Справа № 161/7423/16-к Провадження №11-кп/773/567/16 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч. 2 ст. 289 КК України Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 вересня 2016 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Луцької місцевої прокуратури на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 серпня 2016 року,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скулин Ковельського району Волинської області, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , із середньою-спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, не працює, раніше судимого:

- 08.04.2010 року Бродівським районним судом Львівської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з іспитовим строком на два роки;

- 13.12.2011 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) 2 (двох) місяців позбавлення волі, 16.05.2014 року ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області на підставі ст. 82 КК України покарання замінено на виправні роботи строком на 1 рік 5 місяців 20 днів, з відрахуванням у дохід держави 20% від усіх видів заробітку, ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26.08.2015 року умовно-достроково звільнений на 6 місяців 1 день;

засуджений за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації всього належного на праві приватної власності майна із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки та на підставі ст. 76 КК України з покладенням на нього обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку у законну силу обраноособисте зобов`язання.
Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави 527 (п`ятсот двадцять сім) гривень 96 коп витрат за залучення експерта у даному кримінальному провадженні.

В порядку ст. 100 КПК України вироком вирішено долю речових доказів.
ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що 18 квітня 2016 року близько 02 год 00 хв він, повторно, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, керуючись метою незаконного заволодіння транспортним засобом, проник у салон автомобіля марки «Москвич Комбі», бежевого кольору, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , завів двигун автомобіля та розпочав рух, направляючись у м. Ковель, де на вул. Брестська, 30, розібрав його на запчастини, таким чином незаконно заволодівши вищезазначеним транспортним засобом, належним ОСОБА_9 , вартістю 11 498 (одинадцять тисяч чотириста дев`яносто вісім) гривень 16 коп.

Не оспорюючи кваліфікації дій обвинуваченого, прокурор оскаржує рішення суду у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_7 має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення тяжких злочинів, вчинив умисний корисливий тяжкий злочин, тобто продовжує займатися злочинною діяльністю та вчиняти кримінальні правопорушення. Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шести) місяців з конфіскацією майна.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав подану ним апеляцію в повному обсязі, обвинуваченого, його захисника та потерпілого, які заперечили проти її задоволення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, і кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 289 КК України є правильними та ніким з учасників судового провадження не оспорюються.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі про те, що застосовуючи до обвинуваченого інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції не врахував особу першого та тяжкість вчиненого злочину, на думку апеляційного суду, є обґрунтованими. А тому вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

Згідно вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Апеляційним судом встановлено, ОСОБА_7 має постійне місце проживання, працевлаштований неофіційно, має позитивні характеристики, на його утриманні перебуває малолітня дитина.

До обставин, що пом`якшують покарання, апеляційний суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків, обставин, що обтяжують покарання, не вбачає.
Однак апеляційний суд звертає увагу на те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення тяжких злочинів.

26 серпня 2015 року ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_7 умовно-достроково звільнено від покарання.

Після незначного проміжку часу після умовно-дострокового звільнення обвинувачений, продовжуючи злочинну діяльність, вчинив умисний корисливий тяжкий злочин, що свідчить про його вперте небажання стати на шлях виправлення.

Апеляційний суд погоджується з твердженням апелянта про призначення ОСОБА_7 покарання у виді реального позбавлення волі, яке відповідає ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням апеляційний суд не вбачає.

За наявності обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , із урахуванням його особи, а саме того, що він має постійне місце проживання, працевлаштований неофіційно, має позитивні характеристики, на його утриманні перебуває малолітня дитина, думку потерпілого, який не наполягав на суворій мірі покарання, апеляційний суд вважає за можливе застосувати до першого ст. 69 КК України, призначивши йому більш м`яке покарання, ніж передбачено санкцією ч. 2 ст. 289 КК України.

Додаткове покарання у виді конфіскації майна суд не призначає, оскільки до обвинуваченого застосовано положення ст. 69 КК України.

У зв`язку із неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, в силу вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України судове рішення підлягає скасуванню в частині призначення покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора Луцької місцевої прокуратури задовольнити частково.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 серпня 2016 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України покарання виді 3 (трьох) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання обчислювати з часу приведення вироку до виконання.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий
Судді