АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/2208/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №632/3470/14-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.190 КК України
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 12 липня 2016 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.1 ст.190 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеним вироком,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженець м.Харкова, громадянин України,
українець, з вищою освітою, не працюючий, не
одружений, який мешкає за адресою:
АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -
засуджений за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк сто двадцять годин.
Вирішено питання про цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 .
Вироком встановлено, що ОСОБА_7 , маючи умисел на заволодіння чужим майном грошовими коштами, шляхом обману, діючи із корисливих мотивів, 06 серпня 2014 року, близько дев`ятнадцятої години, зустрівся з ОСОБА_10 біля гаражу № НОМЕР_1 , що розташований в гаражному кооперативі «Хімік», який знаходиться в місті Первомайський Харківської області. Під час зустрічі ОСОБА_10 повідомила ОСОБА_7 про свій намір купити гараж.
ОСОБА_7 , перебуваючи у вказаному місці, бажаючи заволодіти грошима ОСОБА_10 , показав останній гараж № НОМЕР_1 та запропонував його придбати, при цьому ОСОБА_7 ввів ОСОБА_10 в оману - не будучи власником вказаної нерухомості, повідомив ОСОБА_10 завідомо неправдиві відомості, вказавши, що даний гараж належить йому на праві власності, але документально він цього підтвердити не може, так як відповідних документів у нього з собою немає, а також те, що він має право ним розпоряджатися.
Обговоривши умови купівліпродажу гаражу № НОМЕР_1 , розташованого в гаражному кооперативі «Хімік», який знаходиться в місті Первомайський Харківської області, ОСОБА_7 домовився з ОСОБА_10 про продаж вказаного гаражу за 3500 грн.
ОСОБА_10 , будучи введеною в оману, вважаючи, що ОСОБА_7 є власником вказаної нерухомості, уклала з ОСОБА_7 усний договір купівліпродажу гаражу.
В наведений вище час і у вказаному вище місці ОСОБА_10 , яка не здогадувалася про дійсні наміри ОСОБА_7 , довіряючи йому, вважаючи, що вона діє на виконання умов укладеного між ними усного договору купівлі продажу гаражу, будучи введеною ОСОБА_7 в оману, передала ОСОБА_7 в якості плати за наведеним договором гроші в сумі 3500 грн., які ОСОБА_7 звернув на свою користь, розпорядившись на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальний шкоду на загальну суму 3500 грн.
В апеляційній скарзі зі зміненими доводами обвинувачений просить скасувати вирок та призначити новий судовий розгляд у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Свою апеляційну скаргу обвинувачений обґрунтовує тим, що суд необґрунтовано не врахував його показання та свідка ОСОБА_11 , судове провадження здійснено за відсутності потерпілої, належним чином не повідомленої про судове засідання. Також зазначає, що в його діях відсутній прямий умисел на шахрайське заволодіння грошовими коштами потерпілої та у вироку не зазначені та не доказані спосіб, час, місце, мотив та умисел злочину.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу з наведених підстав, думку прокурора, який вважав, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину та правова кваліфікація його дій ґрунтуються на доказах, які були належним чином досліджені під час судового розгляду, і їм дана оцінка відповідно до вимог кримінально-процесуального закону. Його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються доказами, дослідженими в суді першої інстанції.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що злочину він не вчиняв, постійно мешкає в м.Харкові і 06 серпня 2014 році з дев`ятої до вісімнадцятої години знаходився в квартирі одного з будинків по вул.Героїв Сталінграду, де разом з ОСОБА_11 виконував ремонтні роботи. Перший раз він прибув до м.Первомайський в середині жовтня 2014 року на виклик співробітників міліції. До цього у вказаному населеному пункті він жодного разу не був, ОСОБА_10 і свідків побачив перший раз у відділі міліції.
Незважаючи на ці показання обвинуваченого наведені в свій захист, досліджені в судовому засіданні докази давали суду належні підстави визнати обвинувачення доведеним, виходячи з наступного.

Так, показаннями потерпілої ОСОБА_10 встановлено, що в денний час, 06 серпня 2014 року, вона зателефонувала по номеру в оголошенні про продаж гаражу і домовилася про зустріч з продавцем. В цей же день вона зустрілася з ОСОБА_7 , який сказав, що його звуть ОСОБА_12 . ОСОБА_7 показав їй гараж № НОМЕР_1 , що знаходиться в гаражному кооперативі «Хімік» в м.Первомайський, і пояснив, що продає його за 5000 грн. Узгодивши ціну в 3500 грн. вони домовилися зустрітися ввечері. 06 серпня 2014 року, близько дев`ятнадцятої години, вона зустрілася з ОСОБА_7 біля гаражу. При цьому були присутні ОСОБА_13 і ОСОБА_14 . ОСОБА_7 показав їм гараж, запропонувавши його придбати. Одночасно ОСОБА_7 пояснив, що значений гараж належав його діду, який помер, тому фактичним власником цієї нерухомості є він, у зв`язку з чим може нею розпоряджатися. ОСОБА_7 пояснив, що документи на гараж відсутні, оскільки він був виділений його діду в даному кооперативі в той час, коли він працював на заводі. Уклавши з ОСОБА_7 усний договір купівлі продажу гаражу, вона передала ОСОБА_7 3500 грн. в присутності ОСОБА_13 і ОСОБА_14 . В жовтні 2014 року вона дізналася, що фактичним власником гаражу є інша особа.
Як вбачається із протоколу пред`явлення особи для впізнання від 06 листопада 2014 року, ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_7 , як особу, яка заволоділа шляхом обману її грошовими коштами в сумі 3500 грн. (т.1 а.с.55-56).
Згідно показанням свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_13 , кожного окремо, які були очевидцями події, вбачається, що ввечері, 06 серпня 2014 року, вони разом з ОСОБА_10 прибули до гаражу № НОМЕР_1 , розташованому в гаражному кооперативі «Хімік» в м.Первомайський, де зустрілися з ОСОБА_7 з приводу купівлі продажу гаражу. Під час зустрічі ОСОБА_7 повідомив, що його звуть ОСОБА_12 і, що він продає гараж, який належав його дідові, який помер, а фактичним власником гаражу є він у зв`язку з чим має право ним розпоряджатися. Також ОСОБА_7 розповів їм, що останнім часом він доглядав за гаражем змінив старий замок, прибрав сміття та здійснював його провітрювання. Крім того ОСОБА_7 пояснив, що продає гараж, оскільки проживає в м.Харкові. При цьому ОСОБА_7 вказав, що документи на гараж відсутні, оскільки він був виділений його діду в той час, коли він працював на ДП «Хімпром». ОСОБА_7 відчинив гараж, який був ними оглянутий. ОСОБА_7 пропонував ОСОБА_10 придбати гараж за 5000 гривень, однак домовилися за 3500 грн. Уклавши з ОСОБА_7 усний договір купівлі продажу гаражу ОСОБА_10 в їх присутності передала ОСОБА_7 3500 грн. На пропозицію надати розписку про отримання грошей ОСОБА_7 відповів відмовою, пояснивши це тим, що він не має при собі паспорту. Отримавши гроші ОСОБА_7 одразу зник.
Як вбачається із протоколу пред`явлення особи для впізнання від 06 листопада 2014 року, ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка 06 серпня 2014 року продала ОСОБА_10 гараж за 3500 грн., отримавши від ОСОБА_10 грошові кошти (т.1 а.с.57-58).
Показання потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_13 ,які є послідовними в ході досудового та судового слідства, узгоджуються між собою та з іншими об`єктивними доказами.

Показаннями свідка ОСОБА_15 встановлено, що у його власності з 1985 року є гараж, який знаходиться в гаражному кооперативі «Хімік» в м.Первомайський. Гараж № НОМЕР_1 , який розташований в цьому ж кооперативі, належав ОСОБА_16 і був побудований в 1983-1984 роках. Документи, які підтверджують право власності на гаражі, у членів кооперативу, відсутні, оскільки їх будівництво здійснювалося кожним самостійно із будівельних матеріалів, які виписувалися в рахунок заробітної плати. Після смерті ОСОБА_16 гаражем № НОМЕР_1 користувалися різні особи. Фактичним власником гаражу є син померлого ОСОБА_17 . Від ОСОБА_14 йому стало відомо, що гараж був проданий особою, яка представилася онуком ОСОБА_16 .
Згідно показанням свідка ОСОБА_17 вбачається, що його батьком ОСОБА_16 в гаражному кооперативі «Хімік» був побудований гараж № НОМЕР_1 , яким він користувався до своєї смерті. На даний час фактичним власником даного гаражу є він. Документи, які підтверджують право власності на це нерухоме майно, не оформлювалися, оскільки воно будувалося самостійно, а на даний час затрати на оформлення права власності перевищують вартість самого майна. Від ОСОБА_10 йому стало відомо, що гараж був проданий їй особою, яка представилася онуком власника. З ОСОБА_7 він не знайомий і ніколи не бачив.
Як убачається із протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, потерпіла ОСОБА_10 звернулася до міліції із заявою про вчинення ОСОБА_18 щодо неї злочину - заволодіння шляхом обману її грошовими коштами, яка була зареєстрована та внесена до ЄРДР (т.1 а.с.32-35).
Згідно виписки із карткового рахунку ОСОБА_10 , 05 серпня 2014 року ОСОБА_10 було знято грошові кошти в сумі 4000 грн., частина яких - 3500 грн., була передана ОСОБА_7 в якості оплати за договором купівліпродажу гаражу (т.1 а.с.43-44).
Сукупність наведених доказів свідчить про те, що потерпіла та свідки ОСОБА_14 і ОСОБА_13 , кожен окремо, впізнали обвинуваченого і вказали на нього як на особу, яка заволоділа грошима ОСОБА_10 при обставинах зазначених у вироку.
Під час перевірки доводів апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, обвинувачений пояснив, що з цими особами до початку досудового слідства він знайом не був і не може назвати мотивів, з яких вони обмовляють його.
За таких обставин слід дійти висновку про те, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв в основу вироку показання потерпілої та свідків і розцінив позицію обвинуваченого як захисну.
Суд першої інстанції перевірив також посилання обвинуваченого на показання свідка ОСОБА_11 та дав їм належну оцінку.
Показаннями свідка ОСОБА_11 встановлено, що він знайомий з ОСОБА_7 з березня 2014 року. В період часу з 10 червня і до середини серпня 2014 року вони разом з ОСОБА_7 виконували ремонтно-будівельні роботи в квартирі, яка знаходиться в будинку АДРЕСА_2 . Їх робочий графік складав шість днів на тиждень з дев`ятої до вісімнадцятої години. 06 серпня 2014 року, в період часу з 09 години до 18 години 30 хвилин, ОСОБА_7 перебував разом з ним цій в квартирі, де вони виконували роботи по демонтажу обладнання житла.
Колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що показання свідка ОСОБА_11 є неправдивими і надані з метою уникнення ОСОБА_7 відповідальності за вчинений злочин, оскільки вони тривалий час знайомі, перебувають у дружніх стосунках, співпадають лише з показаннями ОСОБА_7 , спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , свідчать про попереднє узгодження показань між ОСОБА_11 і ОСОБА_7 .
Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що в його діях відсутній прямий умисел на шахрайське заволодіння грошовими коштами та відсутність у вироку доказів способу, часу, місця, мотиву та умислу злочину, спростовуються наведеними у вироку доказами та показаннями потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_13 - очевидців події,які послідовно пояснювали суду про те, що саме ОСОБА_7 ввів в оману ОСОБА_10 , не будучи власником гаражу, та уклав з нею усний договір купівліпродажу гаражу, отримавши від ОСОБА_10 гроші за його продаж.
Введення в оману потерпілої, а саме видавання себе за фактичного власника гаражу, обговорення умов та укладення усного договору купівліпродажу гаражу, отримання коштів, дії після вчинення злочину негайно залишив місце його вчинення - дають підстави дійти висновку про те, що ОСОБА_7 усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом на заволодіння грошовими коштами потерпілої шляхом обману.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про недоведеність вини спростовуються матеріалами справи та є безпідставними.

Не ґрунтуються на матеріалах справи і доводи апеляційної скарги обвинуваченого про здійснення за відсутності потерпілої судового провадження, оскільки згідно журналу судового засідання потерпіла ОСОБА_10 була допитана та в матеріалах справи є розписки на її ім`я про отримання повістки до суду для подальшого розгляду справи (т.2 а.с.28, 34).

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, по справі не встановлено.

Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, дотримався вимог ст.65 КК України і в повному обсязі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та ступінь суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого, із яких вбачається, що він задовільно характеризується, раніше не судимий, вчинив злочин невеликої тяжкості.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо призначення виду та розміру покарання достатньо мотивований, а покарання, що призначено обвинуваченому ОСОБА_7 в межах санкції статі, за яку його визнано винуватим, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 12 липня 2016 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий
Судді: