Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/722/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 2, 3 ст. 185КК України Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.09.2016 року. м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький кримінальне провадження №0000156 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 червня 2016 року.

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Світловодськ Кіровоградської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого,не працюючого, зареєстрованого АДРЕСА_1 , судимого:

- 06.11.2012 року Світловодським міськрайонний судом Кіровоградської області за ст.15 ч.2 ст.185 ч.3 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строкм на 2 роки;

- 11.07.2013 року Світловодським міськрайонний судом Кіровоградської області за ч.2, ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 8 місяців позбавлення волі. Постановою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18.09.2015 року звільненений умовно-достроково на 1 рік 1 місяць і 4 дні,

визнано винуватим та призначено покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.07.2013 року до покарання призначеного за даним вироком, остаточно призначено покаранням у виді 4 років позбавлення волі.
ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинена повторно, та таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинена повторно, поєднане з проникненням у сховище, вчинене повторно за таких обставин.

Так, 29.01.2016 року близько 21 год., ОСОБА_7 , переліз через паркан та проник на територію домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 належного ОСОБА_9 зв`язки таєно викрав алюмінієвий бідон об`ємом 40 літрів, вартістю 500 грн., алюмінієву скороварку з кришкою об`ємом 5 літрів, вартістю 98 грн. та алюмінієву каструлю об`ємом 10 літрів, вартістю 206 грн., авсьогов икрав майна на загальну на суму 804 грн. З місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 02.02.2016 року близько 4 год. ОСОБА_7 знаходячись в будинку своєї бабусі ОСОБА_10 по АДРЕСА_3 , де тимчасово мешкав, таємно повторно викрав з кімнати вищезазначеного житлового будинку мішок з цукром, вагою 50 кг., вартістю 700 грн. З місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просила змінити вирок суду першої інстанції та призначити ОСОБА_7 покарання не пов`язане із позбавленням волі,
посилаючись на те, що суд першої інстанції не врахував належним чином вартість викраденого майна, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують покарання. Вказала, що в процесі розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції було з`ясовано, що потерпілій ОСОБА_9 була завдана матеріальна шкода на суму 804 грн., потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 804 грн. На момент розгляду справи потерпілі претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мали, викрадене майно їм повернуто, про що в матеріалах кримінального провадження маються відповідні заяви. Крім того, ОСОБА_7 посередньо характеризується за місцем проживання, викрадене повернув, вину визнав, вибачився перед потерпілими, за місцем колишньої служби у ЗСУ характеризується позитивно, на обліку і лікаря нарколога та психіатра не перебуває, у скоєному щиро розкаявся, завдана шкода не є значною. Призначаючи йому покарання, суд не повною мірою врахував ці обставини, які значно знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненного кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідача, прокурора про зміну вироку в частині зарахування строку попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього увезення за два дін позбавлення волі, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2,3 ст. 185 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи і ніким із учасників процессу не оспорюються.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2,3 ст. 185 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, крім визнання своєї вини, в повному обсязі доведена матеріалами кримінального провадження.

На підставі викладеного, колегія суддів відповідно до ст.404 ч.1 КПК України не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися учасниками процесу.

За таких обставин районний суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у сховище, вчинене повторно та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжких, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, скоїв кримінальне правопорушення в період умовно дострокового звільнення, за місцем реєстрації характеризується посередньо, за місцем колишньої служби у ЗСУ позитивно, вину у вчиненні кримінальних правпорушень визнав повністю, вибачився перед потерпілими, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Врахував обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та сприяння розкриттю кримінальних правпорушень, та відсутність обтяжуючих обставин, а тому обґрунтовано дійшов висновку про призначення покарання в межах санкцій ч.3 ст.185 КК України та ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі та правильно на підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового складання правильно приєднав частину невідбутої частини покрання за вироком Світловодського міськ районного суду кіровоградської області від 11.07.2013 року, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попоредеження скоєння останнім нових кримінальних правопорушень.

Доводи захисника викладені в апеляції про надто суворе покарання, призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 є необґрунтованими, оскільки останній, маючи не зняті та непогашені судимості, в період умовно-дострокового звільнення вчинив нові кримінальні правпорушення, які відносяться до категорії тяжких та середньої тяжкості, що свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, а тому колегія суддів вважає, що підстави для застосування ст. 75 КК України та пом`якшення покарання останньому відсутні, виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.

Отже, апеляція захисника-адвоката ОСОБА_8 задовленню не підлягає, підстави длч застосування ст. 75 КК України та пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відсутні.

Разом із тим, на підставі ч.2 ст.404 КК України апеляційний суд вправі вийти за межі апеляційної скарги, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого, якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення та змінити вирок в цій частині.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, п. 2 Перехідних положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України, щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» слід зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з дня обрання йому запобіжного заходу тримання під вартою 04 травня 2016 року по день набрання вироку законної сили 01 вересня 2016 року, оскільки вказаний термін він перебував під вартою в місцях попереднього ув`язнення.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду слід змінити в частині призначеного покарання та в частині застосування положень ч.5 ст.72 КПК України та зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання ОСОБА_7 , із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, в іншій частині вирок суду першої інстанції підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляцію захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 червня 2016 року стосовно ОСОБА_7 змінити.

На підставі ч.2 ст.404 КПК України ОСОБА_7 зарахувати у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з дня затримання 04 травня 2016 року по день набрання вироком законної сили 01 вересня 2016 року включно, перерахувавши його із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, у той же строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4