печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2016 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 ,

його представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах п`ятого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України радника юстиції ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001662 від 21.06.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

В С Т А Н О В И В :
2 липня 2016 року до провадження слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах п`ятого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України радника юстиції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001662 від 21.06.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме на майно ОСОБА_4 : грошові кошти в сумі 2 300 доларів США та 55 000 грн., а також 7 флеш-накопичувачів інформації і ноутбук із зарядним пристроєм, які були вилучені 30.06.2016 під час проведення обшуку за місцем реєстрації ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Обґрунтовуючи внесене клопотання слідчий вказав, що Управлінням з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 21.06.2016 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001662, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , будучи головним спеціалістом юрисконсультом сектору судової роботи відділу з питань ЖКГ, транспорту та зв`язку юридичного департаменту Харківської міської ради разом за вказівкою начальника відділу з питань ЖКГ, транспорту та зв`язку юридичного департаменту Харківської міської ради ОСОБА_8 29 червня та 30 червня 2016 року отримав від ОСОБА_9 1 000 доларів США та 3 400 доларів США відповідно неправомірної вигоди за видачу письмової відмови представників Харківської міської ради від участі у розгляді позовної заяви ОСОБА_10 про встановлення факту визнання права власності в порядку спадкування на нерухоме майно, після чого був затриманий у порядку ст. 208 КПК України.
1 липня 2016 року ОСОБА_8 та ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 368 КК України та затримано в порядку ст. 208 КПК України.
Під час досудового розслідування також встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у своїй службовій діяльності безпосередньо підпорядковуються директорові Юридичного департаменту Харківської міської ради ОСОБА_4 та без його відому не вчиняють жодних організаційно-розпорядчих функцій не здійснюють.
Враховуючи те, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває, в його рамках здійснюється перевірка причетності до вчинення вказаного кримінального правопорушення інших осіб, в тому числі і ОСОБА_4 , то в органу досудового розслідування виникла необхідність у встановленні джерела походження вилучених під час обшуку квартири ОСОБА_4 та дослідженні формації, що міститься на електронних носіях та комп`ютерній техніці. З метою забезпечення збереження вилученого майна як речових доказів слідчий просив накласти на нього арешт.
У судовому засідання прокурор підтримав клопотання.
ОСОБА_4 та його представник у судовому засіданні заперечили щодо задоволення вказаного клопотання. Надали письмові заперечення. Зазначили, що ОСОБА_4 не має будь-якого процесуального статуту у вказаному кримінальному провадженні та відношення до нього. Лише підпорядкування підлеглих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . ОСОБА_4 не є доказом причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення за тих обставин,які викладені у клопотанні.
Заслухавши пояснення учасників за клопотанням, та дослідивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов такого висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Під час судового розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що 30 червня 2016 року у результаті обшуку за місцем реєстрації ОСОБА_4 , тобто за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.06.2016 було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 2 300 доларів США та 55 000 грн., а також 7 флеш-накопичувачів інформації і ноутбук із зарядним пристроєм.
Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
Згідно з ч. 7 ст. 234 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що слідчий суддя при постановленні ухвали, на підставі якої здійснювався обшук, не знайшов підстав для задоволення клопотання в частині надання дозволу на обшук з метою відшукання та вилучення цінностей та інших цінних речей, отриманих злочинних шляхом, походження яких не підтверджено документально, що мають значення для фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, які будуть доказами під час судового розгляду кримінального правопорушення та, на які в подальшому можливо звернути стягнення в рахунок забезпечення позовів та виконання покарання в частині конфіскації майна.
Тому, вилучені грошові кошти у ОСОБА_4 є тимчасово вилученим майном у розумінні ч. 7 ст. 237 КПК України.
Разом з тим, у клопотанні про накладення арешту слідчим не вказано на наявність жодного доказу того, що грошові кошти, 7 флеш-накопичувачі інформації і ноутбук із зарядним пристроєм, вилучені під час обшуку в квартирі ОСОБА_4 здобуті за викладених у фабулі кримінального провадження обставинах, що вилучене майно має відношення до кримінального правопорушення. Слідчим не наведено жодних обставин щодо причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення.
Доводи органу досудового розслідування щодо необхідності накладення арешту з метою забезпечення збереження вилученого майна як речових доказів, оскільки виникла необхідність у встановленні джерела походження вилучених під час обшуку квартири ОСОБА_4 та дослідженні формації, що міститься на електронних носіях та комп`ютерній техніці є безпідставними та немотивованими та такими, що ґрунтується на припущеннях органу досудового розслідування та виходять за межі предмету досудового розслідування.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1959 р., яка закріплює право на справедливий суд, кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Важливою процесуальною гарантією реалізації права кожною людиною на справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом у кримінальному провадженні є інститут відводів.
Згідно з п. 18 ст. 3 КПК України на слідчого суддю кримінальний процесуальним законодавством покладено обов`язок щодо здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування.
Оскільки слідчим не доведено обставини щодо причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, що вилучене майно під час проведення обшуку відповідає вимогам ст. 98 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання.
Відповідно до п. 2 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.
Керуючись ст. 170-173, 175, 309 КПК України,
У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах п`ятого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України радника юстиції ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001662 від 21.06.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1