Справа № 463/813/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/995/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ч. 2 ст. 185 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження № 0000414 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Галицького районного суду м. Львова від 03.09.2014 року за ч.1 ст.185 КК України до штрафу 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області ОСОБА_7 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 19 липня 2016 року,

за участю прокурора: ОСОБА_8 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:
Заступник прокурора Львівської області ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 19 липня 2016 року, яким ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 (одного) року обмеження волі. У відповідності до ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У поданій апеляційній скарзі прокурор просить вирок місцевого суду скасувати та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, з врахуванням ч. 3 ст. 72 КК України, призначити остаточне покарання шляхом повного приєднання до покарання, призначеного даним вироком, невідбутого покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 03.09.2014 року у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят)гривень. Покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. виконувати самостійно.

При цьому покликається на те, що вирок місцевого суду підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Прокурор вважає, що ОСОБА_6 необхідно було призначити остаточне покарання відповідно до вимог ст. 71 КК України з врахуванням ч. 3 ст. 72 КК України.

Застосовуючи вимоги ст. 75 КК України при призначенні ОСОБА_6 покарання, суд врахував тяжкість вчиненого та особу винного, його ставлення до вчиненого злочину, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, а також те, що виправлення та перевиховання підсудного можливе без ізоляції від суспільства. Однак на думку прокурора вищевказані обставини необхідно розцінювати виключно як характеристику ОСОБА_6 та їх необхідно враховувати при призначенні покарання останньому у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, а не як такі, що дають підстави для застосування вимог ст. 75 КК України при призначенні покарання. Окрім цього обвинувачений вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, що відповідно до ст. 67 КК України є обтяжуючою обставиною.

На підтримання своїх апеляційних вимог прокурор зазначає, що обвинуваченому за попереднім вироком було призначено покарання, яке належало відбути реально, а за таких обставин, вважає, що судом безпідставно застосовано положення ст. 75 КК України та призначено покарання, яке не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_9 , які заперечили апеляційну скаргу прокурора і вважають вирок місцевого суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши характеризуючи дані, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 ввечері 02 лютого 2016 року у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, із автомобіля марки «Шевроле-Орландо» білого кольору, який перебуває у власності ОСОБА_10 , та який був припаркований на території Львівської обласної клінічної лікарні на вул. Чернігівській, 7 у м. Львові, таємно демонтував та викрав передній номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 300 гривень, після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення втік, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім цього, ОСОБА_6 ввечері 02 лютого 2016 року у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, із автомобіля марки «Мерседес-Бенц» синього кольору, який перебуває у користуванні ОСОБА_11 , та який був припаркований на території Львівської обласної клінічної лікарні на вул. Чернігівській, 7 у м. Львові, таємно демонтував та викрав передній номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 300 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення втік, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім цього, ОСОБА_6 ввечері 02 лютого 2016 року у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, із автомобіля марки «Кіа Сід» сірого кольору, який перебуває у власності ОСОБА_12 та який був припаркований на території Львівської обласної клінічної лікарні на вул. Чернігівській, 7 у м. Львові, таємно демонтував та викрав передній номерний знак НОМЕР_3 , вартістю 300 гривень, після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення втік, спричинивши потерпілому ОСОБА_12 матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім цього, ОСОБА_6 ввечері 02 лютого 2016 року у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, із автомобіля марки «Опель Інсігнія» сірого кольору, який перебуває у власності ОСОБА_13 , та який був припаркований на території Львівської обласної клінічної лікарні на вул. Чернігівській, 7 у м. Львові, таємно демонтував та викрав передній номерний знак НОМЕР_4 , вартістю 300 гривень, після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення втік, спричинивши потерпілому ОСОБА_13 матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім цього, ОСОБА_6 ввечері 02 лютого 2016 року у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, із автомобіля марки «мазда СХ5» синього кольору, який перебуває у власності ОСОБА_14 , та який був припаркований на території Львівської обласної клінічної лікарні на вул. Чернігівській, 7 у м. Львові, таємно демонтував та викрав передній номерний знак НОМЕР_5 , вартістю 300 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення втік, спричинивши потерпілому ОСОБА_14 матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім цього, ОСОБА_6 ввечері 02 лютого 2016 року у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, із автомобіля марки «Шкода А5» сірого кольору, який перебуває у власності ОСОБА_15 , та який був припаркований на території Львівської обласної клінічної лікарні на вул. Чернігівській, 7 у м. Львові, таємно демонтував та викрав передній номерний знак НОМЕР_6 , вартістю 300 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення втік, спричинивши потерпілому ОСОБА_15 матеріальної шкоди на вказану суму.

Встановлені судом фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень та винуватість ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженні доказами та в апеляційній скарзі не оспорюються.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 повідомив суду, що справді був засуджений вироком Галицького районного суду м.Львова від 03.09.2014 року до штрафу в розмірі 850 гривень, проте штрафу так і не сплатив у зв`язку із скрутним матеріальним становищем.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Зазначені вимоги судом першої інстанції виконані не були, а тому колегія суддів приходить до висновку про те, що вирок в частині призначення покарання підлягає скасуванню.

Застосовуючи до обвинуваченого ОСОБА_16 ст. 75 КК України місцевий суд врахував особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, незадовільний стан здоров`я, має на утриманні матір інваліда 2 групи, щиро розкаюється у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, має намір стати на шлях виправлення, враховуючи позицію потерпілої сторони, яка не має претензій до обвинуваченого, та те, що майно повернуто і підставно визначив йому не позбавлення, а обмеження волі.

Разом з тим, не було враховано те, що обвинувачений ОСОБА_6 уже раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення корисливого злочину, та на шлях виправлення не встав, конкретні обставини вчинення правопорушень і кількість потерпілих від злочинної діяльності колегія суддів приходить до висновку, що суддя місцевого суду належним чином не обґрунтував застосування до нього ст. 75 України, підстави для звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням відсутні і його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства. В решті вирок місцевого суд слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 413, 420 КПК України колегія суддів,-
П Р И С У Д И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_7 задоволити частково.

Вирок Личаківського районного суду м. Львова від 19 липня 2016 року відносно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 71 КК України, з врахуванням ч. 3 ст. 72 КК України, приєднати невідбуте покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 03.09.2014 року у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, призначивши остаточне покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі та штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Покарання у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень виконувати самостійно.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 у вигляді обмеження волі рахувати з часу звернення вироку до виконання.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає чинності з дня його оголошення, але може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляд цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції.

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4