Справа № 179/137/16-к
№ 1-кп/183/386/16
В И Р О К
іменем України
27 квітня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадженні № 0000726 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, з середньою-спеціальною освітою, уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 17.06.2009 року Сімферопольським районним судом АР Крим за ч. 1 ст. 115 КК України, до 8 років позбавлення волі;
- 14.08.2014 року Коломийським міським районним судом Івано-Франківської області, згідно з ст. 72, 82 КК України невідбуту частину покарання змінено на обмеження волі строком 2 роки 7 місяців 12 днів; в строк відбування покарання враховано тримання під вартою з 14.08.2014 року по день звільнення з під варти з розрахунку 1 день позбавлення волі - 2 дня обмеження волі. Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21.04.2015 року звільнений 29.04.2015 року умовно-достроково, не відбутий строк покарання 1 рік 10 місяців 20 днів,-

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 21 листопада 2015 року приблизно о 23 годині 30 хвилин, знаходячись за місцем свого мешкання, розташованого по АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклої сварки між ним та ОСОБА_6 , маючи умисел на спричинення останньому тяжких тілесних ушкоджень, тобто умисних тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх заподіяння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх негативні наслідки, тримаючи ніж в правій руці, умисно наніс один удар лезом ножа в область тулуба ОСОБА_6 в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ушкодження черевної порожнини з пошкодженням попереково-ободочної та тощої кишок та судин черевної стінки, які відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних-для життя в момент заподіяння.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав повністю та показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Також пояснив, що 21.11.2015 року близько 17.00 години він прийшов з роботи додому за адресою: АДРЕСА_1 , де відпочивши приблизно одну годину, повечеряв, випивши при цьому 300 гр. горілки, і знову ліг відпочивати. Близько 24.00 години його розбудив ОСОБА_6 , який мешкав у цьому ж будинку, але в іншій кімнаті і почав його бити, від чого він упав з ліжка. Піднімаючись з підлоги він побачив ніж, який лежав на столі коло ліжка. Схопивши ніж, він вже на порозі будинку наздогнав ОСОБА_6 , який намагався втекти і наніс удар цим ножем ОСОБА_6 в область живота. Після того, як він наніс йому удар ножем все припинилося. Потім вийшов чоловік, який проживав разом з ОСОБА_6 в одній кімнаті. Він віддав цьому чоловіку ніж і попросив викликати «швидку допомогу». Вважає, що це була необхідна самооборона, оскільки ОСОБА_6 першим почав його бити. Коли він повністю піднявся з підлоги з ножем в руці, ОСОБА_6 перестав спричиняти йому тілесні ушкодження, але вже по інерції раз узяв ножа, то і наніс ним удар. У скоєному злочині щиро кається.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав заяву, якою просив розглядати справу у свою відсутність. В поданій заяві ОСОБА_6 зазначив, що цивільний позов заявляти не буде.
Крім визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчинені ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме, умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, підтверджується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 23.11.2015 року, яким зафіксовано повідомлення ОСОБА_6 про те, що 21.11.2015 року близько 23.30 годин в с. Веселе Магдалинівського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 спричинив йому тілесне ушкодження ножем, у вигляді колото-ріжучої рани, а саме, колото-різаного порання черевної порожнини з ушкодженням тонкої і товстої кишок;
- протоколом огляду від 22.11.2015 року, яким було оглянуто територію домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 , де зафіксована обстановка домоволодіння після вчиненого злочину з фото таблицею до протоколу;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 23.11.2015 року за участю обвинуваченого ОСОБА_4 під час якого він розповів та показав, як він 21.11.2015 року близько 23:30 годин в АДРЕСА_1 , спричинив тілесні ушкодженні ОСОБА_7 .
Свідчення, надані ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту, повністю відповідають свідченням, наданим ним і в судовому засіданні.
Згідно з постановою слідчого від 24.11.2015 року про уточнення анкетних даних, постановлено вважати правильним прізвище потерпілого « ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », замість « ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ».
Вина ОСОБА_4 також підтверджується:
- висновком експерта № 12 від 23.01.2016 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 ( ОСОБА_6 ) виявлене тілесне ушкодження у вигляді проникаючого ушкодження черевної порожнини, яке могло бути спричинене при дії гострим предметом, що володіє колючо-ріжучими властивостями з обмеженою контактуючою поверхнею (яким може бути і лезо ножа чи металевий сплющений штир) чи об такий, і має ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Судово-медичні дані не суперечать можливості спричинення ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 ( ОСОБА_6 ) при обставинах, вказаних підозрюваним ОСОБА_8 на слідчому експерименті, який мав місце 23.11.2015 року - при ударі ножем з силою в живіт;
- додатковим висновком експерта № 31 від 01.02.2016 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 ( ОСОБА_6 ) виявлене тілесне ушкодження у вигляді проникаючого ушкодження черевної порожнини з пошкодженням попереково-ободочної та тощої кишок та судин черевної стінки, яке могло бути спричинене при дії гострим предметом, що володіє колючо-ріжучими властивостями з обмеженою контактуючою поверхнею (яким може бути і лезо ножа чи металевий сплющений штир) чи об такий, і відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечне для життя. Судово-медичні дані не суперечать можливості спричинення ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 ( ОСОБА_6 ) при обставинах, вказаних підозрюваним ОСОБА_8 на слідчому експерименті, який мав місце 23.11.2015 року - при ударі ножем з силою в живіт;
- висновком судово-психіатричного експерта № 19 від 04.02.2016 року, відповідно до якого ОСОБА_4 хронічним душевним захворюванням в період часу, що ставиться до інкримінованому йому діянню, не страждав і в даний час не страждає. Виявляв раніше і виявляє в даний час емоційно нестійкий розлад особистості. У період часу, що ставиться до інкримінованому йому діянню, у ОСОБА_4 не виявлено ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності, коли він міг усвідомлювати зміст своїх дій (бездіяльності) і керувати ними. В даний час за своїм психічним станом ОСОБА_4 також може усвідомлювати значення своїх дій (бездіяльності) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_4 , в досліджуваній ситуації в стані фізіологічного афекту чи іншому емоційному стані, що істотно впливав на його свідомість і поведінку, не перебував;
- висновком експерта № 1270 від 22.12.2015 року, відповідно до якого кров підозрюваного ОСОБА_9 належить до групи А з ізогемаглютинінами анти-В ізосерологічної системи АВО. На клинку ножа (об`єкт № 1), представленому на дослідження, встановлена наявність крові та визначений білок людини. Мікрочастки тканин людини не знайдені. На рукоятці ножа (об`єкт № 2) наявність крові не встановлена, клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини не знайдені. При визначенні групової належності крові в слідах на клинку ножа (об`єкт № 1) виявлено антиген А ізосерологічної системи АВО, а статева належність крові в цих слідах не встановлена через відсутність її формених елементів. Вище вказані результати дослідження, дають можливість висловитися, що кров в слідах на клинку ножа могла походити від особи (осіб) в крові якої (яких) міститься виявлений антиген А ізосерологічної системи АВО, можливо як від потерпілого ОСОБА_6 , так і від підозрюваного ОСОБА_9 , беручи до уваги їх групові характеристики крові;
- висновком експерта № 1267 від 23.12.2015 року, відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_6 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО. На внутрішніх поверхнях двох дактилоплівок, що зроблені з правої (об`єкт № 1) та лівої (об`єкт № 2) долоні ОСОБА_6 наявність крові не встановлено; знайдені епітеліальні клітини та визначений білок людини. Статева належність клітин в об`єктах № № 1, 2 не встановлена через недостатню кількість придатних для дослідження ядер клітин. При серологічному дослідженні клітин в об`єкті № 2 виявлений антиген А ізосерологічної системи АВО. Групова належність клітин в об`єкті № 1 не встановлена через невиявлення антигенів А, В, Н ізосерологічної системи АВО. Враховуючи вище вказані результати дослідження можна припустити, що клітини на поверхні одної дактилоплівки, що зроблена з лівої долоні ОСОБА_6 могли походити від особи, в крові якої міститься антиген А, а саме, як від потерпілого ОСОБА_10 , так і від підозрюваного ОСОБА_4 , беручи до уваги їх групові властивості крові;
- висновком експерта № 1918 від 16.12.2015 року, відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_9 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В, за ізосерологічною системою АВО. На марлевий серветці зі змивом з поверхні підлоги (об`єкт № 1) встановлена наявність крові людини. При серологічному дослідженні у зазначеному об`єкті виявлений тільки антиген А, що не виключає можливості походження крові на марлевій серветці (об`єкт № 1) від особи (осіб) групи крові А з ізогемаглютиніном анти-В. Враховуючи результати серологічного дослідження та групові характеристики крові ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , не виключена можливість походження сліду крові на марлевий серветці зі змивом з поверхні підлоги (об`єкт № 1), як від ОСОБА_6 , так і від ОСОБА_4 , як від обох разом, так і від кожного окремо;
- висновком експерта № 1919 від 18.12.2015 року, відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_9 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В, за ізосерологічною системою АВО. На двох фрагментах тканини (об`єкти № № 1-4) встановлена наявність крові людини. При серологічному дослідженні в слідах крові на двох фрагментах тканини (об`єкти № № 1-4) виявлений антиген А, а в одному сліді (об`єкт № 2) ще й ізогемаглютинін анти-В, що не виключає можливості походження крові у зазначених об`єктах від особи (осіб) групи крові А з ізогемаглютиніном анти-В. Враховуючи результати серологічного дослідження та групові характеристики крові ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , не виключена можливість походження слідів крові на двох фрагментах тканини (об`єкти № № 1-4), як від ОСОБА_6 , так і від ОСОБА_4 , як від обох разом так і від кожного окремо;
- висновком експерта № 1920 від 18.12.2015 року, відповідно до якого кров потерпілого ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_9 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В, за ізосерологічною системою АВО. В одному сліді на штанях (об`єкт № 17) встановлена наявність крові людини. На футболці (об`єкти № № 1-16) та в других слідах на штанях (об`єкти № № 18-22) наявність крові не встановлена. При серологічному дослідженні в одному сліді крові на штанях (об`єкт № 17) виявлений тільки антиген А, що не виключає можливості походження крові у зазначеному об`єкті від особи (осіб) групи крові А з ізогемаглютиніном анти-В. Враховуючи результати серологічного дослідження та групові характеристики крові ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , не виключена можливість походження сліду крові на штанях (об`єкт №17), як від ОСОБА_6 , так і від ОСОБА_4 , як від обох разом, так і від кожного окремо;
- речовими доказами, а саме: двома фрагментами ганчірок з плямами бурого кольору, вилученими під час огляду домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 , штанами, вилученими у ОСОБА_4 , мікрочастинками з долоней правової та лівої руки ОСОБА_4 , зрізами нігтів ОСОБА_4 , зразками крові ОСОБА_4 та крові ОСОБА_6 , мікрочастинками з долоней правової та лівої руки ОСОБА_6 , змивами плям бурого кольору, вилученими біля вхідних дверей до будинку, кухонним ножем, вилученим 22.11.2015 року в ході огляду домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 з відеозаписом слідчого експерименту від 23.11.2015 року за участю підозрюваного ОСОБА_4 , які згідно з постановами слідчого від 22.11.2015 року, 23.11.2015 року про визнання речових доказів, були визнані і залучені у якості речових доказів.
Оцінюючи вищеперелічені докази, суд приходить до висновку, що всі вони належні, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що 21 листопада 2015 року приблизно о 23 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого мешкання, розташованого по АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, наніс удар ножем в живіт ОСОБА_6 , в результаті чого спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження і умисні дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, зберігаючи неупередженість і об`єктивність, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у заподіянні ним умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, встановленою та доведеною, його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Посилання обвинуваченого на те, що він діяв в межах необхідної оборони, дещо перевищивши її, суд вважає необгрунтованими, так як з показань самого обвинуваченого, які він давав, як під час досудового розслідування так і в судовому засіданні, між обвинуваченим та потерпілим виник конфлікт, в ході якого потерпілий наніс декілька ударів ОСОБА_11 , однак, після того, як потерпілий побачив в руках ОСОБА_11 ніж, він почав бігти з будинку на вулицю, а, вибігши з будинку на подвір`я, зупинився перед вхідними дверима, оскільки перед ними стояв автомобіль. І саме в цей момент, тобто, в момент, коли потерпілий не здійснював вже будь-яких дій, які б свідчили про його напад на ОСОБА_11 , останній наніс йому удар ножем в живіт.
Отже, з обставин встановлених судом не вбачається дій ОСОБА_11 , які можна було б кваліфікувати як необхідну оборону.
В судовому засіданні також були досліджені:
- висновок експерта № 1269 від 16.12.2015 року, відповідно до якого на питання слідчого: «чи є на долонях лівої та правої руки ОСОБА_4 кров, клітини, мікрочастинки тканин людини?», експерт відповів, що при дослідженні відбитків з долоней обох рук громадянина ОСОБА_9 (об`єкти № № 1, 2), що були надані на дослідження, наявність крові не встановлена. Знайдені клітини поверхневого шару епідермісу, які непридатні для діагностики. А відтак не виявилось можливим встановити і їх групову приналежність;
- висновок експерта № 1268 від 21.12.2015 року, відповідно до якого на питання слідчого: «чи є на долонях лівої та правої руки ОСОБА_4 кров, клітини, мікрочастинки тканин людини?», експерт відповів, що при дослідженні відбитків з долоней обох рук ОСОБА_9 (об`єкти № №1, 2), що були надані на дослідження, наявність крові не встановлена. Знайдені клітини поверхневого шару епідермісу, які непридатні для діагностики. А відтак не виявилось можливим встановити і їх групову приналежність.
Однак, надані докази, хоча і є допустимими, однак одночасно є неналежними, оскільки не підтверджують наявність чи відсутність обставин , що підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_4 своєї протиправної поведінки, визнання вини та готовністю підлягати кримінальній відповідальності, та активне сприяння розкриттю злочину, яке виявилося в активній позиції обвинуваченого як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду, зокрема, обвинувачений добровільно надав свідчення щодо обставин вчинення злочину, добровільно приймав участь у слідчому експерименті.
Обставинами, які обтяжують покарання, суд визнає вчинення злочину ОСОБА_4 у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує те що, ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, розкаявся у скоєному. Крім того, суд враховує думку потерпілого, який претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має.

Однак, суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином із суспільно небезпечними наслідками, дані про особу обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується посередньо, раніше судимий, вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення від покарання за попереднім вироком, а тому суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням, або нижче найнижчої межі відповідно до ст. 69 КК України, оскільки такі підстави у суду відсутні і вважає, що покарання повинно бути призначено виключно у вигляді позбавлення волі, строком на п`ять років, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

З цих же підстав суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_4 покарання в межах найбільшої санкції ч. 1 ст. 121 КК України.
Віктимність поведінки потерпілого, на яку посилалась сторона захисту, не може бути врахована судом під час призначення покарання, оскільки будь-яких доказів з цього приводу сторонами не надавалось, а тому суд не може вважати дану обставину беззаперечно встановленою.
Враховуючи, що ОСОБА_11 був засуджений вироком Сімферопольського районного суду АР Крим від 17.06.2013 року до восьми років позбавлення волі, звільнився 29.04.2015 року умовно-достроково на 1 рік 10 місяців 20 днів і вчинив новий злочин під час умовно-дострокового звільнення, суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання за ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та невідбутої частини покарання за вироком Сімферопольського районного суду АР Крим від 17.06.2013 року у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі.
Вирішуючи долю речових доказів, відповідно до ст. ст. 100, 374 КПК України, суд вважає, що два фрагменти ганчірок з плямами бурого кольору, мікрочастинки з долоней правової та лівої руки ОСОБА_4 , зрізи нігтів ОСОБА_4 , кров ОСОБА_4 , кров ОСОБА_6 , мікрочастинки з долоней правової та лівої руки ОСОБА_6 , змиви плям бурого кольору, кухонний ніж, що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Магдалинівського ВП Новомосковського ВП ГУНП, необхідно знищити, після вступу вироку в законну силу, а СД Диск з відеозаписом слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 залишити при справі.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання п`ять років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Сімферопольського районного суду АР Крим від 17 червня 2013 року у виді восьми років позбавлення волі (звільнився 29.04.2015 року умовно-достроково на 1 рік 10 місяців 20 днів) призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років один місяць.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його затримання, а саме з 25 листопада 2015 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 25 листопада 2015 року по 27 квітня 2016 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований відносно ОСОБА_4 ухвалою Новомосковського міськрайонного від 13 квітня 2016 року залишити без змін до набрання вироком законної сили, але не більш як до 24 червня 2016 року включно.
Речові докази: два фрагменти ганчірок з плямами бурого кольору, мікрочастинки з долоней правової та лівої руки ОСОБА_4 , зрізи нігтів ОСОБА_4 , кров ОСОБА_4 , кров ОСОБА_6 , мікрочастинки з долоней правової та лівої руки ОСОБА_6 , змиви плям бурого кольору, кухонний ніж, що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Магдалинівського ВП Новомосковського ВП ГУНП, д знищити, після вступу вироку в законну силу, а СД Диск з відеозаписом слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 залишити при справі.
Копію вироку вручити засудженому негайно.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Суддя ОСОБА_1