В И Р О К
І М Е Н Е М У К РА Ї Н И
01 вересня 2016 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого с удді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, раніше судимого: 12.10.2000 року Слов`янським міським судом Донецької області, за ч.1 ст. 101, ст.14 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнився 14.01.2003 року по відбуттю строку покарання; 29.11.2004 року Слов`янським міським судом Донецької області, за ст. 395, ч.2 ст.355, ч.2 ст.189, ч.1 ст.70 КК України на 6 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 17.08.2007 року умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 16 днів; 14.07.2009 року Слов`янським міським судом Донецької області, за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України на 2 роки 4 місяці позбавлення волі, звільнився 19.09.2011 року по відбуттю строку покарання; 11.06.2012 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області , за ч.2 ст.190, ч.2 ст.185, ст.70 КК України, на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнено 02.10.2015 року по відбуттю строку покарання; 15.01.2016 року Слов`янським міським судом Донецької області, за ч.2 ст. 185 КК України, на 4 місяця арешту, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
22.02.2016 року, приблизно о 12 год. 00 хв., ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 знаходились на лавочці, яка розташована біля першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де усі разом вживали спиртні напої. ОСОБА_4 , після вживання спиртних напоїв та перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на лавочці поруч з ОСОБА_6 , побачив у правій кишені вдягненого на ОСОБА_6 пальто мобільний телефон на таємне викрадення якого у нього винник злочинний намір, тобто скоїти крадіжку. Реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, протиправно, повторно, із корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи та незаконного збагачення, ОСОБА_4 у вказаний вище час, знаходячись за вищевказаною адресою, з метою таємного викрадання чужого майна, скориставшись тим, що потерпіла не бачить його протиправних дій та тим, що навколо немає сторонніх осіб, які могли б припинити довести його злочинні дії до кінця, таємно з правої кишені пальто потерпілої ОСОБА_7 викрав чуже майно, а саме: мобільний телефон марки «SONI ХРЕRІА», модель «Z2 D6503», ІМЕІ: НОМЕР_1 , у корпусі чорного кольору, в комплекті з чохлом чорного кольору із матеріалу штучної шкіри, вартість якого складає 5633 грн. сім-карта оператора мобільного зв`язку «Life», яка цінності для потерпілої не представляє. Після чого, ОСОБА_4 з місця скоєного кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на свій розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у висунутому обвинуваченні, визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся і суду пояснив, що дійсно, при обставинах, викладених у вироку вчинив кримінальне правопорушення. Також пояснив, що викрадене майно в ході досудового слідства ним повернуто, просив суд суворо його не карати.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, однак до суду надала заяву з проханням провести судове засідання у її відсутності, цивільний позов не заявляє, міру покарання призначити на розсуд суду.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Отже, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні, у їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_4 доведена повністю, а дії його відповідають складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України, і правильно кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, у зв`язку з чим, обвинувачений підлягає кримінальному покаранню.
Вивчаючи особу винного шляхом з`ясування стану його здоров`я, поведінки до скоєння злочину, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що ОСОБА_4 має діагноз ВІЛ - інфекція 4 стадії, не працює, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за умисні корисливі злочини та певних висновків для себе не зробив, посередньо характеризується за місцем проживання, під наглядом у наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває.
Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, який законодавцем віднесений до злочинів середньої тяжкості, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Пом`якшуючою обставиною згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття ОСОБА_4 , а також те, що матеріальна шкода по справі відшкодована.
Враховуючи зазначені обставини в їх сукупності, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 раніше притягався до кримінальної відповідальності та на шлях виправлення не став, останній раз притягався до кримінальної відповідальності Слов*янським міськрайонним судом від 15.01.2016 року за ст. 185 ч.2 КК України до 4 місяців арешту, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, та призначити йому покарання у вигляді арешту в межах, передбачених санкцією ст. 185 ч. 2 КК України, із застосуванням вимог ст. 71 КК України, що буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Речові докази по кримінальному провадженню, після набрання вироком законної сили залишити потерпілій ОСОБА_6 .
Цивільний позов по справі не заявлено.
Керуючись ст.ст. 349, 368, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді арешту строком на п`ять місяців.
В силу ст.71 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 визначити шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком та не відбутого покарання за вироком Слов`янського міскрайонного суду Донецької області від 15 січня 2016 року, у вигляді п`яти місяців 15 днів арешту.
Строк покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з 31 травня 2016 року.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою в Державній пенітенціарній службі України Артемівському слідчому ізоляторі Донецької області залишити до набрання вироком законної сили.
Речові докази по кримінальному провадженню, після набрання вироком законної сили залишити потерпілій ОСОБА_6 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок надрукований в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.
Суддя Слов`янського
міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_8 . Профатило