Справа № 375/725/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/587/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 54 09.11.2016

УХВАЛА
Іменем України
03 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

з участю прокурора: ОСОБА_6

виправданих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисника: ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Таращанського районного суду Київської області від 11 березня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, з професійно-технічною освітою, працюючу продавцем в кафе-барі «Міраж», одруженої, немаючої на утриманні неповнолітніх дітей, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, раніше не судиму, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 1 ст. 396 КК України та виправдано,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українку, громадянку України, з професійно-технічною освітою, непрацюючу, одружену, маючу на утриманні малолітню дитину 2015 року народження, немаючої статусу потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи, раніше не судиму, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 1 ст. 396 КК України та виправдано,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українку, громадянку України, з повною вищою освітою, непрацюючу, розлучену, маючу на утриманні неповнолітню дитину 1998 року народження, потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, раніше не судиму, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 1 ст. 396 КК України та виправдано.

Вироком вирішено питання речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:
Досудовим розслідуванням встановлено, що в листопаді 2013 року невстановлена слідством особа на ім`я ОСОБА_12 , в орендованому приміщенні за адресою АДРЕСА_2 , з метою проведення азартних ігор розмістив в ньому 10 ігрових автоматів з купюроприймачами та три ігрових комп`ютери з встановленими на них спеціальними ігровими програмами для проведення азартних ігор.
З метою забезпечення умов для здійснення азартних ігор та видачі виграшів учасникам азартних ігор невстановлена слідством особа на ім`я ОСОБА_12 в листопаді 2013 року залучив до роботи в гральному закладі ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в якості адміністраторів.
Усвідомлюючи, що гральний бізнес в Україні є забороненим видом господарської діяльності, за який передбачена кримінальна відповідальність, та те, що невстановлена слідством особа на ім`я ОСОБА_12 , в орендованому приміщенні за адресою АДРЕСА_2 організувала і займалась гральним бізнесом, ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 в період з 08.11.2013 по 26.02.2014 року вчинили активні дії, спрямовані на приховування вищевказаного злочину.
Зокрема, з метою приховування організованого невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_12 грального бізнесу від правоохоронних органів та інших громадян, ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 в період часу з 08.11.2013 року по 26.02.2014 року надавали доступ гравцям до вказаного приміщення лише через мобільний телефон з номером НОМЕР_1 з номерами телефонів гравців на ньому.
Також, ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 з вищевказаною метою використовували наявні засоби охорони приміщення, а саме вхідні двері із замком, систему відео спостереження у режимі он-лайн за вхідними дверима та в середині приміщення, які унеможливлювали доступ до приміщення без їх дозволу.
Як наслідок, в період часу з 08.11.2013 року до 26.02.2014 року ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 умисно, з метою приховування особливо тяжкого злочину, зазначеним вище способом, всупереч вимогам Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15.05.2009 року, не повідомивши правоохоронні органи про вчинюваний злочин, надали за адресою: АДРЕСА_2 , доступ до гральних автоматів з купюроприймачами та комп`ютерної техніки з метою проведення азартних ігор та отримання прибутку, яким у разі виграшу, виплачували різні суми виграшу більше 70 гравцям.
Зокрема, ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 надано доступ до гральних автоматів з купюро приймачами та комп`ютерної техніки з метою проведення азартних ігор та отримання прибутку, яким у разі виграшу, виплачували різні суми виграшу наступним гравцям: 08.11.2013 р., 02.12.2013 р., 04.02.2014 р., 16.02.2014 р. ОСОБА_13 , жителю АДРЕСА_3 ; та іншим, чим вчинили приховування особливо тяжкого злочину.
27.02.2014 року о 18 год, в ході проведеного обшуку приміщення за адресою АДРЕСА_2 , працівниками Рокитнянського РВ ГУ МВС України в Київській області було виявлено приміщення грального залу, де здійснювався гральний бізнес гральними автоматами в кількості 10 штук та комп`ютерною технікою в кількості 3 одиниці.
В зв`язку з цим, дії ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 досудовим слідством кваліфіковані за ч.1 ст.396 КК України, як заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Вироком Таращанського районного суду Київської області від 11 березня 2016 року ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 визнано невинуватими та виправдано, у зв`язку із недоведеністю їх вини у повному обсязі.

На виправдувальний вирок, ухвалений щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 прокурор подавапеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Ухвалити новий вирок, яким визнати винними ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України та призначити їм покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком терміном 2 роки.

Вважає, що під час розгляду даного кримінального провадження судом допущено неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що судом при винесенні вироку взято до уваги лише показання обвинувачених, які їх виправдовують, а оцінка доказам обвинувачення взагалі не надана, мотивів про те, чому суд відкинув докази обвинувачення не викладено.

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора в підтримку поданої апеляційної скарги, виправданих та їх захисника, які просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Згідно ч.1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим; в діяннях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд відповідно до вимог кримінального процесуального закону у судовому засіданні перевірив усі зібрані на досудовому слідстві докази, на підставі яких ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 396 КК України та давши їм належну оцінку, обґрунтовано дійшов висновку про недоведеність в їх діях складу зазначеного кримінального правопорушення.

Спростовуючи пред`явлене ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 обвинувачення, суд навів мотиви за яких взято до уваги одні докази та відкинуто інші і обґрунтовано дійшов висновку про їх виправдання.

Так, ч.1 ст. 396 КК України передбачає відповідальність за заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого чи особливо тяжкого злочину.
Приховуванням злочину є активна умисна діяльність, спрямована на те, щоб утаїти від правоохоронних органів та суду факт вчинення тяжкого чи особливо тяжкого злочину, знаряддя та засоби їх вчинення, сліди чи предмети, здобуті злочинним шляхом, або їх місцезнаходження, відомості щодо суб`єкта (суб`єктів) злочинного діяння, а також не допустити виявлення слідів злочину.
Стаття 396 КК України передбачає заздалегідь не обіцяне приховування злочину. За такого варіанту поведінки особа надає згоду на вчинення дій, що пов`язані з приховуванням, вже після вчинення злочину (закінченого чи незакінченого). У цьому випадку має місце не співучасть у злочині, а причетність до нього.
Згідно із ч. 6 ст. 27 КК України особи, які вчинили заздалегідь не обіцяне переховування злочинця, знарядь і засобів вчинення злочину, слідів злочину чи предметів, здобутих злочинним шляхом, або придбання чи збут таких предметів, підлягають кримінальній відповідальності лише у випадках, передбачених ст.ст. 198 та 396 КК України.
Постановляючи по справі виправдувальний вирок у зв`язку з недоведеністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 396 КК України, суд правомірно зазначив, що обвинувачені працювали по найму у ОСОБА_14 , невстановленої досудовим слідством особи, який для них був власником комп`ютерів і гральних автоматів, господарем цього бізнесу, орендарем даного приміщення. Разом з ним працював ОСОБА_15 , який керував охоронниками.
На сьогоднішній день ні ОСОБА_12 , ні ОСОБА_15 не притягнуті до кримінальної відповідальності, щодо жодного з них немає вироку суду про визнання їх винними у вчинені злочину, передбаченого ст. 203- 2 КК України.
Частина 2 ст. 2 КК України передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що оскільки досудовим розслідуванням не встановлено вчинення злочину ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , то не може мати місце склад злочину, передбачений ч.1 ст.396 КК України в діях обвинувачених, оскільки дана стаття передбачає заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого чи особливо тяжкого злочину. Тобто має місце відсутність злочину в приховуванні якого обвинувачуються ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 .
Таким чином, досудовим слідством не доведено і в судовому засіданні не знайшло підтвердження вчинення обвинуваченими злочину, передбаченого ч.1 ст. 396 КК України.
Всупереч доводам прокурора, суд відповідно до вимог ст.94 КПК України в повному обсязі дослідив зібрані докази, які належним чином проаналізовані та відповідно оцінені з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що вирок Таращанського районного суду Київської області від 11 березня 2016 року відповідає вимогам закону, у зв`язку з чим залишає даний вирок без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Вирок Таращанського районного суду Київської області від 11.03.2016 р. щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:
Судді: