Справа №678/38/15-к
Провадження №1-кп-678-6/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2016 року смт. Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

прокурорів: ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

неповнолітнього потерпілого (на час події) ОСОБА_8 ,

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисників: ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Летичів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000074 від 21 лютого 2015 року відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , вдівця, пенсіонера, раніше судимого:

21 липня 1982 року народним судом Деражнянського району Хмельницької області за ч. 1 ст. 106 КК УРСР до 1 року виправних робіт;

28 вересня 1983 року народним судом Деражнянського району Хмельницької області за ч. 2 ст. 206, ст. 43 КК УРСР на 4 роки 7 днів позбавлення волі;

28 січня 1987 року народним судом Деражнянського району Хмельницької області за ч. 2 ст. 161, ч. 2 ст. 190, ст. 42, ст. 43 КК УРСР до 2 років позбавлення волі;

29 травня 1990 року народним судом Деражнянського району Хмельницької області за ч. 1 ст. 101, ч. 1 ст. 106, ст. 42 КК УРСР до 4 років позбавлення волі;

10 жовтня 1996 року Летичівським районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 81 КК України до 4 років позбавлення волі. 26 листопада 1996 року перекваліфіковано Хмельницьким обласним судом з ч. 3 ст. 81 КК України на ч. 1 ст. 213 КК України - 1 рік позбавлення волі;

23 березня 1998 року Летичівським районним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 101 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

23 жовтня 2003 року Деражнянським районним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 345 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним строком 1 рік;

16 червня 2005 року Апеляційним судом Хмельницької області за ч.ч. 2 і 3 ст. 15, п.п. 7, 8, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 70 КК України до 10 років позбавлення волі. Ухвалою Верховного Суду України від 11 жовтня 2005 року вирок змінено: перекваліфіковано дії з ч. 3 ст. 15, п.п. 7, 8, 13 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 4 ст. 296 КК України, вважати засудженим за цією статтею на 6 років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21 лютого 2015 року близько 19 год. ОСОБА_10 , на березі р. Вовк в с. Снітівка Летичівського району, на ґрунті довготривалих неприязних відносин з сім`єю ОСОБА_13 , наніс неповнолітньому ОСОБА_8 два удари палицею по голові чим заподіяв останньому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_10 категорично заперечив свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 296 КК України і показав, що тривалий час має неприязні відносини із сусідами сім`єю ОСОБА_13 через те, що їх корови проходять повз його господарство та залишають послід, шкодять. Кілька раз було, що ОСОБА_14 (батько потерпілого) наносив йому тілесні ушкодження, однак з приводу цього в правоохоронні органи не звертався.

У вечірню пору 21 лютого 2015 року знаходився у своєму будинку, що по АДРЕСА_1 , перед цим з товаришем вживав спиртне. Почувши шум на дворі, вийшов та підійшов до хвіртки. Там було 5 чоловіків ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 . Хлопці хотіли придбати мак, але їм відповів, що таким не займається. Після цього спочатку ОСОБА_19 , а потім ОСОБА_8 кастетами вдарили його в область обличчя від чого відчув сильний біль, голова запаморочилась і впав на землю. Потім хлопці йому почали наносити численні удари по голові та тулубу ногами і палицями, таких було близько 10, хто саме наносив удари не знає. Після побиття хлопці зникли, тому він викликав працівників міліції, це було о 18 год. 25 хв., та не покидав межі свого господарства і дочекався міліціонерів, які приїхали аж через годину, тому на березі р. Вовк того вечора не був і ОСОБА_8 будь-яких ударів не наносив, не було можливості, часу, бажання, не дозволяло здоров`я це зробити. Того вечора у нього вдома була ОСОБА_20 , а також приїжджав ОСОБА_21 , який бачив його після побиття.

Припускає, що під час побиття хтось із нападників міг нанести ненавмисно удар ОСОБА_8 від якого в того пішла кров, яка могла попасти на його одяг, коли лежав на землі. Вважає, що ОСОБА_8 наговорює на нього.

Одна палиця дійсно належить йому, він нею користується для пересування через травму ноги, а інша ні, не знає звідки така у його господарстві.

Дослідивши докази по справі суд вважає, що вина обвинуваченого є доведеною.

Так, потерпілий ОСОБА_8 показав, що близько 19 год. 21 лютого 2015 року вийшов з дому, що по АДРЕСА_2 , і пішов на зустріч з друзями, при цьому у будинку ОСОБА_10 світло не горіло, хоча перед цим за пів години в його будинку чув крики. Коли йшов берегом р. Вовк, то помітив позаду себе світло ліхтаря. Пройшовши ще певну відстань повернувся, оскільки за ним хтось йшов. В цей момент йому посвітили в очі і засліпили та нанесли удар палицею в лобову частину голови від якого впав на коліна та зігнув голову. За цим ударом був наступний в тильну частину голови після якого сперся на руки. Третій удар палицею було завдано в область правого плеча. В цей момент побачив чоловіка і схопив його за ноги та потягнув на себе від чого той впав на спину, з його правої руки випала палиця довжиною понад 1 м., а з лівої ліхтар. Вилізши на грудну клітину, утримував нападника за руки. На питання про причини побиття почув погрози вбивством, які сприйняв реально. В цей момент удари ніхто нікому не наносив. Від ударів був весь в крові. У нападнику як по зовнішності, так і по голосу, впізнав ОСОБА_10 , від нього відчувався запах алкоголю. Піднявшись, швидко почав тікати від нападника, подзвонив при цьому до товариша, який з іншими його друзями допомогли йому дійти до будинку бабусі ОСОБА_22 . Із ОСОБА_10 особисто неприязних відносин немає, однак між обвинуваченим та його батьками існують тривалі неприязні відносини. Вважає, що обвинуваченому має бути призначено максимально суворе покарання.

Законний представник потерпілого ОСОБА_9 пояснила, що із ОСОБА_10 існують довготривалі неприязні відносини, той всім погрожує, її постійно ображає, веде себе зухвало, на зауваження не реагує або реагує дуже агресивно. Того вечора ОСОБА_10 після свого побиття міг сплутати її сина з нападником, тому й побіг за ним. Вважає, що обвинуваченому має бути призначено суворе покарання.

Свідок ОСОБА_22 показала, що в кінці лютого 2015 року, точної дати не пам`ятає, близько 20 год. її син ОСОБА_15 з ОСОБА_17 та ОСОБА_23 привели до неї додому її внука ОСОБА_8 , в якого голова і куртка були в крові, втрачав свідомість. Внук їй сказав, що його побив дядько ОСОБА_24 ( ОСОБА_25 ) на березі річки, нанісши ззаду удар палкою від якого впав, потім ще один удар, в подальшому вирвався. Оскільки так в селі називають ОСОБА_10 , тому зрозуміла, що побив саме він. Після цього викликала швидку та міліцію. Подзвонивши у міліцію дізналась, що працівники міліції вже в селі, їх викликав ОСОБА_10 . В подальшому працівників міліції повела на те місце, яке сказав внук, вони склали відповідні документи, а внука в лікарню завезли батьки.

Свідок ОСОБА_26 дав аналогічні покази, що й свідок ОСОБА_22 . Крім того вказав, що це було приблизно о 19 год. 30 хв. 21 лютого 2015 року і внук ОСОБА_8 , коли прийшов до них додому весь в крові, чітко вказав, що його двічі вдарив палкою по голові і один раз по плечі ОСОБА_25 , а так в селі називають тільки ОСОБА_10 , причини побиття не назвав.

Свідок ОСОБА_15 показав, що весною 2015 року, точної дати не пам`ятає, приблизно о 19 год. 30 хв., перебуваючи у ОСОБА_27 , до останнього зателефонував ОСОБА_8 та повідомив, що його побив ОСОБА_10 . Вони одразу вибігли йому назустріч, до них приєднався ОСОБА_17 , і зустріли товариша біля магазину. Обличчя та куртка були в крові, він був шокований, розповів, що це зробив ОСОБА_10 . Потерпілого завели до ОСОБА_22 , а в подальшому батьки повезли його в лікарню. Через деякий час після події ОСОБА_8 йому розповів, що коли йшов берегом річки, то хтось за ним йшов ззаду з ліхтариком, потім тричі наніс удари палицею, після цього зумів кинути нападника на землю і в процесі боротьби упізнав в ньому ОСОБА_10 , який казав, що усіх повбиває.

Свідок ОСОБА_17 дав суду аналогічні покази, що й свідок ОСОБА_15 . Крім того вказав, що ОСОБА_8 розповів, що коли йшов берегом річки його ззаду хтось наздогнав і кілька раз вдарив палицею по голові, в той момент в нападнику він упізнав ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_14 показав, що близько 19 год. у лютому 2015 року, точної дати не пам`ятає, до нього хтось зателефонував і повідомив, що сина побили. Теща викликала міліцію, він забрав сина у машину і повіз в лікарню. Зі слів сина відомо, що це було на березі річки, ОСОБА_10 бив його кілька разів палкою по голові, на його запитання за що побиття, той вказав, що вб`є. Цього ж вечора з працівниками міліції був на місці події, яке є глухим місцем, знаходиться вдалині від будинків людей, було виявлено характерні сліди боротьби на землі про що й складено відповідні документи. Із ОСОБА_10 існує неприязнь.

Свідок ОСОБА_28 показала, що є слідчим СВ Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області. Весною 2015 року в складі слідчо-оперативної групи виїхала за викликом ОСОБА_10 , в подальшому надійшов виклик від ОСОБА_13 . Були опитані особи, складено процесуальні документи. ОСОБА_10 добровільно видав дві палиці одну з будинку, інша була на подвір`ї, від нього відчувався запах спиртного, був брудний і неохайний, агресивно налаштований, одяг зі слідами крові. На березі річки вилучено траву зі слідами схожими на кров, при цьому було видно сліди боротьби.

Вина обвинуваченого також підтверджується письмовими доказами:

протоколом огляду місця події від 21 лютого 2015 року згідно якого місцем огляду є берег р. Вовк в с. Снітівка Летичівського району зі сторони дитячого садка. На відстані близько 1 м від плеса річки на траві виявлено сліди речовини бурого кольору, зовні схожої на кров, які вилучено (т. 2 а.с. 14-15);

висновком судово-біологічної експертизи №195 від 10 березня 2015 року, фототаблицями до висновку, згідно якого кров ОСОБА_8 відноситься до групи В (ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А системи АВО (п. 1). Кров ОСОБА_10 відноситься до групи А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В (п. 2). На поверхні представленої (представлених) на експертизу речовини рослинного походження та на двох палицях виявлена кров людини при визначенні групової належності якої у слідах крові на речовині рослинного походження (об`єкт №3) та на палиці (об`єкти №4-6) було виявлено антиген В, у слідах крові на палиці (об`єкти №7-9) було виявлено антиген А. Кров на речовині рослинного походження (об`єкт №3) та на палиці (об`єкти №4-6) може походити від особи (осіб) з групою В (ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А за системою АВО, у тому числі і від ОСОБА_8 , походження її від ОСОБА_10 виключається. Кров на палиці (об`єкти №7-9) може походити від особи (осіб) з групою А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В за системою АВО, у тому числі і від ОСОБА_10 , походження її від ОСОБА_8 виключається (п. 3) (т. 2 а.с. 97-100);

висновком судово-біологічної експертизи №196 від 10 березня 2015 року, фототаблицями до висновку, згідно якого на поверхні представлених на експертизу двох курток та на светрі виявлена кров людини при визначені групової приналежності якої у слідах крові на куртці (об`єкти №3-8 куртка, належна ОСОБА_14 ) та на светрі (об`єкти №9-12 светр, належний ОСОБА_10 ) було виявлено антиген В, у слідах крові на куртці (об`єкти №13-22 - куртка, належна ОСОБА_10 ) було виявлено антиген А. Кров на куртці (об`єкти №3-8) та на светрі (об`єкти №9-12) може походити від особи (осіб) з групою В (ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А за системою АВО, у тому числі і від ОСОБА_8 , походження її від ОСОБА_10 виключається. Кров на куртці (об`єкти №13-22) може походити від особи (осіб) з групою А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В за системою АВО, у тому числі і від ОСОБА_10 , походження її від ОСОБА_8 виключається (т. 2 а.с. 104-109);

