№ 333/4624/16-к
Пр. 1кп/336/411/2016

У Х В А Л А

про підготовче судове засідання

01 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-04.07.2000 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 81 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію» від 11.05.2000 року;

-19.02.2002 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано по вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.03.2001 року та призначено остаточне покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі;

-21.06.2007 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 395 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано до вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.02.2002 року визначено покарання у вигляд 3 років 3 місяців позбавлення волі;

-04.07.2011 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України до 6 років позбавлення волі;

-14.11.2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі;

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 26.09.2016 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України направлено до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя для розгляду, оскільки в провадженні останнього перебувають кримінальні провадження щодо ОСОБА_8 , по яким він обвинувачується у вчиненні більш тяжкого кримінального правопорушення.

21.10.2016 року в провадження судді ОСОБА_1 отримано кримінальне провадження з обвинувальним актом, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001815 від 14.04.2016 р., відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив про відсутність процесуальних перешкод для призначення справи до судового розгляду, про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки продовжує існувати підозра про можливість вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, необхідність здійснення судового виклику до суду для допиту обвинуваченого, потерпілих, свідків, просить суд призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Обвинувачений та його захисник і потерпілі у судовому засіданні не заперечують проти призначення судового розгляду, захисник і ОСОБА_8 вважають доцільним застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думки учасників процесу щодо призначення судового розгляду і заявленого прокурором клопотання та доводів на його обґрунтування, суд дійшов висновку про те, що клопотання прокурора слід задовольнити, виходячи з наступного:

Як передбачено ст. 315 КПК України, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду і з цією метою визначає дату та місце проведення судового розгляду, у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд, з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, вчиняє інші дії, необхідні для підготовки судового розгляду.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що кримінальне провадження підсудне Шевченківському районному суду, підстав, передбачених п. 1- 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, не встановлено, в зв`язку з чим процесуальних перешкод для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, не вбачається.

Обставини, викладені в обвинувальному акті, не вимагають судового розгляду у закритому судовому засіданні.

Необхідним є виклик учасників кримінального провадження, а саме сторони обвинувачення, сторони захисту, потерпілих та свідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого, за відсутності таких клопотань сторін застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Оскільки ст. 314 КПК України не визначено процедуру продовження на час судового розгляду такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, обраного під час досудового слідства, суд, вирішуючи заявлене клопотання, виходить з вимог ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої 17 липня 1997 р. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», якими передбачено гарантії права на свободу та особисту недоторканність, враховуючи, що «ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом».
Відповідно до п. 1 ст. 1 цього Закону «Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції», а статтями 13 і 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від23.02.2006 р. передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права» та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.
Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року встановлено, що «відсутність чітко сформульованих положень, які б визначали, чи можливо належним чином продовжити (якщо так, то за яких умов) застосування на стадії судового слідства запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного на визначений період на стадії досудового слідства», «не відповідає критерію "передбачуваності закону" для цілей пункту 1 статті 5 Конвенції» (п.74).

Крім того, у цьому ж Рішенні Суд зазначив, що «ст. 46 Конвенції, у світлі її тлумачення в контексті статті 1 - покладає на державу-відповідача юридичний обов`язок вжити заходів загального характеру для забезпечення права стосовно інших осіб, ситуація яких аналогічна ситуації заявника, а саме усунути проблеми, які призвели до таких висновків Суду (п.97).

Суд вважає, що задля запобігання встановленого в зазначеному Рішенні Судом системного порушення, а саме практики, яка виникла «у зв`язку із законодавчою прогалиною і яка допускає можливість тримання особи під вартою протягом необмеженого і непередбачуваного строку за обставин, коли таке тримання під вартою не передбачається ні конкретним положенням законодавства, ні судовим рішенням, сама по собі суперечить принципу юридичної визначеності, який випливає з Конвенції і який є одним з основних елементів верховенства права» (п.74), питання про запобіжний захід відносно ОСОБА_8 підлягає вирішенню в даному підготовчому судовому засіданні судом з ухваленням вмотивованого рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, обвинувачується у вчиненні злочинів в тому числі і під час дії такого запобіжного заходу як домашній арешт, офіційно не працевлаштований, не має стабільного доходу для існування, є особою працездатного віку, за станом здоров`я може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі, не має на утриманні неповнолітніх дітей, та на момент розгляду справи не зникли ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, скоєння інших злочинів, тож є підстави для продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб з часу постановлення ухвали, враховуючи відповідні роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст. ст. 314-316, 392 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження у відношенні ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України на 10.11.2016 року о 14:30 год., яке відбудеться у залі судових засідань № 5 Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Об`єднати кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України № 333/4624/16-к провадження № 1кп/336/411/201 із кримінальним провадженням у відношенні ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 186 КК України № 336/1943/16-к провадження № 1кп/336/370/2016 та присвоїти єдиний номер № 336/1943/16-к провадження № 1кп/336/370/2016.

Справу розглядати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

Дати розпорядження секретарю судового засідання про виклик учасників судового провадження в судове засідання в порядку, передбаченому ст. 135-139 КПК України.

Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 31 грудня 2016 року включно.

Строк дії ухвали в частині продовження строку тримання під вартою до 31 грудня 2016 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає та підлягає негайному виконанню.

Суддя: ОСОБА_1

01.11.16