСОБА_41 та його дружиною під"їхали до двору ОСОБА_38 . ОСОБА_16 вийшов й пішов в сторону двору. В цей час йому зателефонували на мобільний, він вийшов з машини й відійшов від двору близько 50-100 метрів, де сів на лавці й розмовляв по телефону. Надворі було вже темно. Про бійку між ОСОБА_41 та потерпілими йому нічого не відомо.

Показання потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 повністю узгоджуються з письмовими доказами, а саме:

заявами від 13.03.2016 року на ім"я начальника Снігурівського ВП ГУНП у Миколаївській області ОСОБА_42 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_21 , який 12.03.2016 року спричинив їм тілесні ушкодження, за якими того ж дня було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінальних правопорушень та розпочато досудове розслідування за ст.ст.125 ч.1, 126 ч.1 КК України (а.с.66-67,68,70);

При цьому, при прийнятті вказаних заяв обох заявниць було попереджено про кримінальну відповідальність за ст.383 КК України, за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину.

протоколом огляду місця події від 13.03.2016 року, згідно якого предметом огляду є ділянка місцевості, розташована перед домоволодінням АДРЕСА_1 . До воріт домоволодіння веде асфальтована алея шириню 2,5 м. та довжиною 20 м. Праворуч та ліворуч від якої маються полусадники. З західної сторони даної ліняки є металеві ворота висотою 2м. Перед будинком є паркан висотою 1.5 м. з кам"яним цоколем та металевими спицями. Також оглянуто риболовні верші, на які впала ОСОБА_13 під час бійки та які видала ОСОБА_4 , у верхній частині верші зігнуті у внутрішній бік (а.с.75-76);

висновком судово-медичного експерта № 446 від 14.03.2016 року, знідно якого у ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження у вигляді крововиливу у правій скроневій ділянці голови, садна на лобі справа та крововиливи в області правого стегна, які виникли від не менш ніж 6-ти ударних впливів тупих твердих предметів, якими могли бути руки, ноги та інше, не виключно у строк та при обставинах встановлених у справі. За ступенем тяжкості вказані тілесні ушкодження віднесено до категорії легких (а.с.78);

протоколом проведення слідчого експерименту від 12.04.2016 року, в ході якого потерпіла ОСОБА_5 показала та розказала за яких обставин та яким чином обвинувачений заподіяв їй тілесне ушкодження (а.с.81-87);

висновком додаткової судово-медичної експертизи №37 від 16.04.2016 року, яким встановлено, що тілесні ушкодження, які були наявні у потерпілої ОСОБА_5 , могли бути заподіяні за обставин, вказаних нею під час проведення слідчого екперименту 12.04.2016 року, а саме - синець в ділянці правої скроні міг утворитися від удару кулаком в дану ділянку, садно на лобі справа та синці на правому стегні могли утворитися від ударів об тупі тверді предмети, якими могли бути риболовні верші і т.п. (а.с.89-90);

висновком судово-медичного експерта №447 від 14.03.2016 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_4 мали місце легкі тілесні ушкодження у виді крововиливів та саден в області лівих та нижніх кінцівок, які виникли від не менше 5-ти ударних впливів тупих твердих предметів, якими могли бути руки, ноги та ін, не виключено в строк та при обставинах, вказаних потерпілою. (а.с.80). Як вбачається з висновку додаткової судово-медичної експертизи № 38 від 16.04.2016 року вказані тілесні ушкодження могли утворитися при падінні після поштовху на ліву половину тіла (а.с.98-99). Вказані висновки суд приймає у підтвердження правдивості показань потерпілої щодо перебігу подій, в ході яких їй обвинуваченим було заподіяно фізичного болю;

Так, в ході проведення слідчого експерименту за протоколом від 12.04.2016 року ОСОБА_43 розказала та показала, як обвинувачений тримав її правою рукою за шию притиснувши до кам"яного стовбчика між воротами та хвіркою поряд з ОСОБА_33 , а також як вхопив її за волосся до землі від чого вона впала (а.с.91-96);