висновків судово-медичної експертизи №263, №290 (додаткова) від 17 березня 2015 року згідно яких у ОСОБА_8 станом на 21 лютого 2015 року 04 березня 2015 року (відомий період часу, на протязі якого він перебував під спостереженням лікарів спеціалістів) виявлені тілесні ушкодження у вигляді 2 ран м`яких тканин тім`яної ділянки голови, які на момент огляду потерпілого 10 березня 2015 року загоїлися з утворенням рубців. Дані тілесні ушкодження не є небезпечними для життя потерпілого в момент заподіяння (завдання). Вказані рани м`яких тканин голови могли утворитися від дворазової дії тупих твердих предметів чи предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, за механізмом «удар-розтягнення-розрив», про що свідчать характер, локалізація та властивості ран. За своїм характером рани м`яких тканин відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», які затверджені Наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17 січня 1995 року. Судячи за властивостями рубців, вони можуть мати давність формування в межах 1-го місяця до моменту початку судово-медичної експертизи 10 березня 2015 року. Судячи за даними наданої медичної документації, тілесні ушкодження могли бути спричинені потерпілому незадовго до моменту його первинного обстеження медичними працівниками. Викладене не виключає можливості утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 в час і за обставин, які вказані у постанові про призначення судово-медичної експертизи. Діагнози «Виражений забій м`яких тканин правого плечового суглобу», «Струс головного мозку» не підтверджені об`єктивними відомостями, тому не прийняті до уваги при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (т. 2 а.с. 85-86, 89-90);

протоколом огляду місця події від 30 березня 2015 року, фототаблицями до протоколу, згідно якого відстань від будинку ОСОБА_8 , яке знаходиться по АДРЕСА_2 , до будинку ОСОБА_10 , який розташовано по АДРЕСА_1 , становить близько 60 м. Описано маршрут руху від домогосподарства ОСОБА_8 до саморобної кладки через р. Вовк і далі до дитячого садочка. При цьому, відстань від стежки до плеса річки в середньому становить 1,5-2 м (т. 2 а.с. 18-21);

висновком судово-біологічної експертизи №307 від 02 квітня 2015 року, фототаблицями до висновку, згідно якого на поверхні представлених на експертизу штанів та шапки (належні ОСОБА_8 ) виявлена кров людини при визначені групової приналежності якої було виявлено антиген В ізосерологічної системи АВО. Кров на штанах та шапці може походити від особи (осіб) з групою В (ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А за системою АВО, у тому числі і від ОСОБА_8 , походження її від ОСОБА_10 виключається (т. 2 а.с. 113-116);

протоколом проведення слідчого експерименту від 02 квітня 2015 року, фототаблицями до протоколу, згідно якого потерпілий ОСОБА_8 розказав і показав маршрут руху із свого будинку до берега річки. Пройшовши кладку попрямував берегом до приміщення дитячого садочка і приблизно через 100 м побачив на відстані близько 70 м. світло ліхтарика, однак пішов далі. Пройшовши ще близько 100 м світло ліхтарика побачив близько 10 м позаду яке вимкнулось і через кілька кроків, коли озирнувся, невідома особа нанесла йому один удар палицею по голові від чого впав на коліна, а після цього ще один удар по голові від якого обіперся руками в землю, в подальшому в праве плече йому було нанесено третій удар. Після цього удару вхопив особу за ноги та, шарпнувши, провалив її на землю і особа впала перед ним на коліна. Потім він, піднімаючись, пхнув особу в грудну клітину від чого та впала на спину, при цьому палиця була поряд із його правою рукою. Після цього схилився над нападником і обхватив його руки своїми руками і вони почали боротись. В цей момент упізнав ОСОБА_10 . На численні прохання заспокоїтись ОСОБА_10 не реагував та продовжував викрикувати в його сторону погрози вбивством та фізичною розправою. Кров з обличчя почала скапувати на обличчя та одяг ОСОБА_10 , при цьому той був одягнений у куртку, яка у верхній частині була розстебнута, а з під неї визирав светр світлого кольору. Вирвавшись від ОСОБА_10 швидко пішов до навчального закладу, оскільки сильно злякався за своє життя та здоров`я, а нападник залишився на місці події близько 1,5 м. від плеса р. Вовк (т. 2 а.с. 59-76).

Свідок ОСОБА_29 показав, що приблизно о 18 год. 30 хв. 21 лютого 2015 року був з дружиною у ОСОБА_10 , проте йому тілесних ушкоджень не наносив. Про обставини заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 і ОСОБА_10 нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_21 показав, що приблизно о 19 год. 21 лютого 2015 року заїхав до ОСОБА_10 у якого на обличчі була кров. З його слів відомо, що побили 4-5 чоловік і він викликав працівників міліції. Після цього поїхав додому, в будинок не заходив.

Свідок ОСОБА_20 показала, що приблизно о 19 год. в лютому 2015 року, точної дати не пам`ятає, зайшла до свого знайомого ОСОБА_10 , той був побитий, проте причину отриманих тілесних ушкоджень їй не повідомив, чекав приїзду міліції, яка приїхала приблизно о 20 год. В будинку у ОСОБА_10 була приблизно до 21 год., коли приїхав її чоловік. Постійно в полі зору ОСОБА_10 не бачила, дивилась в цей час телевізор.

Покази свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_29 , ОСОБА_21 суд до уваги не приймає, оскільки вказані свідки не вказали чітко на те, що ОСОБА_10 постійно перебував в полі їх зору у вечірній час 21 лютого 2015 року.

Крім того, свідок ОСОБА_20 суду наголошувала на тому, що погода була сніжною. Однак інші допитані в судовому засіданні свідки вказали на те, що погода була похмура, була мряка і болото, без снігу. Враховуючи зазначене, покази вказаного свідка можуть стосуватись іншої події, ніж та, яка є предметом судового розгляду.

Покази потерпілого ОСОБА_8 є чіткими і послідовними протягом досудового розслідування та судового розгляду. Зокрема, з показів свідків вбачається, що одразу після події ОСОБА_8 їм розповів про обставини свого побиття і вказав, що це зробив ОСОБА_10 .

Не переконливими є доводи сторони захисту щодо можливості залишення слідів крові ОСОБА_8 на одязі ОСОБА_10 внаслідок необережного нанесення удару нападниками ОСОБА_10 для самого потерпілого, оскільки не підтверджуються доказами, а навпаки спростовуються показами потерпілого, підстав не вірити показам потерпілого, який був попереджений про кримінальну відповідальність, у суду немає.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_10 слід перекваліфікувати з ч. 4 ст. 296 КК України грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому особою, раніше судимою за хуліганство, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень (хуліганство), на ч. 2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Пленум Верховного Суду України у постанові №10 «Про судову практику у справах про хуліганство» від 22 грудня 2006 року роз`яснив, що суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Встановлені обставини вказують на те, що ОСОБА_10 не мав умислу на вчинення хуліганських дій, оскільки грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому особою, раніше судимою за хуліганство, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, не було. Тілесні ушкодження наніс потерпілому на ґрунті тривалих неприязних відносин з батьками потерпілого, місце події є віддаленим від житлових будинків, пустинним, безлюдним.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 , судом не встановлено.

Обставиною що обтяжує покарання суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. При цьому суд враховує, що сам обвинувачений не заперечував факт вживання спиртного в день вчинення кримінального правопорушення.

Згідно довідки-характеристики Снітівської сільської ради Летичівського району ОСОБА_10 в громадських місцях поводить себе негативно, запальний, неврівноважений, неодноразово надходили скарги від жителів села про агресивну поведінку, яка проявлялась в образах і погрозах, постійно конфліктує з сусідами (т. 2 а.с. 136).

Суду також надано письмову характеристику окремих жителів с. Снітівка у якій ОСОБА_10 характеризується з позитивної сторони, доброзичливий, в разі необхідності приходить на допомогу (т. 1 а.с. 123).

ОСОБА_10 на обліках у лікарів нарколога, психіатра та невролога не перебуває, до складу сім`ї входить син ОСОБА_30 , 1978 року народження, який зареєстрований, але не проживає, неодноразово судимий (т. 2 а.с. 134, 140, 142, 147, 148-151, 152-154, 157, 158, 160-162, 163-165).

Частиною 2 статті 125 КК України передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправні роботи на строк до одного року, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Згідно ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Оскільки ОСОБА_10 є пенсіонером, тому у відповідності до вимог ч. 3 ст. 56, ч. 2 ст. 57, ч. 3 ст. 61 КК України такі види покарання як громадські роботи, виправні роботи, обмеження волі не можуть бути до нього застосовані.

Виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації і достатності покарання, досягнення мети виправлення обвинуваченого, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення та конкретних обставин справи - нанесення кількох ударів палицею неповнолітньому потерпілому, наявність довготривалих неприязних відносин з батьками потерпілого, а також особи обвинуваченого його в загальному посередню характеристику по місцю проживання, пенсійний вік, з урахуванням обтяжуючої покарання обставини - вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, думки потерпілого та його законного представника про призначення суворого покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_10 у виді штрафу в максимальній межі санкції ч. 2 ст. 125 КК України, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Потерпілим ОСОБА_8 пред`явлено цивільний позов про відшкодування 746,00 грн. матеріальної шкоди та 5000,00 грн. моральної шкоди.

