Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/453/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.08.2016 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький кримінальне провадження № 0000010 від 26 січня 2016 року за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Устинівського районного суду Кіровоградської області від 10 березня 2016 року.

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Табора Оргіївського району Республіки Молдова, молдованка, громадянка України, із неповною середньою освітою, не одруженої, не працюючої, проживаючої АДРЕСА_1 , не судимої,

визнано винуватою, засуджено та призначено покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Долю речових доказів вирішено відповідно ст. 100 КПК України.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнано винуватою та засуджено за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана із проникненням у житло, інше приміщення. Так, 17 січня 2016 року близько 14 год. ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, шляхом зриву навісного замка проникла до господарської будівлі домоволодіння ОСОБА_8 у с. Степанівка Устинівського району Кіровоградської області, звідки викрала майно: 42 кг картоплі вартістю 294 грн., півтора літрову банку томатного соку вартістю 17 грн., всього викрала майна на суму 311 грн. З місця вчинення кримінального провадження зникла викраденим розпорядилася на власний розсуд.

18 січня 2016 року близько 15 год. ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, шляхом зриву навісного замка проникла до житлового будинку та господарської будівлі ОСОБА_8 у с. Степанівка Устинівського району Кіровоградської області, звідки таємно повторно викрала майно: 12,5 кг цукру вартістю 225 грн., скляну банку вартістю 10 грн., 2 кг меду вартістю 66 грн., синтетичну господарську сумку вартістю 08 грн., всього викрала майна належного ОСОБА_8 на загальну суму 309 грн. З місця вчинення кримінального провадження зникла викраденим розпорядилася на власний розсуд.

19 січня 2016 року близько 14.00 год., ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, через не замкненні двері проникла до житлового будинку та господарської будівлі ОСОБА_8 у с. Степанівка Устинівського району Кіровоградської області, звідки таємно повторно викрала майно: 12,5 кг цукру вартістю 225 грн., синтетичну господарську сумку вартістю 8 грн., а всього викрала майна належного ОСОБА_8 на загальну суму 233 грн.

З місця вчинення кримінального провадження зникла викраденим розпорядилася на власний розсуд.

20 січня 2016 року близько 14 год. ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, через не замкненні двері проникла до житлового будинку та господарської будівлі ОСОБА_8 у с. Степанівка Устинівського району Кіровоградської області, звідки таємно повтороно викрала майно:12,5 кг цукру вартістю 225 грн., синтетичну господарську сумку 08 грн., а всього викрала майна належного ОСОБА_8 на загальну суму 233 грн.

З місця вчинення кримінального провадження зникла викраденим розпорядилася на власний розсуд.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення та кваліфікацію дій обвинуваченої, просив змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_9 покарання, призначивши їй покарання із застосуванням ст.75 КК України з випробування з іспитовим строком. Посилаючись на те, що на його погляд покарання у виді реального строку позбавлення волі є надто суворим так як він під час судового розгляду просив суд не призначати їй реального терміну міри покарання. ОСОБА_10 вину у вчиненому визнала повністю, щиро покаялася, завдану шкоду йому відшкодувала, є жінкою.

У апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_9 не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення та кваліфікацію дій, просила змінити вирок суду першої інстанції та призначити їй покарання із застосуванням ст.75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки посилаючись на те, що за час проведення кримінального провадження вже багаторазово пожалкувала про скоєне нею кримінальне правопорушення, навчена та покарана наріканням оточуючих людей, так як вчинила крадіжки приватного майна особи.

Вказала, що обставинами, що пом`якшують покарання: є визнання вини в повному обсязі, щиросердне розкаяння, активне сприяння слідству у розкритті злочинів, відшкодування заподіяної шкоди потерпілим в повному обсязі та раніше не судима має дітей та внуків.

Вважає, що на підставі принципів індивідуалізації, гуманізації та справедливості покарання, враховуючи інформацію про особистість підсудного, наявності пом`якшуючої обставини покарання та відсутності обтяжуючих, а тому достатнім у даному випадку було б покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком.

Заслухавши доповідача, захисника - адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_9 , та підтримав апеляційну скаргу потерпілого, прокурора який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляцій, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст.404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, з таких підстав.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду першої інстанції висновки про наявність в діях ОСОБА_9 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 3 ст. 185 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Вина обвинуваченої ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, крім визнання своєї вини, в повному обсязі доведена матеріалами кримінального провадження.

На підставі викладеного, колегія суддів відповідно до ст.404 ч.1 КПК України не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорюються учасниками процесу.

За таких обставин районний суд правильно кваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, поєднана із проникненням у житло та інше приміщення.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_9 суд першої інстанції врахував, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченої яка повторно, вчинила корисливий тяжкий злочин та характеризується негативно, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, раніше не судима, матеріальні збитки відшкодовано частково та обставини, які обтяжують відповідальність обвинуваченої ОСОБА_9 - вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння та дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе тільки в місцях позбавлення волі.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не повній мірі врахував всі обставини справи, що пом`якшують покарання та характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_9 , яка раніше не судима, має дітей і внуків, згідно довідки характеристики Степанівської сільської ради від 18.03.2016 року, доданої до апеляції, по місцю проживання характеризується позитивно, приймає участь у громадському житті села, що вказує та те, що остання повністю змінила своє відношення до вчиненого, вказує, що з прикрістю та жалем усвідомила протиправність своїх дій, повністю визнала себе винною та щиро покаялася у скоєному, повністю відшкодувала завдану шкоду потерпілому, що є свідченням відсутності у ОСОБА_9 чітко вираженого стереотипу злочинної поведінки та є бажання виправитись і бути корисною для суспільства та те, що потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні суду першої інстанції просив не призначати покарання обвинуваченій пов`язане із позбавленням волі, оскільки вона є жінкою, шкоду відшкодувала повністю, повністю усвідомила, що скоїла.

Враховуючи у сукупності викладене вище та обставини, які взято до уваги судом першої інстанції при призначені покарання, колегія суддів доходить висновку, що виправлення ОСОБА_9 та попередження подальшого вчинення нею кримінальних правопорушень можливо без ізоляції від суспільства, а тому останню необхідно звільнити на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Отже, апеляція потерпілого ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_9 підлягає задоволенню, вирок суду першої інстанції слід змінити в частині призначення обвинуваченій покарання, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Устинівського районного суду Кіровоградської області від 10 березня 2016 року стосовно ОСОБА_9 змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_9 засудженої за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнити від призначеного покарання за ст.185 ч.3 КК України у виді 3 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_9 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4