Справа № 214/1438/16-к
1-кп/214/360/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Криворізького району Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 17 грудня 2015 року, близько 21 годині 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 21061», р/н НОМЕР_1 , якій згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , але з 2012 року перебуває в його постійному користуванні, рухався зі швидкістю близько 70 км/год. по проїзній частині вулиці Волгоградській з боку майдану Артема в напрямку майдану Горького в м. Кривому Розі, де в районі електроопори №452 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та до її змін, маючи можливість об`єктивно виявити небезпеку для руху пішохода ОСОБА_9 , який перетинав зліва направо проїзну частину, по якій пішохід рухався відносно напрямку руху його автомобіля, не вжив заходів щодо зменшення швидкості руху керованого ним автомобілю аж до повної його зупинки, внаслідок чого здійснив наїзд передньою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_9 .

Своїми діями водій ОСОБА_5 грубо порушив вимоги п. п. 1.3., 1.5., 2.3. б), 12.3., 12.4., 12.9. б) Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

п. 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

п. 12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше ніж 60 км/год.»;

п. 12.9. «Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4.-12.7., на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29., 3.31., або на транспортному засобі, на якому встановлені розпізнавальний знак відповідно до підпункту и) п. 30.3. цих правил».

Порушення п. 12.3. Правил Дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 знаходиться у причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у виді сумісної тупої травми голови, тулубу та кінцівок, закритої черепно-мозкової травми, чисельних саден та ран в обох лобних ділянках із переходом на обличчя праворуч, синців по повікам обох очей, крововиливу у м`які покриви голови у лобно-тім`яній ділянках, переломів кісток склепіння та основи черепу, розповсюдження крововиливів під м`якою мозковою оболонкою, ділянок забою головного мозку, рідкої крові у бічному шлуночку, закритої тупої травми тулубу, крововиливу в м`яких тканинах правої бічної поверхні тулубу, розриву печінки, рідкої крові у черевній порожнині, закритої тупої травми у нижніх кінцівках, синців по зовнішній поверхні правої гомілки, внутрішнього шкіряного крововиливу по зовнішнім квадрантам лівої сідниці, синців по лівому стегну, рваної рани по внутрішній поверхні середньої третини лівої гомілки, крововиливів у м`яких тканинах у правій підколінній ділянці, по внутрішній поверхні правої гомілки, по зовнішній поверхні лівої гомілки, уламкових переломів обох великогомілкових кісток, перелому лівої малогомілкової кістки.

Дані пошкодження виникли незадовго до його смерті від дії тупого твердого предмету або при ударі об такі.

Смерть потерпілого настала від сумісної тупої травми голови, тулубу та кінцівок із закритою черепно-мозковою травмою, переломів кісток кінцівок та розривом печінки, яка ускладнилася шоком.

При судовому токсикологічному досліджені крові, вилученої з трупа, виявлений етиловий спирт у концентрації 0.9б %, що відносно до живих осіб може відповідати алкогольному сп`янінню легкого ступеню.

Своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

У судовому засіданні обвинувачений повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушеннята підтвердив всі обставини його вчинення, що викладені в обвинувальному акті, при цьомуу вчиненому щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілої, просив суд не карати його суворо, не позбавляти його волі та не позбавляти права керування транспортним засобом, який є основним джерелом його існування, взяти до уваги, що він повністю відшкодував завдану матеріальну та моральну шкоду потерпілій, що у нього на утриманні знаходиться діти, що він дуже жалкує з приводу вчиненого та зробив для себе належні висновки.

Окрім показань обвинуваченого, судом досліджені письмові документи, які позитивно характеризують його особу за місцем проживання та роботи, підтверджують відсутність у нього судимості та відповідні медичні довідки, які свідчать про те, що обвинувачений під наркологічним чи психіатричним наглядом не перебуває, а також відповідні документи, які підтверджують наявність у обвинуваченого неповнолітніх дітей (а.с.66-74).

Суд, ураховуючи думки учасників судового розгляду, визнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому у обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст цих обставин та впевнився у добровільності його позиції, а також роз`яснив йому, що у такому випадку він буде позбавленим права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, тому у відповідності до положень ст. 349 КПК України вважає достатнім дослідження наступних доказів: показань обвинуваченого, а також письмових документів кримінального провадження, які характеризують його особу.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особисте ставлення обвинуваченого до вчиненого, особу обвинуваченого, який за місцем свого проживання та роботи характеризується позитивно, раніше не судимий, під наркологічним чи психіатричним наглядом не перебуває, працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, відшкодував завдану матеріальну та моральну шкоду потерпілій у повному обсязі, ставлення самої потерпілої до обвинуваченого, яка просила вибрати йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, визнаються щире каяття останнього, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне повне відшкодування завданої шкоди потерпілій.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, у судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, суд, ураховуючи викладені вище обставини у своїй сукупності, вважає, що обвинуваченому повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі, але із застосуванням ч. 1 ст. 75 КК України, позаяк приходить до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання, а також без позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки, як це було встановлено в судовому засіданні, транспортний засіб використовується обвинуваченим за робочих потреб.

На підставі ст. 126 КПК України суд стягує з обвинуваченого процесуальні витрати, а долю речових доказів вирішує у відповідності до п. 9 ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого у виді особистого зобов`язання залишити тим же до набранням вироком законної сили.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ч.1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 у виді особистого зобов`язання залишити тим же до набранням вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 675 грн. 18 коп. у відшкодування витрат, понесених на проведення експертиз.

Речові докази автомобіль марки «ВАЗ 21061», р/н НОМЕР_1 , який зберігається на території Саксаганського відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області, повернути законному володільцю після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .