АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/1752/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/30/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 чт. 121 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої- ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000364 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 1 жовтня 2015 року, яким засуджено:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженку с. Старий Вишнівець, Збаразького району, Тернопільської області, жительки АДРЕСА_1 , українки,

за ч.2 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

Строк покарання постановлено рахувати з дня затримання - 8 червня 2015 року.

Постановлено стягнути із ОСОБА_7 в дохід держави 775,08 грн. процесуальних витрат за проведення дактилоскопічної та судово-хімічної експертиз.

Вирішено долю речових доказів.

За вироком місцевого суду ОСОБА_7 визнано винною і засуджено за вчинений нею за наступних обставин злочин.

Так, 30.05.2015 року приблизно о 19 год. 00 хв. в ОСОБА_10 , яка перебувала в будинку за місцем свого проживання, на ґрунті неприязних відносин, що раптово виникли, розпочався словесний конфлікт з її співмешканцем - ОСОБА_11 .

В ході вказаного конфлікту в ОСОБА_10 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень. Реалізуючи який, 30.05.2015 року приблизно о 19 год. 00 хв. ОСОБА_10 , перебуваючи в житловому будинку по АДРЕСА_1 , дерев`яною табуреткою нанесла декілька ударів в голову та різні частини тіла ОСОБА_11 . Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_10 взяла в руки металевого гачка, яким умисно завдала декілька ударів по голові та різних частинах тіла ОСОБА_11 . Внаслідок протиправних дій ОСОБА_12 . ОСОБА_11 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді масових забоїв м`яких тканин тіла, які призвели до масивної крововтрати та внутрішньотканинної кровотечі, що належать до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, від яких ОСОБА_11 помер за місцем свого проживання.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження в звязку з відсутністю в її діях складу злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України посилаючись на те, що вона не скоювала інкримінованого їй злочину, а лише вдарила ОСОБА_11 два рази рукою по сідницях, стверджує про те, що його били ОСОБА_13 , ОСОБА_14 руками і ногами, а згодом ОСОБА_15 вдарила його сокирою по голові, лівій гомілці та грудях, а тому вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Заслухавши доповідача, обвинувачену ОСОБА_7 та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів, міркування прокурора, який вважає вирок суду законним та обґрунтованим, а обране обвинуваченій покарання таким, що повністю відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі винної, а тому просить залишити його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що досудове та судове слідство проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та вжито всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і обєктивного дослідження обставин справи. Викладені у вироку висновки про винність ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй злочину за обставин, встановлених судом, зроблено на підставі ретельно досліджених в судовому засіданні і детально викладених у вироку доказів, яким суд дав належну юридичну оцінку, а наведені у апеляційній скарзі обвинуваченої доводи про невчинення нею злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, спростовуються зібраними органами досудового розслідування та перевіреними судом доказами.

Так, із показань обвинуваченої, яка не визнала вини у скоєнні інкримінованого їй злочину вбачається, що під час спільного розпивання спиртних напоїв за місцем її проживання в житловому будинку по АДРЕСА_1 , ОСОБА_11 обвинуватив її в близьких стосунках з ОСОБА_13 . У відповідь на що останній вдарив ОСОБА_11 рукою в обличчя, від якого той впав на підлогу. Після чого ОСОБА_13 продовжував бити ОСОБА_11 руками та ногами по різних частинах тіла, до нього приєднались ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , однак яким чином вони його били та куди саме вона не може пояснити, оскільки виходила з кімнати. Вона вдарила ОСОБА_11 лише двічі руками по сідницях. Згодом вони допомогли їй перекласти ОСОБА_11 на ліжко та розійшлись додому. Вона поприбирала в кімнаті та на наступний день пішла до невістки, речей ОСОБА_11 вона не спалювала, а лише помила йому лице.

Обґрунтовуючи свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_7 в заподіянні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , що потягли його смерть, суд у вироку вірно зіслався на показання свідка ОСОБА_15 , з яких встановив, що 30 травня 2015 року вона, її чоловік ОСОБА_13 та ОСОБА_14 разом з ОСОБА_11 в будинку ОСОБА_7 розпивали спиртні напої. ОСОБА_11 приревнував її чоловіка - ОСОБА_13 до ОСОБА_10 та почалася сварка. ОСОБА_13 долонею руки вдарив по обличчю ОСОБА_11 , від удару він впав на підлогу, а ОСОБА_10 взяла табуретку та почала нею бити ОСОБА_11 з ніг до голови. Коли табуретка зламалась, ОСОБА_10 схопила металевий крючок і продовжила ним бити ОСОБА_11 з ніг до голови. При цьому ОСОБА_10 сідала до столу, пила горілку та знову продовжувала бити ОСОБА_11 та говорити, щоб він більше не смів її ревнувати. Невдовзі вони пішли додому. Вночі ОСОБА_10 приходила до них та просила допомогти перекласти ОСОБА_11 на постіль. Свідок допомогла їй це зробити. При ній ОСОБА_10 роздягнула ОСОБА_11 та обмила його тіло від крові. Свідок бачила рану на нозі та велику рану на голові біля скроні. Більше свідок нічого не побачила, оскільки їй стало недобре і вона боялась дивитись. ОСОБА_11 при цьому стогнав, але нічого не говорив. ОСОБА_10 сказала, що спалить ту одежу, в яку був одягнутий ОСОБА_11 . На другий день свідок бачила на подвір`ї ОСОБА_10 біля туалету вогнище.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні дав аналогічні показання показанням свідка ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_14 повідомив в суд про те, що він 30 травня 2015 року разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_15 були в будинку ОСОБА_10 , де розпивали спиртні напої. Він бачив, як ОСОБА_13 долонею руки вдарив ОСОБА_11 . ОСОБА_10 била ОСОБА_11 залізним гачком та чимось дерев`яним - кріслом чи табуреткою. Потім вони пішли. Бачив кров, яка йшла з носа ОСОБА_11 . Коли вони йшли ОСОБА_11 лежав на підлозі.

Свідок ОСОБА_16 показала, що вона є невісткою ОСОБА_10 30 травня 2015 року вона була у свекрухи, оскільки тримає біля її господарства город і треба було і сапати буряки. В той день вона у ОСОБА_10 застала ОСОБА_13 ОСОБА_14 , ОСОБА_15 . ОСОБА_11 сидів в кущах та боявся йти до хати. Всі були нетверезі. Вона накричала на них та вигнала з хати. Однак, вони далеко не пішли і коли свідок від`їхала - повернулись знов. Свекруха не була дуже п`яна, однак спиртні напої вживає. Особливих скандалів та бійок між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не було. 31 травня 2015 року ОСОБА_10 прийшла до неї додому ночувати, чого раніше не робила. ОСОБА_10 сказала, що в неї в хаті мрець. Свідок до цих слів не поставилась серйозно, оскільки думала, що свекруха так характеризує нетверезий стан чоловіка.

Свідок ОСОБА_17 судовому засіданні пояснила, що вона проживає по-сусідству з ОСОБА_12 . Сусіди сварились час від часу. ОСОБА_10 вживала спиртні напої. Колись бачила сильно побиту руку та обличчя ОСОБА_10 31 травня 2015 року вона бачила, як ОСОБА_10 в своєму господарстві палила якісь речі.

Правильність висновків суду першої інстанції щодо заподіяння ОСОБА_7 множинних ударів ОСОБА_11 , від яких він помер, об`єктивно стверджуються й іншими доказами дослідженими в судовому засіданні.

Так, з протоколу огляду місця події з таблицями ілюстрацій до нього (т. 1 а.с. 10-50) вбачається, де саме був скоєний злочин ОСОБА_10 , виявлено труп ОСОБА_11 на ліжку, сліди бурого кольору на табуретці, залізному гачку, стіні кімнати та сліди горіння біля туалету на подвірї ОСОБА_18 .

Із висновку судмедекспертів № 419 від 1.07.2015 року та № 519/419 від 24.07.2015 року вбачається, що смерть ОСОБА_11 настала від масивної травми тіла у вигляді множинних забоїв мяких тканин (чисельні синці, ссадна, рани, просторі крововиливи у мякі таканини тіла з розміжченням підшкірно-жирової клітковини та просякання її кровю), що призвела до виразної внутрішньо-тканинної кровотечі і масивної крововтрати, які свідчать про багаторазовий (щонайменше 44) травматичний вплив тупих предметів, що в багатьох випадках накладались одне на одне, перекриваючи одні других, а у властивостях деяких травматичних змін тіла встановлені ознаки багаторазових впливів на одну й ту ж саму ділянку, між спричиненням потерпілому тілесних ушкоджень та настанням його смерті існує прямий причинно-наслідковий звязок. При експертизі трупа ОСОБА_11 встановлені такі травматичні зміни: травму грудей у вигляді переломів 7-10 ребер справа по кількох анатомічних лініях, переломів 7-9 ребер зліва по одній анатомічній лінії без порушення цілісності пристінкового листка плеври; просторих крововиливів у мякі тканини грудей; травму лівої верхньої кінцівки у вигляді: просторого синця плеча з раною та двома саднами на його тлі; синця верхньої третини лівого плеча з просторим відшаруванням шкіри з підлеглою підшкірно-жировою клітковиною в їх межах, просторими крововиливами у підлеглі мякі тканини; двох синців передпліччя та садна на його тлі; синця кисті з раною на дистальній фаланзі 3-го пальця; травму правої нижньої кінцівки у вигляді уламкових переломів великої та малогомілкововї кісток; просторого синця гомілки, двох ран, семи саден на тлі цього синця, з кишенеподібними відшаруванями шкіри та підшкірно-жирової клітковини від фацій та мязів сідниць, просторих кроволивів у підлеглі мякі тканини; чисельні рани, синці садна та крововиливи на тілі. Усі вияявлені у ОСОБА_11 травматичні зміни та кожне зокрема, підсилювали одне-одного та призвели до загрозливих для життя явищ, і стосовно живих осіб, мають ознаки тяжких тілесних ушкодень.Утворення цих тілесних ушкоджень за обставин, які 2.06.2015 року вказав та показав свідок ОСОБА_14 в протоколі допиту та слідчому експерименті при нанесенні по всьому тілу кріслом, гачком не виключається, за обставин, які 3 червня 2015 року вказала та показала у прткоклі допиті і проведенні з нею слідчого експерименту свідок ОСОБА_15 по різних ділянках тіла (голові, тулубі, кінцівках) табуреткою та крючком не виключається. Видова належність тілесних ушкоджень, їх морфологічні властивості та масивність виключають їх спричинення лише при нанесенні ударів руками і ногами, як на це вказує ОСОБА_7 .

Із висновків судмедекспертів № 141 та № 145 від 02.07.2015 року слідує, що в речовині бурого кольору, розташованому на поверхні деревяної табуретки та металевого гачка, вилучених під час огляду місця події, знайдена кров людини, походження якої не виключається від ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_14 .

Колегія суддів вважає, що даними висновками експертиз та іншими доказами доводиться, як це правильно встановив суд першої інстанції те, що вказаний злочин скоїла ОСОБА_7 та спростовуються доводи обвинуваченої щодо його вчинення ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , оскільки вони нічим не підтверджені. Про неправдивість показань обвинуваченої свідчить те, що вона під час досудового слідства, у суді першої інстанції та в апеляційній інстанції постійно змінювала їх. Так, допитана в якості підозрюваної на досудовому слідстві вона вказувала на те, що її чоловіка руками та ногами бив ОСОБА_13 , потім вона виходила на 5 хвилин та застала чоловіка вже лежачим на ліжку та вкритим ковдрою. В суді вона показала що били ОСОБА_19 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , однак куди саме та яким чином вона вказати не може оскільки постійно виходила з кімнати. В апеляційній скарзі та суді апеляційної інстанції обвинувачена вказує на те, що били ОСОБА_20 руками та ногами ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а згодом ОСОБА_15 нанесла йому удари сокирою по голові, в груди і ліву гомілку. Про неможливість заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 за обставин на які посилається ОСОБА_7 під час досудового розслідування зазначено у висновку експерта судово медичної експертизи № 519/419 від 24.07.2015 року. Подальшу поведінку обвинуваченої, яка намагалась приховати та знищити сліди злочину, помивши підлогу, спаливши одяг ОСОБА_11 , про повідомили свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_17 , суд вірно розцінив як знищення слідів злочину та його доказів, намагання ОСОБА_7 уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин. Колегія суддів вважає, що суд першої інстації правильно оцінив показання ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 як правдиві, оскільки вони піддавались аналізу і порівнянню з іншими доказами, є послідовні, незмінні, узгоджені між собою як в деталях, так і співпадають з висновками судово-медичних експертів і тому сумнівів у їх достовірності не викликають. Так, на підтвердження достовірності показань свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 суд першої інстанції вірно зіслався на співпадіння характеру, кількості, локалізації заподіяних тілесних ушкоджень ОСОБА_19 та знарядь злочину з вказаними у висновках судмедекспертів, наявність на знаряддях злочинів слідів крові людини, походження якої не виключається від ОСОБА_11 .

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином дослідив вищенаведені докази по справі, дав їм правильну юридичну оцінку, як органом досудового розслідування так і судом вірно кваліфіковані дії обвинуваченої, правильно встановлено причинно-наслідковий звязок між діями обвинуваченої та смертю ОСОБА_11 , що свідчить про наявність в діях ОСОБА_7 ознак складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Обираючи покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції вірно у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, з урахуванням скоєного обвинуваченою умисного злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких та становить підвищену суспільну небезпеку, оскільки його обєктом є здоровя та життя людини, даних про особу винної, яка негативно характеризується за місцем проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, є інвалідом 2 групи загального захворювання обґрунтовано, прийшов до висновку щодо необхідності призначення їй покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням в мінімальних межах, передбачених санкцією ч.2 ст.121 КК України.

Таке покарання повністю відповідає ступеню тяжкості вчиненого нею злочину та особі засудженої, узгоджується із санкцією статті обвинувачення і є достатнім та необхідним для її виправлення та запобігання вчинення нею злочинів.

Вирок суду є обґрунтованим і законним. Будь-яких передбачених КПК України підстав до його зміни чи скасування при перевірці провадження в апеляційному порядку не виявлено, а тому вирок суду слід залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_7 слід відмовити.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що у строк призначеного судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання, слід зарахувати 7(сім) місяців 16 (шістнадцять) днів позбавлення волі, тобто строк її попереднього увязнення з 8 червня 2015 року до вступу вироку в законну силу - до 20 січня 2016 року, за правилами, визначеними ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання.

Відповідно до абз.1 ч.5 ст.72 КК України зарахування судом строку попереднього увязнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того ж кримінального провадження проводиться з розрахунку: один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 1 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Зарахувати у строк покарання, призначеного ОСОБА_7 , строк її попереднього увязнення- 7(сім) місяців 16 (шістнадцять) днів позбавлення волі.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженими, які утримуються під вартою - з дня вручення їм копії ухвали.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2