АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/129/16 Справа № 183/217/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст.183 КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Дніпропетровської області
у складі головуючого- судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі- ОСОБА_5
за участю підозрюваного- ОСОБА_6
захисника- адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську матеріали за апеляційною скаргою прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, процесуального керівника, який приймав участь у суді першої інстанції- ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Новомосковського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_8 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новомосковськ, Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, маючого середню освіту, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , судимого:
-05 березня 2002 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ст.185 ч.3-ст.15 ч.3 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;
-07 вересня 2007 року Томаковським районним судом Дніпропетровської області за ст.190 ч.2 КК України, ст.71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;
-30 січня 2008 року Олександрійським міським судом Кіровоградської області, за ст.190 ч.2 КК України, ст.70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
-03 жовтня 2011 року Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.2 КК України, 190 ч.2 КК України, ст.70 ч.1 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі;
-15 вересня 2012 року Приморським районним судом м.Одеси за ст.190 ч.2 КК України, ст.70 ч.4 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
-05 травня 2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.289 КК України, ч.3 ст.185 КК України, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнено з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки,-
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 КК України- ч.3 ст.185 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2016 року відмовлено в клопотанні слідчого СВ поліції Новомосковського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 від 20 січня 2016 року, погодженому з прокурором Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Свої висновки слідчий суддя мотивує тим, щовідсутність ризиків передбачених ст.177 КПК України та порушення вимог, викладених у ст.184 КПК України, щодо належного обґрунтування неможливості запобігання ризику, або ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, є беззаперечною підставою для відмови слідчому у задоволенні клопотання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу взагалі. Так при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд зазначив, що викладені у клопотанні слідчого доводи про наявність ризику, передбаченого п.5) ч.1 ст.177 КПК України, як підстави для його обрання є недостатньо обґрунтованими та не доведені іншими доказами, щодо наміру ОСОБА_6 вчинити інше кримінальне правопорушення, а посилання ж слідчого на відсутність у ОСОБА_6 постійної роботи, наявність судимостей та його сімейний стан, не може бути прийнято до уваги, як ризик, викладений в розумінні ст.177 КПК України. Крім того, суд першої інстанції вказав, що слідчим не мотивовано обрання самого суворого запобіжного заходу тримання під вартою. Відповідно до ст.178 КПК України слідчим суддею було враховано наявність постійного місця проживання ОСОБА_6 та сім`ї, що є міцними соціальними зв`язками підозрюваного. Також судом першої інстанції було встановлено, що в тексті підозри описані дії ОСОБА_6 про те, що він на теперішній час знаходиться на випробувальному терміні, що є недопустимим трактуванням вимог КПК України та по суті не юридичним терміном, оскільки ст.75 КК України передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Не погоджуючись з рішенням, прийнятим слідчим суддею, прокурором Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, процесуальним керівником, який приймав участь у суді першої інстанції- ОСОБА_8 , подана апеляційна скарга, в якій останній просить постановити нову ухвалу, відповідно до якої: ухвалуслідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2016 року- скасувати, а наведене вище клопотання слідчого від 20 січня 2016 року, погоджене з прокурором- задовольнити та обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування своїх вимог особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та винесена з порушеннями вимог ст.177 КПК України, ст.178 КПК України, ст.183 КПК України, ст.184 КПК України. Так, судом на думку апелянта не було враховано те, що ОСОБА_6 підозрюється у злочині, який відноситься до категорії тяжких, санкція якого передбачає покарання до шести років позбавлення волі; відсутність у останнього постійного офіційного місця роботи, а також те, що він є раніше неодноразово судимою особою та має непогашені у встановленому законом порядку судимості; вчинив злочин в період іспитового строку, за який був затриманий на місці події. Не може залишити без увагу прокурор й той факт, що судом першої інстанції було проігноровано те, що відносно підозрюваного на даний час є кримінальні провадження, які знаходяться як в суді, так і на стадії досудового розслідування, а тому, з вищевказаного сторона обвинувачення вбачає, що підозрюваний ОСОБА_6 є такою особою, що схильна до скоєння інших кримінальних правопорушень та потребує застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора, який просив ухвалуслідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2016 року- скасувати, постановити свою ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи свої доводи ризиками, зазначеними у клопотанні; захисника та підозрюваного, які просили залишити ухвалу суду без змін, а апеляцію сторони обвинувачення без задоволення,вивчивши надані судом першої інстанції та слідчим матеріали провадження, обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Однак, таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає необґрунтованим, невмотивованим та таким, що не відповідає дійсним обставинам кримінального провадження виходячи з наступного.