Позов обґрунтований тим, що через спричинену травму 11 днів знаходився на стаціонарному лікуванні, а в подальшому тривалий час лікувався амбулаторно. На придбання ліків витрачено 746,00 грн.

В момент отримання тілесних ушкоджень переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення безпричинним жорстоким побиттям, приниженої честі та гідності, тривоги, страху за своє здоров`я та життя. Було порушено нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження певний час вести активний спосіб життя, відвідувати навчання.

Обвинувачений ОСОБА_10 цивільний позов не визнав з тих підстав, що кримінальне правопорушення не вчиняв, ОСОБА_8 будь-яких тілесних ушкоджень не наносив.

Враховуючи те, що вина ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення є доведеною, тому цивільний позов є обґрунтованим.

Понесені потерпілим ОСОБА_8 витрати на придбання ліків підтверджуються доданими фіскальними чеками (т. 1 а.с. 23).

У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України, роз`яснень, що містяться у п.п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з того, що внаслідок нанесених ОСОБА_10 ударів потерпілому ОСОБА_8 спричинено умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, з врахуванням характеру, обсягу та тривалості фізичних та душевних страждань потерпілого, зокрема у відчутті ним фізичного болю, необхідності медикаментозного, відновлювального та реабілітаційного лікування, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що цивільний позов по відшкодуванню матеріальної шкоди на суму 746,00 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі, а в частині моральної шкоди підлягає задоволенню частково на суму 2500,00 грн., сума задоволених позовних вимог буде достатньою для моральної компенсації потерпілому завданих йому моральних страждань від кримінального правопорушення, така є виваженою та справедливою як стосовно потерпілого, так і стосовно обвинуваченого.

Долю речових доказів (т. 2 ст. 120-121) суд вирішує відповідно до вимог п. 4, п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України. Зокрема, враховуючи те, що речовими доказами є одяг як потерпілого, так і обвинуваченого, які були предметом експертного дослідження і сліди, які на них залишились були відображені у відповідному висновку експерта, тому їх слід повернути власникам. Трава і палиці, які також були предметом експертного дослідження і не мають ніякої цінності, необхідно знищити.

Оскільки вина ОСОБА_10 є доведеною, тому судові витрати за проведення експертиз на суму 1325,82 грн., що підтверджується довідками (т. 2 а.с. 96, 103, 112), у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з нього на користь держави.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Згідно з ч. 1 ст. 88 КПК України докази, які стосуються судимостей підозрюваного, обвинуваченого або вчинення ним інших правопорушень, що не є предметом цього кримінального провадження, а також відомості щодо характеру або окремих рис характеру підозрюваного, обвинуваченого є недопустимими на підтвердження винуватості підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Як зазначено у ч. 2 ст. 88 КК України судимість має правове значення у разі вчинення нового злочину, а також в інших випадках, передбачених законами України.

У абз. 3 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року роз`яснено, що досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

У зв`язку з тим, що дані про попередні судимості характеризують суспільну небезпечність особи, можливість його виправлення та прямо впливають на міру та вид покарання, посилання сторони захисту на безпідставність врахування даних про попередні його судимості судом до уваги не приймаються.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 373, 374, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_10 визнати винуватим за ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_10 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 746,00 грн. матеріальної шкоди, 2500,00 грн. моральної шкоди.

Речові докази:

куртку, штани, шапку, що належні потерпілому ОСОБА_8 , які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області повернути ОСОБА_8 ;

светр, куртку, що належні обвинуваченому ОСОБА_10 , які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області повернути ОСОБА_10 ;

траву, вилучену під час огляду місця події, дві палиці, які добровільно надані ОСОБА_10 , що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області знищити.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави витрати на проведення судових експертиз в сумі 1325,82 грн., з них за проведення:

судово-біологічної експертизи №195 від 10 березня 2015 року в сумі 441,94 грн.;

судово-біологічної експертизи №196 від 10 березня 2015 року в сумі 441,94 грн.;

судово-біологічної експертизи №307 від 02 квітня 2015 року в сумі 441,94 грн.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Апеляційного суду Хмельницької області через Летичівський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1