Гайворонський районний суд Кіровоградської області
ВИРОК ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2010 року Гайворонський районний суд

Кіровоградської області в складі: головуючого судді - КОВАЛЬЧУК СЯ. при секретарі - Осадчук О.О. прокурора - Фречка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Гайвороні справу про обвинувачення ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с.Иосипівка Ульяновського району Кіровоградської області, українка, громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_2, одружена, приватний підприємець, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, не судима.

у вчиненні злочину, передбаченого ст.172 ч.І КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 здійснюючи підприємницьку діяльність та будучи службовою особою, що наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, в тому числі щодо прийняття на роботу та звільнення працівників, в період часу з жовтня 2009 року по 15 червня 2010 грубо порушила вимоги трудового законодавства, відносно найманих працівників за наступних обставин:

22 лютого 2007 року Ульяновською районною державною адміністрацією Кіровоградської області, було зареєстровано ОСОБА_1С, як фізичну особу-підприємця та отримано нею свідоцтво про державну реєстрацію.

Відповідно до свідоцтва про сплату єдиного податку від 01.04.2010 року, виданого Ульяновським відділенням Гайворонської МДП1, місцем здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_1 є Гайворонський район Кіровоградської області. Основним видом діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є роздрібна торгівля товарами.

Так, ОСОБА_1С, здійснюючи торговельну діяльність у магазині № 31, який розташований у с. Долинівка по вул. Зимоліна 3, у магазині №74, який розташований у с. Тополя та у магазині №71 у с. Червоне Гайворонського району, систематично грубо порушувала вимоги трудового законодавства.

В порушення ст.ст. 21, п.6 ч.І, ст.24, ст.ст.24-1,48 КЗпП України, ОСОБА_1С, використовувала найману працю трьох працівників, зокрема ОСОБА_2 і' Михайлівни у період з 15 лютого 2010 року по 15 червня 2010 року, ОСОБА_3 у період з жовтня 2009 року по 15 червня 2010 року, ОСОБА_4 у період з квітня 2010 року по 15 червня 2010 року, без оформлення з ними трудових відносин, шляхом укладення в письмовій формі трудового договору та його реєстрації у районному центрі зайнятості, також не включаючи відомості про їх трудовий стаж у трудовій книжці.

Також, ОСОБА_1 всупереч вимог ст.ст.95,96,115 КЗпП України, ст.ст.24,33 Закону України «Про оплату праці» виплату заробітної плати здійснювала без підтвердження про її отримання, нижче встановленого державою мінімального розміру, не здійснюючи її індексацію та не виплачуючи два рази на місяць. Окрім цього, оплату роботи у святкові і неробочі дні та у нічний час відповідно до ст.ст.107, 108 КЗпП України не здійснювала, чим порушила права робітників на отримання ними суми заробітної плати у встановленому законодавством розмірі.

Внаслідок не оформлення трудових відносин з найманими працівниками ОСОБА_2М, ОСОБА_3. ОСОБА_4, фізичною особою-підприемцем ОСОБА_1 не здійснювалось утримання податку з доходів фізичних осіб, передбаченого Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб» та не здійснювалось відрахування коштів на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та пенсійне забезпечення відповідно вимог ст.ст.253-256 КЗпП України та Законів України «Про загальнодержавне пенсійне страхування», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням похованням».

Вказані дії є порушенням конституційного права громадян на отримання заробітної плати, не нижчої від визначеної законом та права на соціальний захист, що включає право на забезпечення її у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших

з

випадках, передбачених законом, які закріплені у ст. 43 та 46 Конституції України.

Допитана у судовому засіданні Мазур визнала себе винною і показала, що дійсно являється підприємцем і за усною домовленістю прийняла на роботу громадян ОСОБА_2, ОСОБА_3, та ОСОБА_4. Розрахунки вона здійснювала без укладення трудових угод, про те що використовує найману працю перед компетентними органами не звітувала, обов'язкові податки, збори, страхові внески та платежі при цьому не сплачувались. В даний час всі працівники оформлені відповідно до чинного законодавства. В скоєному Мазур щиросердно розкаюється.

Згідно вимог ст. 299 КПК України суд, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з'ясувавши правильне розуміння підсудними та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз'яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, в оцінку інших доказів, досліджених органом досудового слідства, не входив.

Даючи оцінку доказам по справі, суд вважає, що в судовому засіданні знайшла ствердження вина підсудного у грубому порушенні законодавства про працю, а її дії суд кваліфікує за ст. 172 ч. 1 КК України.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу підсудної та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_1 характеризується позитивно, раніше не судима, в скоєному щиросердно розкаюється, активно сприяла розкриттю злочину, що суд визнає за обставини які пом'якшують покарання.

Обставин які обтяжують покарання по справі не вбачається.

Покарання повинно бути у виді штрафу.

Керуючись ст.ст.323,324 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

Визнати винною і призначити покарання ОСОБА_1:

- за ч.І ст. 172 КК України у виді штрафу в сумі - ЗО неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 510 грн.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити на підписку про невиїзд.

На вирок суду може бути подана апеляція в Апеляційний суд Кіровоградської області в строк 15 діб.

Суддя С.Я.Ковальчук