Справа № 303/3779/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2016 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: суддів ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.2 ст.121, ч.2 ст.125, ч.2 ст.129, ч.2 ст.194, ст.257, ч.2,3 ст.258, ч.1,2 ст.263, ч.1 ст.279, ч.4 ст.345 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ч.2 ст.121, ч.2 ст.125, ч.2 ст.129, ч.2 ст.194, ст. 257, ч. 2, 3 ст. 258, ч.1 ст.263, ч.1 ст.279, ч.4 ст.345 КК України,
з участю прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_11 подано клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, виходячи з того, що даний акт, в порушення п.5 ч.2 ст.291 КПК України, не містить формулювання обвинувачення, а лише виклад фактичних обставин справи, які прокурор вважає встановленими та правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті.
Крім того, вказує на відсутність в обвинувальному акті відомостей про всіх потерпілих, серед яких є юридичні особи, а саме Управління МВС в Закарпатській області (ГУНП в Закарпатській області) та Закарпатський НДЕКЦ МВС України, натомість містить відомості про представників даних юридичних осіб, що порушує приписи п.2 ч.2 ст.291 КПК України.
В обґрунтування поданого клопотання про повернення обвинувального акта, ОСОБА_11 вказує також на порушення норм ст.290 КПК України, а саме на той факт, що ні захисникам, ні підозрюваним не відкривали матеріали справи та не надавали її для ознайомлення, що позбавляє, у разі призначення справи до судового розгляду, можливості сторону захисту подавати свої заперечення та клопотання про недопустимість доказів, а також висловлювати свою позицію у стадії дослідження доказів.
Окрім того, як на підставу повернення обвинувального акта, вказує на факт не вручення обвинуваченому зміненої підозри, та відповідний статус осіб що обвинувачуються, як таких, що не є учасниками процесу.
З врахуванням вищевказаних підстав, захисник ОСОБА_11 просить суд повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні №000071 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 прокурору.
Захисник ОСОБА_12 в судовому засіданні підтримала клопотання ОСОБА_11 та подала власне клопотання щодо необхідності повернення обвинувального акта з підстав його невідповідності вимогам ст.291 КПК України через відсутність в останньому конкретизації формулювання обвинувачення та належної правової кваліфікації дій обвинувачених. Крім того, вказала на суперечність у текстах врученого їй та захиснику ОСОБА_11 копій обвинувального акта.
Прокурор ОСОБА_9 заперечив проти задоволення заявленого захисниками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 клопотань про повернення обвинувального акта через їх безпідставність. Вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, та підлягає призначенню до судового розгляду. Стосовно наявних розбіжностей в обвинувальних актах, вручених захисникам органом досудового розслідування, висловив припущення, що дані розбіжності могли бути внесені самими захисниками.
Прокурор ОСОБА_10 підтримав позицію прокурора ОСОБА_9 .
Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , кожен окремо, підтримали клопотання про необхідність повернення обвинувального акта прокурору.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ч.4 ст.110 Кримінального процесуального кодексу України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Зміст обвинувального акта у даному кримінальному провадженні не приводить до переконання про відповідність його вимогам закону виходячи з наступного.
Так за змістом обвинувального акта обвинуваченим не висувається обвинувачення у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а вказується на вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень, при цьому доведеність вини у вчиненні яких має вирішуватись судом при ухваленні рішення.
Окрім цього, у обвинувальному акті окрім обставин, зазначених у диспозиції статей, за якими обвинувачуються ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , не міститься посилань щодо способу, мотивів і мети їх вчинення, а також форму вини та інших обставин, в тому числі, щодо ролі кожного з обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, які впливають на ступінь їх тяжкості, вид та розмір покарання, що є порушення вимог ст. 91 КПК України.
При цьому, за змістом обвинувального акта окрім ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 стверджується також про вчинення кримінально-караних діянь особам, які не є обвинуваченими у даному провадженні, а саме: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 у створенні, керівництві бандою і організації її діяльності та ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 у прийнятті участі в банді для вчинення конкретних злочинів, що є порушенням як їхніх прав, так і порушенням вимог КПК України.
Що стосується відповідності обвинувального акта у частині сформульованого обвинувачення, то суд приходить до висновку, що обвинувальний акт, в якому міститься неконкретизоване обвинувачення, не відповідає вимогам КПК України, виходячи з наступного.
Так, згідно із п.13 ч.1 ст. 3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. Це твердження має містити характеристику (опис) кримінального правопорушення, його юридичну кваліфікацію з урахуванням ст. 91 КПК України, тобто обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
При цьому прокурор, висуваючи обвинувачення за певними статтями Кримінального кодексу України стверджує зокрема, що є і інше пошкоджене майно та інші особи, яким спричинено матеріальної шкоди та скоєно низку інших злочинів, а тому суд вважає, що в цій частині обвинувачення суперечить вищевказаним вимогам ст. 3 КПК України та є неконкретизованим, що є порушенням вимог КПК України, що знайшло своє відображення в наступному:
- за ч.2 ст. 194 КК України - при перерахуванні пошкоджених автотранспортних засобів вказано, що пошкоджено також «інші транспортні засоби ( ВАЗ -2114 та «Шкода Октавія», тощо)» та вказуючи кому спричинено матеріальної шкоди зазначено, що «додатково спричинено майну АЗС «Народна», автозаправочних станцій, прилеглих автосалонів та магазинів»;
- за ч.2 ст.258 КК України також вказано щодо наявності спричиненої шкоди іншим автозаправочним станціям, автосалонам, магазинам та при перерахуванні пошкоджених автотранспортних засобів вказано, що пошкоджено також інші транспортні засоби;
- за ст. 257 КК України - при перерахуванні скоєних учасниками створеної банди умисних злочинів протягом 2014 2015 року зазначено щодо скоєння ними низки інших злочинів.
Окрім цього, у висунутому обвинуваченні (загалом 16 епізодів) за ч.2 ст. 129 (погроза вбивством) та ч. 4 ст. 345 КК України (погроза вбивством працівнику правоохоронного органу) не конкретизовано осіб, відносно яких дана погроза була звернена, тобто обвинувачення взагалі не містить даних щодо жодного потерпілого від даних кримінальних правопорушень, при цьому працівники правоохоронних органів, працівники міліції, мешканці прилеглих будинків, водії автомобілів, перехожі, відвідувачі ОСК «Антарес» та відвідувачі закладів сфери обслуговування, як про це йдеться в обвинувальному акті, без конкретизації осіб, не можуть розглядатися судом як потерпілі, а тому суд вважає, що в цій частині обвинувачення є неконкретизоване, що є порушенням вимог КПК України.
Окрім цього, згідно із обвинуваченням за ч.2 ст.121 та ч. 2 ст. 125 КК України тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_24 та легкі тілесні ушкодження ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , спричинено «зазначеними вище особами», при цьому, на думку суду, є незрозумілим для учасників провадження, яких саме осіб має на увазі прокурор та хто входить в коло «зазначених вище осіб», при цьому за текстом обвинувачення за вищевказаними статтями вказано лише прізвища ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , а тому суд приходить до висновку, що не конкретизація осіб, діями яких спричинено вищевказані тілесні ушкодження в даному випадку є порушенням КПК України.
Окрім цього, за змістом обвинувального акта ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вказано, що останні вчинили злочини як разом з іншими членами банди, так і спільно з іншими членами банди або в складі банди, або з іншими членами банди з числа представників 1 Збат ДУК ВПР «Правий сектор», в зв`язку з чим є незрозумілим для учасників провадження, чи мається на увазі окремо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 чи спільними їх діями та чи взагалі всіма членами банди, кількість якої, відповідно до обвинувачення складала близько 20 осіб, при цьому конкретизація за певними епізодами щодо належності до вищевказаного батальйону, а в інших випадках її відсутність дає можливість припустити, що до складу банду входили і інші особи, відмінні від бійців батальйону, а тому суд вважає обвинувачення неконкретизованим.
Таке саме порушення знайшло своє відображення і у обвинуваченні за ч. 3 ст. 258 КК України.
Так за змістом обвинувального акта «приблизно о 13 годині 46 хвилин, невстановленою особою з кола учасників банди бійців 1 Збат ДУК ВПР «Правий Сектор», що перебувала на обраній ним позиції біля запасного входу до ОСК « Антерес», здійснений постріл з автоматичної зброї…», при цьому є незрозумілим для учасників провадження, за якими ознаками прокурор дійшов висновку щодо приналежності особи, яку не встановлено, до вищевказаного батальйону та не вказано мотивів і мету, а також форму вини даної особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Загальне порушення в частині не конкретизації формулювання обвинувачення знайшло своє підтвердження у обвинуваченні за ч.1,2 ст. 263 КК України відносно ОСОБА_5 та в обвинуваченні за ч.2 ст.121, ч. 2 ст. 125, ч. 4 ст. 345, ст. 257 КК України відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , кожного окремо.
Як приклад, суд приводить обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 1,2 ст. 263 КК України, відповідно до тексту якого «Вищевказані злочини вчинено ОСОБА_5 та іншими членами банди за наступних обставин».
Вищевказана частина формулювання висунутого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачення є незрозумілою в тому, які саме злочини маються на увазі, а тому є неконкретизованим.
Далі за текстом «Так, 12 серпня 2014 року близько 01 години 00 хвилин на залізничному переїзді, розташованому на об`їзній дорозі у м. Стрий Львівської області, поблизу с. Дуліби, працівниками Управління боротьби з організованою злочинністю, Державної автомобільної інспекції та спеціального батальйону міліції ГУ МВС України у Львівській області здійснено спробу затримання двох автомобілів «JEEP GRAND CHEROKEE» з номерними знаками іноземної реєстрації. З урахуванням того, що водіями вказаних автомобілів вимога про зупинку була проігнорована та вчинені дій, що погрожували безпеці працівників міліції, працівниками ГУ МВС України у Львівській області була застосована табельна зброя та пошкоджені колеса даних автомобілів. Внаслідок вжитих заходів було зупинено автомобіль «JEEP GRAND CHEROKEE», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », в якому перебували водій ОСОБА_17 та двоє пасажирів - ОСОБА_5 , ОСОБА_30 . Водій автомобіля марки «JEEP GRAND CHEROKEE», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », із пошкодженими колесами намагався втекти з місця події, однак в подальшому даний автомобіль був затриманий в с. Дуліби Стрийського району Львівської області з водієм ОСОБА_15 та двома пасажирами - ОСОБА_31 , ОСОБА_19 »
Вищевказана частина формулювання висунутого ОСОБА_5 обвинувачення є незрозумілою в тому, чому останній, який перебував як пасажир в автомобілі, обвинувачується в певних діях працівників Управління боротьби з організованою злочинністю та інших працівників, діях водія іншого автомобіля, та не містить вказівки на те, які саме кримінально карані діяння вчинив ОСОБА_5 , із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Далі за текстом «При огляді автомобіля марки «JEEP GRAND CHEROKEE», державний номер « НОМЕР_3 » слідчим слідчого відділу Стрийського МВ ГУ МВС України у Львівській області лейтенантом міліції ОСОБА_32 було виявлено та вилучено предмети, що своїми зовнішніми ознаками були схожі на вогнепальну зброю, а саме: гвинтівку «Сайга» № НОМЕР_4 , 7,62X39, 1993 р.в., затвор порожній; гвинтівку «Тигр» № НОМЕР_5 з оптичним прицілом марки «Пілат» № НОМЕР_6 , ців`я та приклад дерев`яні коричневого кольору, затвор порожній; гвинтівку Форт-201 № НОМЕР_7 , приклад складний металевий, ців`я дерев`яне, патрон у патроннику відсутній; гвинтівку «Орсіс» SERL 2311.13, кольору хакі з розкладними сошками; автомат АКСУ № НОМЕР_8 «DUMMY» 2009 року випуску, приклад перемотаний еластичним бинтом, на ців`ї ручки виготовлено кустарним способом полімерна, патрон у патроннику відсутній; автомат АКМ № НОМЕР_9 «DUMMY» з складним прикладом, обмотаний еластичним бинтом, патрон у патроннику відсутній; автомат АКСУ № НОМЕР_10 ців`я дерев`яне коричневого кольору, патрон у патроннику відсутній; автомат МКМ 072С6 7,62x39; кулемет ПК № АК 776, з сошками, приклад якого обмотаний еластичним бинтом, патрон у патроннику відсутній; гранатомет РПГ-22 № ДМ10348 зеленого кольору, заряджений; гранатомет РПГ-22 № 6Г18 ВА 31 0847, зеленого кольору, заряджений; автомат МШ № НОМЕР_11 ; 7,62X39, ців`я полімерне, патрон у патроннику відсутній; автомат № НОМЕР_12 ; 7,62X39, ців`я полімерне коричневе перемотане ізолентою чорного кольору, патрон у патроннику відсутній; мисливська рушниця № 2676, ців`я та приклад дерев`яні коричневого кольору, патрон у патроннику відсутній; Форт-202 № НОМЕР_13 , з розкладним металічним прикладом, ців`я дерев`яне коричневого кольору, з іншого боку напис «В 1074018», патрон у патроннику відсутній; пневматична гвинтівка «made in Germany» № 05141516; 58 магазинів; два ножі з резиновою рукояткою; чотири предмети, схожі на корпуса гранат РГД-5; три предмети, схожі на корпуси гранат Ф-1; один предмет, схожий на корпус гранати РГО; один предмет циліндричної форми складної конструкції (ВОГ 17-М); два предмета, схожі на корпус гранати РГН; 7 штук УЗРГМ; патрони у п`яти металевих ящиках, а також у картонних упаковках насипом.
Крім того, при огляді автомобіля марки «JEEP GRAND CHEROKEE», номерний знак « НОМЕР_2 », слідчим слідчого відділу Стрийського МВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_33 було виявлено та вилучено наступні предмети: гранату РГД - 5 з запалом; магазин до автомату АК, споряджений 30 набоями кал. 5.45 мм; магазин, споряджений 20 набоями калібру 7.62 мм; три штик-ножі; дві радіостанції».
Вищевказана частина формулювання висунутого ОСОБА_5 обвинувачення є незрозумілою в тому, чому останній обвинувачується в тому, що при огляді автомобіля було виявлено та вилучено певні предмети та не містить вказівки на те, які саме кримінально каранні діяння вчинив ОСОБА_5 , із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Далі за текстом «Згідно з висновками судових вибухотехнічних експертиз всі виявлені в автомобілі «JEEP GRAND CHEROKEE», реєстраційний номер « НОМЕР_3 »», корпуси гранат та запали у сукупності придатні до вибуху, а саме: РГД-5 (4шт.) - заряди вибухової речовини; Ф-1 (Зшт.) - заряди вибухової речовини; РГН (2шт.) - заряди вибухової речовини; РГО (1шт.) - заряд вибухової речовини; УЗРГМ-2 (4шт.) - запали, боєприпаси; УЗРГМ (Зшт.) - запали, боєприпаси; УДЗ (Зшт.) - ударно-дистанційні запали, боєприпаси. Інші виявлені вибухові пристрої також є придатними до вибуху, а саме: 2 ручні димові гранати РДГ-2Б та 30мм і (реактивні сигнальні патрони) є піротехнічними засобами спеціального призначення; ВОГ-17М з запалом є саморобним вибуховим пристроєм, придатним до вибуху; «РПГ-22» ДМ10348 та «РПГ-22» 6Г18 ВА 31 0847 є реактивними протитанковими гранатами - боєприпасами, придатними до використання за призначенням.
Проведеними у провадженні судовими балістичними експертизами встановлено, що автомати «АКМ» №420808 «Dummy», «АКСУ» №421441, «АКСУ» 422038 «Dummy» є макетами, переробленими під бойову зброю та придатними до стрільби (у т.ч. автоматичної) патронами калібру 5,45x39. Автомат «СZ 58» № НОМЕР_14 є військовою нарізною вогнепальною зброєю. Автомат «СZ 58» № НОМЕР_15 є військовою нарізною вогнепальною зброєю, до стрільби в даному стані не придатний внаслідок розриву гільзи в патроннику. Кулемет ПКМ (АК-776) є військовою нарізною вогнепальною зброєю. Виявлені магазини є частинами вогнепальної зброї, а саме, 25 магазинів під патрон калібру 5,45 до «АК-74» («АКС-74», «АКС-74У», в т.ч. ««DUMMY»); 27 магазинів під патрон калібру 7,62x39 до автоматів «АК», «АКМ», «АКМС», «СZ-58», карабінів «Сайга», «Форт-201» (202); 2 дискові магазини до автоматів «АК», «АКМ», «АКМС», кулемету «РПК»; 4 магазини під гвинтівки СВД, «Тигр»; 1 магазин під патрон калібру 7,62x53 до кулеметів «ПК», «ПКМ».
Виявлені в ході огляду автомобілів патрони є боєприпасами, а саме: 1588 патронів калібру 5,45x39; 914 патронів калібру 7,62x39; 1436 патронів калібру 7,62x53; 68 патронів калібру 7,65 «Браунінг». Боєприпасами також є патрони калібру 7,62x53, наявні у 2 металевих ящиках та споряджені у стрічки, та у 2 запакованих металевих коробках.
Ніж з чорною рукояткою та ніж військовий є бойовими штик-ножами та згідно з висновком експерта є холодною зброєю.
Виявлені в ході огляду автомобіля марки «JEEP GRAND CHEROKEE», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », патрони є боєприпасами заводського виготовлення, а саме: 30 патронів калібру 5,45x39 до автомата «АК-74» та його модифікацій у спорядженому магазині; 30 патронів калібру 7.65x17 Браунінга до пістолетів-кулеметів у спорядженому магазині; 1 патрон калібру 7,62x39 до автомата «АК-74» та його модифікацій.
Згідно з висновком судової вибухотехнічної експертизи виявлена в зазначеному автомобілі граната РГД-5, що складається з корпусу та запалу УЗГРМ-2, у сукупності придатна до вибуху.
Ніж в піхвах та ніж «Аustгіа» в піхвах є відповідно ножем «Columbia FuShaoXin» та ножем «Glock», які згідно з висновком експерта визнані холодною зброєю.
З метою встановлення приналежності виявлених предметів (мисливської зброї) до категорії вогнепальної зброї у кримінальному провадженні призначено експертизу. З висновку експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області № 5/1053 від 15.08.2014 вбачається наступне:
- мисливський карабін моделі «Тигр» з оптичним прицілом, калібру 7,62х54R, № НОМЕР_5 , російського заводського виробництва, являється нарізною вогнепальною зброєю, придатний до стрільби штатними патронами кал. 7,62х54R;
- мисливський нарізний карабін моделі „Сайга", № НОМЕР_4 , калібру 7,62x39, має сліди переробки, а саме в ударно спусковий механізм вмонтована нештатна для даного карабіна деталь - «автоспуск», який не передбачений для мисливських карабінів подібної конструкції, а саме для проведення тільки одиночних пострілів, в наслідок чого даний карабін повністю втратив призначення як мисливської зброї та набув ознак автоматичної вогнепальної нарізної зброї для стрільби як одиночними пострілами так і для автоматичної стрільби чергами. В наданому вигляді даний карабін до стрільби не придатний із за деформації ствольної коробки;
- мисливський нарізний карабін моделі „МКМ-072С6", № НОМЕР_16 , калібру 7,62x39, українського виробництва м. Київ, має сліди переробки, а саме в ударно спусковий механізм вмонтована нештатна для даного карабіна деталь - «автоспуск», який не передбачений для мисливських карабінів подібної конструкції, а саме для проведення тільки одиночних пострілів, в наслідок чого даний карабін повністю втратив призначення як мисливської зброї та набув ознак автоматичної вогнепальної нарізної зброї для стрільби як одиночними пострілами так і для автоматичної стрільби чергами. Даний карабін придатний до стрільби патронами кал. 7.62х39мм;
- самозарядний мисливський карабін «Форт-201», кал.7,62х39мм, № НОМЕР_17 , виробництва НКВО «Форт» (Україна) є вогнепальною нарізною зброєю. Карабін має сліди переробки, а саме в ударно-спусковий механізм вмонтована нештатна для даного карабіна деталь - автоспуск, яка не передбачена для мисливських карабінів подібної конструкції, а саме для проведення тільки одиночних пострілів, в наслідок чого даний карабін повністю втратив призначення як мисливської зброї та набув ознак автоматичної вогнепальної нарізної зброї для стрільби як одиночними пострілами так і для автоматичної стрільби чергами.
- самозарядний мисливський карабін «Форт-202» (2233), кал.7,62х39мм, № НОМЕР_18 , виробництва НКВО «Форт» (Україна) є вогнепальною нарізною зброєю. Карабін має сліди переробки, а саме в ударно-спусковий механізм вмонтована нештатна для даного карабіна деталь - автоспуск, яка не передбачена для мисливських карабінів подібної конструкції, а саме для проведення тільки одиночних пострілів, в наслідок чого даний карабін повністю втратив призначення як мисливської зброї та набув ознак автоматичної вогнепальної нарізної зброї для стрільби як одиночними пострілами так і для автоматичної стрільби чергами.
Вищевказана частина формулювання висунутого ОСОБА_5 обвинувачення є незрозумілою в тому, чому останній обвинувачується в тому, що було призначено та проведено ряд експертиз та у їх висновках, і не містить вказівки на те, які саме кримінально каранні діяння вчинив ОСОБА_5 , із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Далі за текстом «Згідно з п.п.8.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України № 622/3077 від 21.08.1998 (далі, Інструкція), дозвільна система, що здійснюється органами внутрішніх справ, поширюється, серед іншого, на мисливську вогнепальну зброю, що належать громадянам. Пунктом 8.8 Інструкції визначено, що мисливська вогнепальна зброя - це вогнепальна зброя, призначена для ураження тварин і птахів під час полювання. До мисливської вогнепальної зброї належать: мисливські гвинтівки, карабіни та штуцери, гладкоствольні рушниці, гладкоствольні рушниці із свердловиною «парадокс» з нарізами 100-140 мм на початку або в кінці ствола, мисливські рушниці зі свердловиною "сюпра", комбіновані рушниці, що мають поряд з гладкими і нарізні стволи. При цьому, для стрільби зі зброї використовуються мисливські патрони відповідного калібру, ємність магазину нарізної зброї не має перевищувати 10 патронів, а гладкоствольної - 4 патронів».
Вищевказана частина формулювання висунутого ОСОБА_5 обвинувачення є незрозумілою в тому, чому останній обвинувачується в тому, що Наказом МВС України № 622/3077 від 21.08.1998 року було затверджено певну інструкцію та в її змісті та не містить вказівки на те, які саме кримінально каранні діяння вчинив ОСОБА_5 , із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Далі за текстом «З урахуванням того, що відповідно до висновку експерта НДЕКЦ ГУ МВС України у Львівській області № 5/1053 від 15.08.2014 виявлена 12.08.2014 зброя внаслідок несанкціонованих конструктивних змін повністю втратила призначення як мисливської зброї та набула ознак автоматичної вогнепальної нарізної зброї, всі видані власникам дозволи на зберігання саме мисливської зброї втратили силу та стали недійсними, оскільки видавались на предмети з іншими ознаками і не розповсюджувались на виявлену зброю в її зміненому стані».
Вищевказана частина формулювання висунутого ОСОБА_5 обвинувачення є незрозумілою в тому, чому останній обвинувачується в тому, що експерт, провівши експертизу, прийшов до певного висновку та щодо недійсності виданих власникам дозволів на зберігання мисливської зброї, та не містить вказівки на те, які саме кримінально каранні діяння вчинив ОСОБА_5 , із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Далі за текстом «Вказаною Інструкцією також визначений порядок перевезення зброї і бойових припасів. Так, згідно з п.10 дозвіл на перевезення територією України зброї та бойових припасів до неї видається УГБ (ВГБ) ГУМВС (УМВС) за заявою власника зброї. Перевезення вогнепальної зброї та заряджених мисливських патронів автомобільним транспортом здійснюється згідно з вимогами законодавства щодо безпеки перевезення небезпечних вантажів цим транспортом.
Пунктом 12.13 Інструкції визначено, що під час перенесення або перевезення всіма видами транспорту вогнепальна зброя має бути зачохленою у розрядженому, розібраному стані, якщо це можливо. У всіх випадках під час перенесення або перевезення вогнепальної зброї власник зобов`язаний мати при собі дозвіл органів внутрішніх справ на право її зберігання та носіння. З метою самозахисту від злочинних посягань зброя може перевозитись в розібраному стані розрядженою. Одночасно, з Інструкції вбачається, що зберігання та перевезення вогнепальної зброї іншою особою, крім власника, заборонено.
Водночас, зазначена вище зброя перевозилась автомобільним транспортом, без спеціального дозволу, незачохленою, в спорядженому стані, тобто зарядженою та нерозібраною. При цьому, конструктивні властивості виявленої 12.08.2014 зброї дозволяли зберігати її в розібраному стані, а відповідно до протоколів огляду місця події в автомобілях одночасно із зброєю взагалі не було виявлено чохлів».
Вищевказана частина формулювання висунутого ОСОБА_5 обвинувачення є незрозумілою в тому, чому останній обвинувачується в тому, що «інструкцією» визначений порядок перевезення зброї та не містить вказівки на те, які саме кримінально каранні діяння вчинив ОСОБА_5 , із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Далі за текстом «З пояснень затриманих осіб, які перевозили зброю, вбачалось, що вони під час пересування територією України, в тому числі територією Львівської області, не мали достатніх підстав очікувати протиправних посягань на них. Крім того, вищеперелічена автоматична зброя використовувались членами банди, у тому числі ОСОБА_5 в зоні проведення Антитерористичної операції (на території Донецької та Луганської областей) та в подальшому мала використовуватись для навчання та стрілецької підготовки інших членів банди з числа бійців ВПР «Правий сектор» на території Закарпатської області».
Вищевказана частина формулювання висунутого ОСОБА_5 обвинувачення є незрозумілою в тому, чому останній обвинувачується в тому, що затримані особи дали пояснення, та не містить вказівки на те, які саме кримінально каранні діяння вчинив ОСОБА_5 , із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Далі за текстом «З урахуванням викладеного, проведеним досудовим розслідуванням встановлений не тільки факт протиправного перероблення мисливської нарізної зброї в автоматичну вогнепальну нарізну зброю, а також факт незаконного, з порушенням спеціально встановленого законодавством порядку, перевезення ОСОБА_5 разом з іншими членами банди вказаної зброї та боєприпасів».
Вищевказана частина формулювання висунутого ОСОБА_5 обвинувачення є незрозумілою для учасників провадження в тому, чому останній обвинувачується в тому, що проведеним досудовим розслідуванням встановлені певні факти та не містить вказівки на те, які саме кримінально каранні діяння вчинив ОСОБА_5 , із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що обвинувачення ОСОБА_5 за ч.1,2 ст.263 КК України не місить вказівки на те, які саме кримінально каранні діяння вчинив ОСОБА_5 , із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, а тому є неконкретизоване, при цьому дії ОСОБА_5 , який перебував як пасажир у певному автомобілі, який був зупинений за певних обставин та з якого було вилучено певні предмети, які проведеними експертизами було визнано зброєю кваліфіковано як придбання, носіння і зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових пристроїв, а також носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
Окрім цього, зі змісту обвинувального акта за обвинуваченням за ст. 257 КК України є незрозумілим чому ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , кожен окремо, обвинувачуються в тому, що «протягом 2014 - 2015 років учасниками створеної банди з використанням заздалегідь підготованих за вказаних вище обставин засобів (вогнепальної зброї, військового обмундирування і спорядження, транспортних засобів та засобів зв`язку) скоєно низку умисних злочинів на території Закарпатської та інших областей. Так членами групи 22.02.2014 року здійснено напад на начальника МП «Чоп» Закарпатської митниці ОСОБА_34 , якому спричинено тілесні ушкодження; 20.03.2014 - напад на заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_35 , якому також спричинено тілесні ушкодження; 24.03.2014 - пограбування бази відпочинку «Ведмежа діброва» у Воловецькому районі Закарпатської області, в ході якого пострілами з автоматичної зброї спричинено пошкодження автомобілю «Хюндай» УМВС України в Закарпатській області; 19.06.2014 напад на ТОВ «Роял-лото» у м. Ужгороді, пов`язаний з спричиненням значної матеріальної шкоди внаслідок пошкодження майна товариства; 05.12.2014 - захоплення приміщення Ужгородського національного університету з метою отримання протиправної вигоди від усунення та зміни керівництва закладом; 03.02.2015 - протиправне затримання та позбавлення волі ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 ; 24.06.2015 - напад на інспекторів ДПС взводу з обслуговування стаціонарного поста №1 роти ДПС УДАІ УМВС України в Закарпатській області з метою унеможливлення затримання останніми вантажного автомобілю, водій якого вчинив порушення правил дорожнього руху; 11.07.2015 року - терористичний акт, захоплення неповнолітнього заручника та низку інших злочинів у м. Мукачевому.
Крім того, учасниками банди вчинялись окремі злочини не у складі групи, що свідчить про загальну кримінальну спрямованість діяльності вказаних осіб, а також їх відношення до норм закону та моралі. Так, 15.06.2013 вчинено супротив працівникам державної прикордонної служби, які намагались затримати ОСОБА_15 та ОСОБА_23 на місці приземлення малого літального апарату після перетину останнім державного кордону України. 08.09.2015 ОСОБА_20 та ОСОБА_40 вчинено ДТП у с. Орли Покровського р-ну, внаслідок чого загинули 3 особи.»
Суд вважає, що обвинувачення за епізодами злочинної діяльності, які не знайшли свого відображення у сформульованому обвинуваченні щодо конкретизації діянь кожного з обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у вчиненні ними злочинів у складі банди, окрім терористичного акту, вчиненого 11.07.2015 року, є порушенням права на захист обвинувачених.
Окрім цього, зі змісту обвинувального акта (обвинувачення за ч.4 ст.345 КК України) є незрозумілим, чому ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , кожен окремо, обвинувачуються в тому, що «Так, на місце вчинення терористичного акту були викликані працівники Мукачівського УМВС України в Закарпатській області, у тому числі начальник МВ ОСОБА_41 , члени слідчо-оперативної групи Мукачівського МВ та інші працівники Мукачівського МВ. При цьому начальник МВ ОСОБА_41 , який разом з іншими співробітниками МВ прибув на автомобілі «Фольксваген Пассат», державний реєстраційний номер « НОМЕР_19 », був екіпірований бронежилетом та автоматом, що вказувало на його статус як працівника правоохоронного органу та на виконання ним службових обов`язків. Безпосередньо після прибуття ОСОБА_42 до місця події прибув інший службовий автомобіль МВ «Фольксваген Пассат», споряджений спеціальним державним реєстраційним номером « НОМЕР_20 ».
Після прибуття ОСОБА_41 підняв руки догори, демонструючи відсутність намірів застосовувати силу та використовувати табельну зброю, став наближатися до місця події та її учасників»
Вищевказана частина формулювання висунутого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обвинувачення є незрозумілою в тому, чому останні обвинувачуються в тому, що на місце вчинення терористичного акту були викликані працівники Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області, у тому числі начальник МВ ОСОБА_41 та інші працівники Мукачівського МВ…, прибули певні автотранспорті засоби та в тому, що ОСОБА_41 вчиняв певні дії, а саме, в тому, що він підняв руки догори тощо… та не містить вказівки на те, які саме кримінально каранні діяння вчинили ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Окрім цього зі змісту обвинувального акта (обвинувачення за ч.2 ст.121 та ч. 2 ст. 125 КК України) ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , кожен окремо, обвинувачуються в тому, що «з метою припинення конфлікту до представників… прибув заступник начальника УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_43 , що як службова особа правоохоронного органу пред`явив їм офіційну вимогу припинити протиправні дії та здати зброю…».
З наведеної вище частини обвинувачення не зрозуміло, чому ОСОБА_5 та інші обвинувачуються в тому, що прибув заступник начальника УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_43 …та не містить вказівки на те, які саме кримінально каранні діяння вчинили ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 із зазначенням місяця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення
Як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.
Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.
Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. З ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» [ВП], № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54. а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, який висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд дійшов до висновку про наявність обставин, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акта щодо вказаних осіб.
Окрім цього, обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України, відповідно до яких обвинувальний акт має містити, в тому числі, анкетні відомості щодо кожного потерпілого, розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням.
Зміст обвинувального акта у даному кримінальному провадженні не приводить до переконання про відповідність його вимогам закону, виходячи з наступного.
Так, в обвинувальному акті вказані потерпілі ОСОБА_44 та ОСОБА_45 та вказано їх анкетні дані, що на думку суду є порушенням КПК України в зв`язку з тим, що дані особи не є потерпілими, а є представниками ГУ НП в Закарпатській області та Закарпатського НДЕКЦ МВС України, при цьому представника може бути замінено юридичною особою на іншого, в зв`язку з чим суд вважає, що в обвинувальному акті має бути вказано відомості щодо потерпілого з зазначенням відомостей, що стосуються юридичної особи.
Окрім цього, судом встановлено, що в анкетних відомостях щодо потерпілого ОСОБА_26 невірно вказано місце його проживання, а саме, згідно обвинувального акта останній проживає за адресою: АДРЕСА_1 (за запитом суду з Кольчинської селищної ради була надана відповідь, що ОСОБА_26 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), що призвело до неодноразових відкладень підготовчого судового засідання в зв`язку з неможливістю повідомити останнього про дату, час і місце судового засідання.
