Справа № 278/1289/16-к
В И Р О К
Іменем України
14 червня 2016 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000367, стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, із середньою спеціальною освітою, інваліда 2 групи, непрацюючого, не судимого,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Житомира, громадянина України, із середньою-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , не судимого,
обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в :
20 березня 2016 року близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу кафе-бару в с. Гадзинка по вул. Житомирській, 12, Житомирського району та області, запропонував ОСОБА_4 спільно з ним скоїти крадіжку шиферу, що належить ОСОБА_6 , на що ОСОБА_4 погодився, тим самим вступив з ним в попередню змову.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, в цей день близько 21.00 год. ОСОБА_5 із ОСОБА_4 на автомобілі марки «Москвич 2140», д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває в користуванні ОСОБА_4 , приїхали до приміщення ферми, розміщеної в с. Гадзинка Житомирського району та області, яка належить ОСОБА_6 .
Продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи у вказаному місці ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , пересвідчившись, що ніхто не спостерігає за ними та їхні дії залишаються непомітними, викрали з даху вказаної ферми 16 листів шиферу вартістю 1120 грн., які завантажили на верхній багажник автомобіля і з місця події зникли, а в подальшому викраденим розпорядилися на власний розсуд.
21 березня 2016 року близько 00 год. 30 хв., перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_4 , ОСОБА_5 під час спільної розмови з ОСОБА_4 вирішили повторно вчинити крадіжку шиферу з ферми ОСОБА_6 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 з ОСОБА_4 близько 01 год. 00 хв. цього ж дня на автомобілі марки «Москвич 2140», д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_4 , приїхали до приміщення ферми ОСОБА_6 , де, пересвідчившись, що ніхто не спостерігає за ними та їхні дії залишаються непомітними, повторно викрали з даху вказаної ферми 21 лист шиферу вартістю 1470грн., які завантажили на верхній багажник вказаного автомобіля і з місця події зникли, а в подальшому викраденим майном розпорядились на власний розсуд.
В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вину в інкримінованих діяннях визнали повністю, підтвердили викладені обставини, у вчиненому каються. Цивільний позов потерпілого визнали в частині вартості викраденого у потерпілого шиферу.
Вина обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненому діянні іншими учасниками судового засідання не заперечується.
Беручи до уваги, що обвинувачені повністю визнали свою вину у вчиненні злочину, суд за згодою обвинувачених та учасників судового розгляду, враховуючи, що не оспорювалися фактичні обставини справи, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнає їх встановленими в судовому засіданні та вважає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин. Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 відмовився давати показання, суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів, що характеризують особи обвинувачених.
Суд вважає, що вина ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні злочину доведена, і кваліфікує їх діяння за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, є умисним корисливим злочином середньої тяжкості.
Обвинувачений ОСОБА_4 не судимий, неодружений, непрацюючий, є інвалідом 2-ї групи, за місцем проживання характеризується нейтрально.
Обвинувачений ОСОБА_5 не судимий, неодружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно не працює, за місце проживання характеризується нейтрально.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Враховуючи наведене, особи обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які не є суспільно небезпечними, наявність двох пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, позицію державного обвинувача, суд призначає покарання у виді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільняє обвинувачених від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним і достатнім для їх виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
Потерпілим ОСОБА_6 заявлено позов про стягнення з обвинувачених 12 028 грн. майнової шкоди, з яких 6 630 грн. вартість викраденого шиферу, 904 грн. вартість кабелю, 1600 грн. вартість сім`ї бджіл, 310 грн. вартість резинової ємності, 639 грн. транспортних витрат та 745 грн. непередбачуваних витрат, а також 10 000 грн. моральної шкоди, заподіяної злочином. Вирішуючи цей позов, суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. При цьому в силу ст.ст. 92, 93 КПК України вид та розмір шкоди, завданої злочином, підлягає доказуванню слідчим, прокурором. Суд визнав встановленим, що обвинуваченими було викрадено у потерпілого ОСОБА_7 шифер загальною вартістю 2590 грн., і оскільки майно потерпілому не повернене, саме в цій частині задовольняє позовні вимоги про стягнення майнової шкоди. Позовні вимоги в частині стягнення вартості кабелю, сім`ї бджіл, резинової ємності, транспортних та інших непередбачуваних витрат виходять за межі обвинувачення, а тому суд залишає їх без розгляду. При вирішенні цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди суд керується відповідними положеннями Цивільного кодексу України. Зокрема, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Враховуючи характер вчиненого злочину, глибину душевних страждань потерпілого ОСОБА_6 , а також виходячи із засад розумності та справедливості, суд задовольняє вимогу про стягнення моральної шкоди частково.
Даних про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.
Речові докази підлягають поверненню власнику.
Приймаючи до уваги призначене покарання, поведінку обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під час досудового розслідування та судового розгляду, підстав для обрання щодо них запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підстав ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом двох років іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п. 24 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням протягом двох років двох місяців іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п. 24 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , не обирати.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь потерпілого ОСОБА_6 2 590 (дві тисячі п`ятсот дев`яносто) грн. майнової шкоди та 2 000 (дві тисячі) грн. моральної шкоди, заподіяних злочином. Позовні вимоги про стягнення вартості кабелю, сім`ї бджіл, резинової ємності, транспортних витрат та непередбачуваних витрат на суму 5398 грн. залишити без розгляду.
Після набрання вироком законної сили речові докази: 37 листів шиферу, які вилучені та передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Житомирського РВ поліції Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області повернути власнику ОСОБА_6 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1