Провадження №11-кп/772/1344/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5
розглянув «10» листопада 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відео конференції клопотання засудженого про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого
ОСОБА_6 ,
народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Київ
громадянина України, українця, раніше судимого:
-18.08.1998 року Жовтневим районним
судом м. Києва за ст. 140 ч.2, 46-1 КК України
до 3 років позбавлення волі з відстрочкою
виконання вироку на 2 роки. Згідно ст. 1 п «а»
Закону України «Про амністію» від 24.07.1998 року
від відбування покарання звільнений;
-22.11.1999 року Жовтневим районним судом
м. Київ за ст. 141 ч.2, 46-1 КК України до 2
років позбавлення волі з відстрочкою виконання
вироку на 2 роки;
-19.02.2001 року Жовтневим районним судом
м. Києва за ст. ст.101 ч.2, 17, 141 ч.2, 100, 206
ч.3, 42, 43 КК України до 5 років позбавлення волі.
- 12.08.2008 року звільнений по відбуттю покарання.
По даній справі засуджений 13.02.2007 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч.1 ст. 115 КК України ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_7
засудженого: ОСОБА_6
захисника адвоката: ОСОБА_8
за апеляційною скаргою із доповненнями засудженого ОСОБА_6 та апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 08 вересня 2016 року, -
В с т а н о в и в :
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.09.2016 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно дострокове звільнення від відбування основного покарання, за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 13.02.2007 року.
Згідно матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_6 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про його умовно дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 13.02.2007 року за ч.1 ст. 115 КК України у вигляді 14 років позбавлення волі, з тих підстав, що він фактично відбув ? призначеного покарання , довів своєю поведінкою своє виправлення, крім того вказує на те, що він хворіє на хронічний бронхіт, крім того вказує на те, що стягнення погашені.
Не погодившись із рішенням суду, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу із доповненнями , в якій просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 08.09.2016 року про відмову в задоволенні його клопотання в застосуванні умовно дострокового звільнення від відбування покарання, в зв`язку з її незаконністю. Застосувати умовно дострокове звільнення на невідбутий строк покарання.
Свої вимоги мотивував тим, що за період відбування покарання зарекомендував себе з позитивної сторони, про що свідчать заохочення, стягнення усі погашені, до суспільно корисної праці ставиться позитивно, крім того вказує на те, що він хворіє на хронічний бронхіт, а тому на його думку є всі підстави звільнити його від відбування покарання умовно достроково.
В апеляційній скарзі захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_6 ставить питання про скасування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 08.09.2016 року про відмову у задоволенні заяви клопотання ОСОБА_6 про умовно дострокове звільнення. Звільнити ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
Свої вимоги захист мотивував тим, що твердження суду першої інстанції , що ОСОБА_6 не відбув 3/4 призначеного покарання не відповідає дійсності, так як ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.05.2016 року зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання, перебування в установі попереднього ув`язнення з 07.05.2006року по 08.05.2007 рік, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, думку засудженого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі в повному обсязі, прокурора, який вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження, доводи апеляційних скарг із доповненями, суд вважає, що апеляційна скарга із доповненнями засудженого ОСОБА_6 та апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягають

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 по даній справі засуджений Солом`янським районним судом м. Києва від 13.02.2007 року за ч1 ст. 115 КК України у вигляді 14 років позбавлення волі.
Початок строку: 07.05.2006 року
УДЗ 3/4 : 06.11.2015 року
Кінець строку: 06.05.2019 року

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04 травня 2016 року, згідно вимог ч. 5 ст. 72 КК України, засудженому зараховано строк попереднього ув`язнення та тримання під вартою в строк відбування покарання період з 07.05.2006 року по 08.05.2007 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
На підставі вимог ст. 81КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення при умовах, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установ виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.
Аналіз положень ч.ч.1,2 ст. 81 КК України, приводить суд до висновку , що прийняття процесуального рішення судом про умовно-дострокове звільнення засудженого від подальшого відбування покарання - це право суду , а не його обв`язок, при наявності умови , що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів перед судом своє виправлення.
Відповідно до положень викладених в п.3 ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Суд першої інстанції, розглядаючи клопотання про можливість умовно-дострокового звільнення засуджених, повинен враховувати поведінку засудженого під час всього строку відбування покарання, з`ясувати, чи дотримується засуджений правил внутрішнього розпорядку, чи не вчиняв він останнім часом порушень режиму відбування покарання чи інших правопорушень, який вплив він справляє на засуджених, у чому саме проявляється його належне ставлення до праці, однак суд не обґрунтував у мотивувальній частині ухвали свою відмову в задоволенні клопотання , а тільки зазначив, що засуджений неодноразово звільнявся умовно достроково від відбування покарання, що не являється підставою відмови в умовно достроковому звільненні з місць позбавлення волі.
Відповідно до роз`яснень п.17 постанови пленуму Верховного суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії . Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Відповідно до матеріалів провадження, які були предметом дослідження в судовому засіданні встановлено, що за період відбування покарання, засуджений ОСОБА_6 з 24.05.2007 року утримувався у Київському слідчому ізоляторі, де допускав порушення вимог режиму відбування покарання, за що 10 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, з них три рази поміщався в карцер. З 14.05.2007 року відбував покарання у Бердичівській ВК №70 Житомирської області , де за період відбування покарання допускав порушення вимог режиму відбування покарання за, що 9 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, та 4 рази заохочувався адміністрацією колонії.
Згідно характеристики за весь період відбування покарання характеризується посередньо, 19 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності та 6 разів був заохочений адміністрацією установи.
Як вбачається з матеріалів провадження, засуджений за місцем відбування покарання зарекомендував себе з посередньої сторони , працює, формально відбув 3/4 строку покарання, але апеляційний суд бере до уваги те, що ОСОБА_6 засуджений за особливо тяжкий злочини ( умисне вбивство ).
Крім того, що засудженому, на підставі ухвали суду від 04.05.2016 року із застосуванням положень ч.5 ст.72 КК України, строк призначеного покарання за даним вироком був перерахований та зарахований строк попереднього ув`язнення та тримання його під вартою за період з 07 травня 2006 року по 08 травня 2007 року, що на розсуд суду вже є , свого роду, покращенням його становища як засудженого.
Також , як встановлено апеляційним судом при розгляді провадження за апеляційними скаргами, протоколом №11 від 07.06.2016 року рішенням комісії ВВК №86 відмовлено в умовно достроковому звільненні засудженому ОСОБА_6 , в зв`язку з тим, що останній не довів своє виправлення.

З огляду на викладене та на особу засудженого, апеляційний суд дійшов до переконливого висновку, що суд першої інстанції на підставі всебічного, повного, об`єктивного і неупередженого розгляду справи правильно встановив, що засуджений ОСОБА_6 під час відбування покарання не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці саме в установі відбування покарання, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу із доповненнями засудженого ОСОБА_6 та апеляційну скаргу в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 08.09.2016 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_6 , - залишити без зміни.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяці, з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом: