Справа № 562/2252/15-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.01.2016 року. Здолбунівський районний суд
Рівненської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судових засідань ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженки м. Дубровиця Рівненської області; українки; громадянки України; з неповною середньо освітою; одруженої; не працюючої; жительки АДРЕСА_1 ; раніше не судимої,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, суд
07 серпня 2015 року, близько 10 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи на території господарства, що по АДРЕСА_2 під час суперечки з ОСОБА_5 , яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно нанесла останньому не менше шести ударів в область голови та тулуба металевою трубою, в результаті чого заподіяла останньому тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому лобної кістки справа і забою головного мозку, поєднана із забійною раною лінійної форми м`яких тканин лобної ділянки голови, крововиливом м`яких тканин лобної ділянки в проекції лобного горба і крововиливами в ділянці верхніх і нижніх повік обох очей; крововиливи лінійної форми з просвітленням в центрі на внутрішній поверхні правого стегна в середній та нижній його третинах з розповсюдженням на передню поверхню стегна на колінний суглоб, в ділянці передньо зовнішньої поверхні лівого колінного суглоба та на передньо зовнішній ділянці, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 832 від 20.08.2015 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент їх заподіяння.
Своїми умисними діями, які виразилися в спричиненні тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння, ОСОБА_4 , вчинила злочин передбачений ч. 1 ст. 121 КК України.
Допитана в ході судового слідства обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому їй злочині визнала повністю та надала суду послідовні показання щодо його вчинення. У скоєному кається, усвідомила вчинене правопорушення і просить суворо не карати.
За клопотанням представника державного обвинувачення та за згодою обвинуваченої, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються (ст. 349 КПК України). Суд переконався у тому, що обвинувачена правильно розуміє зміст всіх обставин справи, які б підлягали б доказуванню і нею не заперечуються, сумніву у добровільності та істинності її позиції немає. Обвинуваченій роз`яснено, що вона при відмові від дослідження доказів щодо фактичних обставин справи буде позбавлена можливості оспорювати їх в апеляційному порядку. Усвідомивши це, обвинувачена наполягає на істинності своєї позиції у визнанні вини і викладених обставин справи.
Суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 доведена, її дії вірно кваліфіковані по ч.1 ст. 121 КК України, як умисне спричинення тяжкого тілесного ушкодження.
Призначаючи покарання, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого, обставини справи та особу обвинуваченої.
Відповідно до ст.12 КК України даний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів.
Пом`якшуючими покарання обставинами суд визнає щире розкаяння; перебування на утриманні двох неповнолітніх дітей; позитивну характеристику обвинуваченої за місцем проживання.
Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.
Прокурором було подано цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 на користь фінансового управління Здолбунівської районної державної адміністрації для перерахування Здолбунівській центральній районній лікарні кошти за перебування потерпілого від кримінального правопорушення на лікуванні в травматологічному відділенні центральної районної лікарні в сумі 1 762 (Одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 10 коп.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 цивільний позов визнала повністю, не заперечує проти його задоволення.
Тому цивільний позов підлягає до задоволення.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
За таких обставин суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе без ізоляції її від суспільства.
ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначити покарання 5 (П`ять) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 1 (Один) рік.
Зобов`язати ОСОБА_4 відповідно до п. 2-3, ст. 76 КК України:
-не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції;
-повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов прокурора задоволити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь фінансового управління Здолбунівської районної державної адміністрації для перерахування Здолбунівській центральній районній лікарні кошти за перебування потерпілого від кримінального правопорушення на лікуванні в травматологічному відділенні центральної районної лікарні в сумі 1 762 (Одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 10 коп.
Речові докази по справі, а саме:
- два конверти зі змивами бурого кольору, один конверт з контрольним змивом, металевий прут знищити;
- футболку коричневого кольору та шорти зеленного кольору повернути законному власнику ОСОБА_4 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Рівненської області протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення через Здолбунівський районний суд.
С у д д я :