Згідно з протоколом одночасного допиту між потерпілою ОСОБА_4 та свідком ОСОБА_10 (а.с.102) на запитання слідчого потерпіла ОСОБА_4 повідомила, що ОСОБА_16 стояв напроти її доньки та вдарив її по обличчю лівою рукою, але куди саме не помітила. Потім ОСОБА_44 через неї вдарила ОСОБА_21 у відповідь. Коли вона підійшла то ОСОБА_16 правовою рукою притиснув її до стовпчика між воротами та хвірткою. Пізніше він потягнув їх з донькою за волосся до землі, від чого вона сильно забила ліве коліно та відчула сильний фізичний біль. Разом з тим, свідок ОСОБА_10 частково підтримав свідчення потерпілої, ствердив, що був присутнім при конфлікті, однак не бачив, щоб хтось когось бив, штовхав, так як вказані особи збились у натовп.

З огляду протоколу одночасного допиту між свідком ОСОБА_10 та свідком ОСОБА_9 (а.с.188) вбачається, що у відповіді на запитання слідчого ОСОБА_10 вказав теж саме, що бійки він не бачив, тоді як показання ОСОБА_9 в судовому засіданні відповідають його показанням при одночасному допиті.

Вказане свідчить про сумнівність показань свідка ОСОБА_10 про те, що обвинувачений не наносив ударів потерпілим, не штовхав і не душив. Крім того, ОСОБА_10 з власної ініціативи прийняв участь у в конфлікті між сторонами й опинився зобов"язаним ОСОБА_36 повернути начебто вкрадені у нього риболовні верші, які він придбав за кошти у ОСОБА_9 , а його показання щодо обставин бійки не виключають участі у ній й обвинуваченого.

Суд критично відноситься до показань свідка ОСОБА_8 , дружини обвинуваченого, про неприйняття ним участі у бійці, оскільки вона є заінтересованою особою у справі.

Крім того, вказані показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_10 надані ними у судовому засіданні суперечать іншим доказам по справі, а саме показанням потерпілих, протоколам проведення слідчих експериментів за їх участі, висновкам експертиз, зокрема щодо механізму фізичного впливу на потерпілих, який повністю співпадає з тим, на який вказують останні.

За встановлених у провадженні фактичних обставин дії ОСОБА_25 , який приїхав до двору потерпілих "щоб розібратися", носили умисний характер і, зважаючи на його поведінку щодо потерпілих (штовхання, тягання за волосся, притискання до забора за шию, продовження висувати вимоги щодо передачі коштів навіть після згоди ОСОБА_32 їх віддати пізніше) свідчить про те, що його були спрямовані саме на заподіяння шкоди здоров`ю потерпілих.

В силу ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Потерпілі в судовому засіданні підтримали висунуте прокурором обвинувачення ОСОБА_6 , що здійснюється у формі приватного обвинувачення, а тому посилання захисника на необхідність кваліфікації дій ОСОБА_25 за більш тяжчою статтею КК України виходить за межі даного кримінального провадження й не виключає наявності у його діях складу інкримінованих злочинів.

Невизнання вини обвинуваченим суд розцінює як спосіб захисту на уникнення кримінальної відповідальності за вчинене.

Таким чином, обвинувачення ОСОБА_6 знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду сукупністю вказаних доказів, які узгоджуються між собою. Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, та за ч.1 ст.126 КК України, тобто вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, має постійне місце проживання, одружений, на утриманні має малолітню дитину, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставин, що пом"якшують чи обтяжують покарання не встановлено.

При призначенні покарання у відповідності до вимог ст.65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, вчинено умисні невеликої тяжкості злочини, вказані дані про особу обвинуваченого, позитивну характеристику, його молодий вік, першу судимість, та приходить висновку, що необхідне та достатнє для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також для попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у вигляді громадських робіт.

Цивільні позови потерпілими не заявлялися. Судові витрати та речові докази відсутні. Заходи забезпечення не застосувавалися.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.125 КК України та ч.1 ст.126 КК України і призначити покарання:

за ч.1 ст.125 КК України - 180 (сто вісімдесят) годин громадських робіт;

за ч.1 ст.126 КК України - 160 (сто шістдесят) годин громадських робіт.

За сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом частково складання призначених покарань визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 200 (двухсот) годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, засудженим у той самий строк з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий