пр. № 1-кп/759/4/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,

провівши в приміщені суду у відкритому судовому засіданні в м. Києві судове засідання у кримінальному провадженні № 0010941 за обвинувальним актом відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чечельник Вінницької області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

сторони кримінального провадження прокурор: ОСОБА_4 , обвинувачений: ОСОБА_3 , захисник: ОСОБА_5 , потерпілі: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , представники потерпілих: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,-
В С Т А Н О В И В :
У провадженні Святошинського районного суду м. Києва з 22.12.2015 перебуває кримінальне провадження № 0010941 за обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Згідно висунутого звинувачення ОСОБА_3 в період часу з 03 години 26 хвилин до 03 години 28 хвилин 27.09.2015, знаходячись на майданчику, розташованому між будівлями супермаркету «Велика Кишеня», розташованого по пр. Леся Курбаса, 6-Д в м. Києві, та фірмового мазанину «Рошен», розташованого по пр. Леся Курбаса, 6-Г в м. Києві, разом з особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, поєднаного із застосуванням предметів, спеціально пристосованих для нанесення тілесних ушкоджень, вчинив хуліганські дії, які виразились в заподіянні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.
У судовому засіданні 29.02.2016 прокурором заявлено клопотання, підтримане потерпілими та їх представниками, про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи тим, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років та який пов`язаний із застосуванням насильства, а також, що злочин вчинений з особливою зухвалістю та викликав значний суспільний резонанс, останній, перебуваючи на волі, може перешкоджати об`єктивному судовому розгляду шляхом здійснення незаконно впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, змусити їх свідчити на його користь, продовжувати вчинювати інші кримінальні правопорушення, а такожможе підтримувати зв`язки з особами, причетними до вказаного злочину, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження та які на даний час знаходяться у розшуку та передавати їм інформацію досудового розслідування з метою впливу останніх на потерпілих, свідків та інших учасників процесу, може переховуватись від судового розгляду, оскільки обвинувачений в м. Києві не зареєстрований, не має постійного місця проживання, ніде не працює, не одружений, не має стійких соціальних зв`язків,а відтак застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не здатне забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні прокурор дане клопотання підтримав, посилаючись на його доводи, а також на обґрунтованість обвинувачення та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, просив клопотання задовольнити.
Захисник адвокат ОСОБА_5 , думку якого підтримав обвинувачений, заперечував проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на необґрунтованість висунутого ОСОБА_3 обвинувачення у вчиненні інкримінованого злочину, позитивні дані про особу обвинуваченого та відсутність в кримінальному провадженні об`єктивних даних про те, що, знаходячись на свободі, він буде перешкоджати встановленню істини у справі та виконанню процесуальних рішень, тобто на безпідставність заявлених прокурором ризиків.
Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши в нарадчій кімнаті матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що:
- 28.09.2015 ОСОБА_3 затримано в порядку ст. 208 КПК України;
- 28.09.2015 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України в даному кримінальному провадженні;
- 29.09.2015 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09.11.2015, відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою тривалістю 60 днів до 26.11.2015 включно, без визначення розміру застави;
- 26.11.2015 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08.12.2015, у клопотанні слідчого, погодженого прокурором, про продовження строку тримання під вартою відмовлено та застосовано відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого закінчився 26.12.2015;
- 21.01.2016 ухвалою підготовчого судового засідання Святошинського районного суду м. Києва дане кримінальне провадження призначено до судового розгляду, клопотань прокурора про застосування запобіжного заходу відного обвинуваченого ОСОБА_3 до суду у підготовчому судовому засіданні не надходило;
- 29.02.2016 Святошинським районним судом м. Києва розпочато судовий розгляд даного кримінального провадження.
Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Сама лише тяжкість інкримінованого обвинувачення, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від правосуддя, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою і не має пріоритетної сили перед іншими даними про особу обвинуваченого.
Так, у справі «Харченко проти України» Європейський суд з прав людини звертає увагу на те, що доцільність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Зі сплином певного часу саме тільки існування обґрунтованого обвинувачення перестає бути підставою для позбавлення свободи і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.
Однак, на підтвердження вказаних ризиків стороною обвинувачення у судовому засіданні не надано жодного доказу, який би свідчив, що обвинувачений своєю поведінкою чинив чи намагався безпосередньо або опосередковано чинити будь-який вплив на свідків, потерпілих, а також щодо підтримання зв`язків з особами, причетними до вказаного злочину, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження.
Отже, заявлені ризики в сукупності з тяжкістю злочину не можуть служити винятковими підставами для запобіжного ув`язнення обвинуваченого, а тому у суду відсутні правові підстави для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки доводи прокурора не підтверджені жодним доказом, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.
Судом встановлено, що обвинувачений хоч і обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, однак раніше не судимий, має постійне місце проживання у м. Києві, сталі соціальні зв`язки та його поведінка в судовому засіданні свідчить про відсутність, перерахованих в ст.177 КПК України ризиків, на які посилається в клопотанні прокурор, які б унеможливлювали його перебування за межами установи ДПТС під час судового розгляду, відтак ні в самому клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні не було наведено індивідуальних підстав та об`єктивних даних, які б свідчили про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого можливе лише в умовах його тримання під вартою.
Таким чином, оцінивши в сукупності тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_3 за інкримінованою статтею, конкретні обставини вчинення правопорушення, дані про особу обвинуваченого, викладені в мотивувальній частині ухвали вище, суд вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого передбачений ст. 181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом заборони обвинуваченому залишати своє житло в період доби з 21.00 год. по 07.00 год. наступної доби, та вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також, що застосування запобіжного заходу саме у виді домашнього арешту забезпечить уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України та забезпечить право обвинуваченого на працевлаштування.
Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, викладених у клопотанні прокурора, а саме: можливості підтримування обвинуваченим зв`язків з особами, причетними до вказаного злочину, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження та які на даний час знаходяться у розшуку, можливості продовжувати вчинювати інші кримінальні правопорушення, а також зі ступеня тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину.
Крім цього, застосовуючи до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, суд вважає за необхідне покласти на нього обов`язок прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого або прокурора в даному кримінальному провадженні та покласти на обвинуваченого додаткові обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, а саме з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця навчання; утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 184, 194, 195, 196 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_3 відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чечельник Вінницької області, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 у період з 21:00 год. до 07:00 год. наступної доби строком на шістдесят днів, тобто до 28.04.2016 року включно, зобов`язавши ОСОБА_3 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого або прокурора в даному кримінальному провадженні, а також виконувати покладені на нього обов`язки.
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки:
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, а саме з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця навчання;
- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками в даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Визначити строк дії ухвали суду тривалістю до 28.04.2016 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвалу в частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1