Так статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено, що нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Згідно із ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, в тому числі окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення слідчого суддіпостановлене з істотним порушенням вимог зазначених вище статей кримінального процесуального закону, що є підставою, згідно з положеннями ч.1 ст.412 КПК України, для скасування ухвали слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2016 року, якою відмовлено клопотання слідчого СВ Новомосковського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 від 20 січня 2016 року, погодженого з прокурором Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 , про відмову у обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 та постановленні апеляційною інстанцією, на підставі вимог п.2) ч.3 ст.407 КПК України, нової ухвали, з частковим задоволенням як зазначеного вище клопотання, так і апеляції прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, процесуального керівника, який приймав участь у суді першої інстанції- ОСОБА_8 .
Крім того, відповідно до вимог ст.209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.
Оскільки відповідно до пояснень підозрюваного ОСОБА_6 , останнього, на виконання ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року про надання дозволу на затримання з метою приводу було затримано 17 березня 2016 року о 15 годині, будь-які процесуальні документи з вказівкою місця, дати та часу затримання підозрюваного стороною обвинувачення суду апеляційної інстанції не надані, відсутні вони й у матеріалах кримінального та судового проваджень, колегія суддів вважає за необхідне визначити момент затримання підозрюваного ОСОБА_6 на підставі зазначеної вище ухвали- 17 березня 2016 року, о 15 годині.
Таким чином, з урахуванням зазначеного, в контексті вимог вищевикладених норм кримінального процесуального закону, підозрюваному ОСОБА_6 слід застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, відповідно до вимог ст.197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів і має визначатись з урахуванням моменту фактичного затримання особи, тобто з 17 березня 2016 року, з 15 години, з зарахуванням часу, в період якого ОСОБА_6 було затримано у порядку ст.208 КПК України і останній знаходився в місцях попереднього ув`язнення тобто в період з 18 години 25 хвилин 19 січня 2016 року по 21 січня 2016 року по 16 годину 09 хвилин/а.с.п.19-21,32/ та тривати до 18 квітня 2016 року, до 15 години, включно.
При розгляді питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, що витікає з вимог ч.3 ст.183 КПК України та правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.80 рішення «Харченко проти України».
Відповідно до п.2) ч.5 ст. 182 КПК України, ч.3 ст.183 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з огляду на те, що будучи раніше судимою особою ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 КК України-ч.3 ст.185 КК України, за ознаками повторності, з корисливих мотивів, зазначені дії представляють підвищену суспільну небезпеку, за що передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі, колегія суддів вважає необхідним визначити ОСОБА_6 заставу у розмірі восьмидесяти розмірів мінімальної заробітної плати, тобто 110 240 (сто десять тисяч двісті сорок) гривень, як таку, що не є завідомо непомірною для нього, з покладанням на підозрюваного обов`язків, передбачених п.п.2-3 ч.5 ст.194 КПК України.
Що стосується доводів сторони захисту про відсутність підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на його соціальні зв`язки, то з огляду на наведене вище колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки вони як самі по собі, так і в сукупності з іншими встановленими у кримінальному провадженні обставинами, без врахування наведеного ризику, в даному випадку не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу.
На підставі наведеного вище, керуючись ст.176 КПК України-ст.178 КПК України, ст.183 КПК України, ст.184 КПК України, ст.193 КПК України, ст.194 КПК України, ст.196 КПК України-ст.198 КПК України, ст.309 КПК України, ч.2 ст.376 КПК України, ст.405 КПК України, п.2) ч.3 ст.407 КПК України, ст.418 КПК України, ст.422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :
Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Новомосковського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_8 від 20 січня 2016 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 - скасувати.
Постановити нову ухвалу колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області, якою клопотання слідчого СВ Новомосковського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_8 від 20 січня 2016 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 - задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 КК України-ч.3 ст.185 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 18 квітня 2016 року, до 15 години.
Визначити відносно підозрюваного ОСОБА_6 заставу у кримінальному провадженні у розмірі 110 240 (сто десять тисяч двісті сорок) гривень.
У випадку внесення підозрюваним ОСОБА_6 встановленої застави у розмірі 110 240 (сто десять тисяч двісті сорок) гривень на депозитний рахунок Апеляційного суду Дніпропетровської області вважати, що до нього обрано запобіжний захід у вигляді застави.
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_6 , прибувати за кожною вимогою до суду, а також виконувати обов`язки в строк 18 квітня 2016 року, а саме:
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, чи перебуває, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
У разі невиконання підозрюваним ОСОБА_6 вказаних обов`язків відносно нього наступлять наслідки, передбачені КПК України.
Апеляцію прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, процесуального керівника, який приймав участь у суді першої інстанції ОСОБА_8 - задовольнити частково.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4