Щодо розміру завданої шкоди кримінальним правопорушенням, то суд також приходить до висновку, що в і цій частині обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, виходячи із наступного.
Відповідно до викладених фактичних обставин кримінального правопорушення (а.п. 23) матеріальної шкоди завдано на суму понад 10 млн. грн., що суперечить сформульованому обвинуваченню (а.п. 120), відповідно до якого шкоду завдано у розмірі 1014085,38 гривень, що майже в десять разів менше.
Окрім цього, згідно із обвинуваченням за ч. 2 ст. 194 КК України шкода у розмірі 1014085,38 гривень нанесена Мукачівському МВ УМВС України в Закарпатській області та УМВС України в Закарпатській області, при цьому розмір шкоди не розмежовано між потерпілими, а тому суд вважає, що в цій частині обвинувачення є неконкретизованим.
Окрім цього, як викладено в обвинуваченні за вищевказаною статтею майно Мукачівському МВ УМВС України в Закарпатській області та УМВС України в Закарпатській області знищено та пошкоджено за результатами вчиненої стрілянини членами банди, при цьому не зрозуміло, ким саме: чи мається на увазі окремо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , чи спільними їх діями та чи взагалі всіма членами банди, кількість якої, відповідно до обвинувачення складала близько 20 осіб.
В даному випадку відсутність в обвинуваченні конкретизації як розміру шкоди, так і осіб, діями яких завдано шкоду, суперечність в цій частині формулювання обвинувачення з фактичними обставинами суд вважає порушенням як права обвинувачених на захист, так і прав потерпілих на відшкодування завданої шкоди (п.10 ч.1 ст. 56 КПК України).
Що стосується обвинувачення за ч. 2 ст. 258 КК України, то за текстом сформульованого обвинувачення воно містить кваліфікуючу ознаку повторність, при цьому за текстом правової кваліфікації дана ознака відсутня.
Відповідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Встановлені та наведені порушення визначених законом вимог до змісту та форми обвинувального акта є істотними, оскільки порушують права обвинувачених, як осіб, що обвинувачуються, бути проінформованим зрозумілою для них мовою стосовно висунутого їм обвинувачення, та перешкоджають суду в подальшому ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, наявна неузгодженість між викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення, суд дійшов до висновку про наявність обставин, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акта щодо вказаних осіб, а тому він підлягає поверненню прокурору.
Окрім цього, відповідно до ст. 291 КПК України, до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта та копії цивільного позову.
Всупереч вищевказаним вимогам прокурор, вручивши 12 серпня 2016 року копію обвинувального акта від 11 серпня 2016 року та копію реєстру матеріалів досудового розслідування обвинуваченим, направив обвинувальний акт до суду, при цьому не долучив до нього цивільного позову, який, як було зазначено представниками потерпілих під час підготовчого судового засідання, було подано 15.07.2016 року та було повернуто прокурору разом з іншими матеріалами кримінального провадження, при цьому в обвинувальному акті вказано, що цивільний позов взагалі відсутній.
З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акта прокурору для усунення зазначених недоліків.
Що стосується інших аргументів захисників обвинувачених відносно того, що обвинуваченим та захисникам матеріали кримінального провадження не відкривалися, та не була вручена змінена підозра, то, на думку суду, можливі порушення, допущені під час досудового розслідування, не є підставою для повернення обвинувального акта.
Окрім цього, судом хоча і встановлено, що копія обвинувального акта, надана в судовому засіданні захисником ОСОБА_12 за змістом відрізняється від наявного акта, який направлений прокурором до суду, але суд не може надати оцінку невідповідності його копії тому, що діючим КПК України не передбачено певних атрибутів, які, на думку суду, усунули б можливі порушення (наявність вимоги щодо того, що акт має бути прошито, пронумеровано та останній аркуш скріплений печаткою та підписом прокурора з зазначенням кількості аркушів).
Окрім цього, прийшовши до переконання щодо невідповідності обвинувального акта вимогам КПК України та повернення його прокурору, суд, відповідно до ч.1 ст. 315 КПК України, позбавлений можливості вирішувати інші клопотання учасників провадження.
Керуючись ст.ст. 110, 291, 314, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,
У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000071, внесеному 15.06.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно ОСОБА_5 за ч.2 ст.121, ч.2 ст.125, ч.2 ст.129, ч.2 ст.194, ст.257, ч.2,3 ст.258, ч.1,2 ст.263, ч.1 ст.279, ч.4 ст.345 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ч.2 ст.121, ч.2 ст.125, ч.2 ст.129, ч.2 ст.194, ст. 257, ч. 2, 3 ст. 258, ч.1 ст.263, ч.1 ст.279, ч.4 ст.345 КК України - повернути прокурору.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3