Провадження № 1-в/761/600/2016
У Х В А Л А
Іменем України
23 серпня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

заявника ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в :
до суду надійшло клопотання ОСОБА_3 про зняття арешту з усього нерухомого майна, належного останньому, в тому числі, з квартири АДРЕСА_1 , накладеного постановою слідчого прокуратури Печерського району м. Києва ОСОБА_5 від 27 серпня 2010 року в рамках кримінальної справи № 56-2683, оскільки за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2010 року дане питання судом не вирішено.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3 , який підтримав подане ним клопотання та просив задовольнити його, думку прокурора, який не заперечив щодо зняття арешту, перевіривши наявні в розпорядженні суду матеріали, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

При цьому, за правилами ч. 1 ст. 539 КПК України, якою регламентовано порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотання (поданням), зокрема, засудженого.

Згідно з пунктом 9 розділу ХІ «Перехідні положення», запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності Кримінальним процесуальним кодексом України.

Наявними в розпорядженні суду матеріалами з`ясовано, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2010 року засуджено ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 368 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням на 2 роки права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими і адміністративно-господарськими функціями, без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки (т. 2 а.с. 59-65).

За даним вироком суду скасовано арешт з майна, що належить ОСОБА_3 , накладений постановою слідчого ОСОБА_5 від 18 серпня 2010 року (т. 1 а.с. 217).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17 грудня 2010 року згаданий вирок місцевого суду щодо ОСОБА_3 в порядку ст. 365 КПК України змінено та перекваліфіковано його діяння з ч. 2 на ч. 1 ст. 368 КК України, за якою призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці, з позбавленням на 2 роки права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими і адміністративно-господарськими функціями. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Цей же вирок в порядку ст. 365 КПК України змінено із зазначенням у формулюванні обвинувачення у мотивувальній частині, що ОСОБА_3 займав з 22 липня 2010 року посаду заступника начальника відділу, а не начальника відділу. У решті вирок залишено без зміни (т. 2 а.с. 79-81).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 травня 2011 року скасовано ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 17 грудня 2010 року, а справу направлено на новий апеляційний розгляд (т. 2 а.с. 102-103).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 серпня 2011 року вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2010 року щодо ОСОБА_3 в порядку ст. 365 КПК України змінено та перекваліфіковано його діяння з ч. 2 на ч. 1 ст. 368 КК України, за якою призначено покарання у виді штрафу в розмірі семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 12750 грн., з позбавленням на 2 роки права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими і адміністративно-господарськими функціями. Цей же вирок в порядку ст. 365 КПК України змінено із зазначенням у формулюванні обвинувачення у мотивувальній частині, що ОСОБА_3 займав з 22 липня 2010 року посаду заступника начальника відділу, а не начальника відділу. У решті вирок залишено без зміни (т. 2 а.с. 123-126).

Таким чином, вирок суду щодо ОСОБА_3 набрав законної сили 19 серпня 2011 року.

Згідно з даними квитанції, наявної в матеріалах справи, 23 грудня 2011 року ОСОБА_3 на виконання призначеного покарання сплачено в повному обсязі штраф в сумі 12750 грн. (т. 2 а.с. 135).

При цьому, як слідує з резолютивної частини вироку суду від 08 жовтня 2010 року, в ньому відсутні відомості стосовно вирішення судом питань, пов`язаних із заходами забезпечення можливої конфіскації майна, відповідно до постанови старшого слідчого прокуратури Печерського району м. Києва ОСОБА_5 від 27 серпня 2010 року.

З матеріалів справи убачається, що з метою забезпечення можливої конфіскації майна, постановою старшого слідчого прокуратури Печерського району м. Києва ОСОБА_5 від 27 серпня 2010 року, накладено арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер якого: НОМЕР_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , де б воно не знаходилось і в чому б воно не виражалось. Примірники постанови направлено для виконання до УДАІ ГУМВС України в м. Києві, Державної нотаріальної контори № 1, а також до Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна (т. 1 а.с. 220-222).

З огляду на те, що ОСОБА_3 не призначалося додаткове покарання у виді конфіскації майна, а також беручи до уваги, що за вироком суду від 08 жовтня 2010 року залишилося не вирішеним питання стосовно скасування арешту майна, накладеного відповідно до постанови слідчого від 27 серпня 2010 року, з метою недопущення порушення прав ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне задовольнити клопотання останнього та скасувати арешт зі згаданого майна, при цьому, таке рішення не стосується суті вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2010 року стосовно ОСОБА_3 і не змінює його змісту по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 372, 379, 537, 539 КПК України, суд

у х в а л и в :
Заяву ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати, накладений постановою старшого слідчого прокуратури Печерського району м. Києва ОСОБА_5 від 27 серпня 2010 року, арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер якого: НОМЕР_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , де б воно не знаходилось і в чому б воно не виражалось.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Суддя