Справа №11-1445,2011р. Головуючий в 1-й інстанції Коваль В.О.
Категорія: ст.190 ч.3 КК України Доповідач Грушицький А.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого судді Грушицького А.,

суддів Чупини С.П., Вороненко Т.В.,

при секретарі Кузовко Л.О.,

з участю прокурора Литвиненка О.О.,

засудженого ОСОБА_1,

потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальну справу за апеляцією прокурора. який брав участь у розгляді справи на вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 08 червня 2011 року.

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, гр. України з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, прож. ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого,

засуджено за ст. 190 ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі,

за ст. 190 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі,

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань на 4 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, і покладено обовязки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь

ОСОБА_4 38400 грн. матеріальних збитків, 15 000 моральної шкоди;

ОСОБА_2 127400 грн. матеріальних збитків, 15 000 моральної шкоди;

ОСОБА_3 39200 грн. матеріальних збитків, 15 000 моральної шкоди;

Вирішено питання про речові докази.

Міра запобіжного заходу підписка про невиїзд.

Вироком суду ОСОБА_1 визнано винним і засуджено за те що він, в липні 2009 р., знаходячись в с. Брускинське Великоолександрівського району Херсонської області, переслідуючи корисливий мотив, шляхом обману, отримав від ОСОБА_4 48 т. зерна ячменю, домовившись з ним щодо його купівлі по 800 грн. за 1 т., отримав це зерно і вивіз в невідомому напрямку. При цьому пообіцяв розрахуватися за ячмінь через декілька днів після реалізації, залишивши як гарантію автомашину Міцубіші. Гроші отримані від реалізації ячменю збирався витратити на погашення заборгованості за придбані у розстрочку автомобілі. З потерпілим не розрахувався, чим завдав ОСОБА_4 збитків на суму 38 400 грн.

Крім того він же, 22 травня 2010 р. знаходячись в с. Трифонівка Великоолександрівського району Херсонської області, з корисливих мотивів, повторно, шляхом обману, досяг усної домовленості з гр. гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо продажу насіння соняшнику в кількості 34 т. по ціні 4900 грн. за 1т., отримав від них цей соняшник, залишивши у заставу реєстраційні документи на автомобіль Пежо. Своїми діями завдав збитки потерпілим ОСОБА_3 на суму 39200 грн. (за 26 т. соняшнику), ОСОБА_2 на суму127400 грн. (за 8 т. соняшнику ).

В апеляції прокурора порушено питання про скасування вироку в звязку з неправильним застосуванням кримінального закону, невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок мякості. Прокурор звертає увагу на те. що суд, призначаючи ОСОБА_1 покарання не врахував що той вчинив злочини проти власності, один з яких відноситься до категорії тяжких, і заподіяв потерпілим збитків на загальну суму 205 000 грн., які не відшкодовано.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення та останнє слово засудженого ОСОБА_1, який просив залишити вирок без зміни, міркування прокурора Литвиненка О.О. на підтримку доводів апеляції, потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які погоджувались з апеляцією прокурора, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає апеляцію прокурора підлягаючою задоволенню.

Висновки районного суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні злочинів за які його засуджено, обґрунтовано наявними у справі доказами, що у апеляції не оскаржується. Порушень кримінально процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність засудженого та на кваліфікацію його дій за ст. ст. 290 ч. 2, 290 ч. 3 КК України, не виявлено.

Проте суд першої інстанції, призначаючи засудженому покарання, на порушення ст. 65 КК повною мірою не врахував характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_1 злочину, дані, що характеризують його особу та обставини, що помякшують і обтяжують покарання.

Відповідно до вимог ст. 75 КК, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше пяти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Районний суд, мотивуючи рішення про звільнення ОСОБА_1 на підстав ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням, послався на те, що той раніше не судимий, характеризується задовільно, має на утриманні малолітню дитину, та визнав обставинами, що помякшують покарання його щире каяття.

Однак зазначені обставини суд першої інстанції не перевірив, тому його рішення про звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням належним чином не мотивоване.

Під час досудового слідства ОСОБА_1 перебуваючи на підписці про невиїзд переховувався від слідчих органів у звязку з чим розслідування по справі призупинялося, а обвинувачений був оголошений у розшук. Заподіяні потерпілим збитки не відшкодував.

Згідно зі ст. 66 КК України щире каяття може бути визнане обставиною, що помякшує покарання винного. Щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася. Даних про таку оцінку ОСОБА_1 своїх дій у матеріалах справи немає.

Крім того, районний суд посилаючись на те, що засуджений має на утриманні неповнолітню дитину, повною мірою не перевірив, чи виконує ОСОБА_1 свої батьківські обовязки.

За таких обставин вирок суду в частині призначеного засудженому покарання підлягає скасуванню.

Фактичними обставинами справи доведено що ОСОБА_1 в липні 2009 р., знаходячись в с. Брускинське Великоолександрівського району Херсонської області, з корисливих мотивів, шляхом обману, отримав від ОСОБА_4 48 т. зерна ячменю, домовившись з ним щодо його купівлі по 800 грн. за 1 т.. При цьому пообіцяв розрахуватися за ячмінь через декілька днів після реалізації. З метою переконання ОСОБА_4 у намірі розрахуватися у майбутньому, залишив як гарантію розрахунку легкову автомашину Міцубіші. Вирученими від продажу зерна грошима розпорядився на свій розсуд, і своїми злочинними діями завдав потерпілому ОСОБА_4 значної шкоди на суму 38 400 грн.

Крім того в ОСОБА_1 22 травня 2010 р. знаходячись в с. Трифонівка Великоолександрівського району Херсонської області, з корисливих мотивів, повторно, шляхом обману, досяг усної домовленості з гр. гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо продажу насіння соняшнику в кількості 34 т. по ціні 4900 грн. за 1т., отримав від них цей соняшник, залишивши у заставу реєстраційні документи на автомобіль Пежо. Отриманими від продажу соняшнику грошима розпорядився на свій розсуд. Своїми діями завдав збитки потерпілим ОСОБА_3 на суму 39200 грн. (за 26 т. соняшнику), ОСОБА_2 на суму 127400 грн. (за 8 т. соняшнику ).

Ці злочинні дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому, і за ч 3 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) вчинене повторно, у великих розмірах.

Обговорюючи питання про міру покарання ОСОБА_1 колегія суддів у відповідності зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який характеризується задовільно ( а. с. 207 ), до помякшуючих вину обставин відносить визнання вини, і призначає покарання необхідне й достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів.

Питання про речові докази, згідно п. 2 ч. 1 ст. 81 КПК України вирішується вироком, ухвалою чи постановою суду або постановою органу дізнання, слідчого, прокурора про закриття справи при цьому: гроші, цінності та інші речі, які були обєктом злочинних дій, повертаються їх законним володільцям, а якщо їх не встановлено, то ці гроші, цінності та речі переходять у власність держави.

Суд порушив вимоги закону прийнявши рішення про повернення автомобіля Ніссанзасудженому ОСОБА_1, оскільки власника транспортного засобу не встановлено, що підтверджено довідкою начальника МВ РЕР смт. В. Олександрівка при ВДАІ УМВС України в Херсонській області ( а. с. 66 ).

Речовий доказ по справі автомобіль Ніссанкузов № SINBDAP10U0241487 необхідно передати у власність держави.

З урахуванням наведеного, і керуючись ст. ст. 365, 366, 378 КПК України, колегія суддів

з а с у д и л а :

апеляцію прокурора. який брав участь у розгляді справи задовольнити.

Вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 08 червня 2011 року щодо ОСОБА_1 частково скасувати.

ОСОБА_1 призначити покарання за ст. 190 ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі, за ст. 190 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі, а на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань на 4 роки позбавлення волі, з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Запобіжним заходом ОСОБА_1 обрати взяття під варту, і взяти його під варту в залі суду.

Зарахувати ОСОБА_1 строк попереднього увязнення з 25 січня 2011 року по 08 червня 2011 року в строк відбування покарання.

Речовий доказ автомобіль Ніссанкузов № SINBDAP10U0241487 обернути на користь держави.

В решті вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 08 червня 2011 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в місячний строк з моменту його проголошення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ через апеляційний суд Херсонської області, а засудженим в той же строк з моменту одержання копії вироку.

Судді :