Справа № 396/136/16-к
Провадження № 1-кп/396/59/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.06.2016 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 заподіяв потерпілому ОСОБА_4 умисні легкі тілесні ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України.
В судовому засіданні встановлено, що 14 жовтня 2015 року близько 16 год. ОСОБА_5 , знаходячись на присадибній ділянці, яка розташована в с. Глодоси Новоукраїнського району Кіровоградської області поблизу ставу ТзОВ "Фрунзе" і належить ОСОБА_4 , мааючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень та реалізовуючи його, на грунті виниклої між ними побутової сварки, наніс ОСОБА_4 два удари правою рукою долонею, стиснутою в кулак, в ліву та праву частину обличчя, після чого ОСОБА_4 впав на землю на спину. ОСОБА_5 , доводячи свій умисел до кінця, нахилився над ОСОБА_4 , який лежав на спині обличчям догори, і наніс йому ще два удари правою рукою, долонею стиснутою у кулак, в обличчя, а саме в праве око. Внаслідок протиправних дій обинуваченого ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синців на верхній повіці правого ока із садном, садна на спинці носу справа, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1561 від 17.12.2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав, пояснив, що у нього із потерпілим ОСОБА_4 склалися неприязні стосунки, оскільки останній є конфліктною особою, вони проживають по сусідству в с. Глодоси Новоукраїнського району Кіровоградської області, він проживає по АДРЕСА_1 , а потерпілий по АДРЕСА_2 . Йому відомо, що 14 жовтня 2015 року потерпілий був у нетверезому стані, оскільки він хитався і ходив по вулиці, щось голосно викрикуючи. Близько 16 год. він, обвинувачений, повернувся додому з роботи і його співмешканка ОСОБА_6 поскаржилась йому на потерпілого, який, з її слів, чіплявся до неї. Він побачив на вулиці потерпілого і покликав його до себе. Потерпілий підскочив до нього і хотів його вдарити, вхопив його за відворіт одягу «за барки», він, обвинувачений, вивернувся від нього і вдарив його кулаком правої руки два рази із середньою силою у ліву вилицю. Після цього вони вдвох впали на город в його домоволодінні, він впав на лівий бік, а потерпілий на правий бік обличчям один до одного. Він хотів його заспокоїти і з цією метою наніс йому ще удари кулаком правої руки у ліву вилицю. Удари завдавав навмання, не заперечує, що внаслідок його ударів у потерпілого могли виникнути тілесні ушкодження, зазначені у висновку експерта. В цей час прибігла його співмешканка ОСОБА_6 і розтягнула їх, вона була у дворі і повинна була бачити всю подію, також свідком цього був ОСОБА_7 , який кричав до них, щоб вони припинили битися, інакше він усе буде знімати на мобільний телефон. Він, обвинувачений, із співмешканкою повернулися до подвір`я свого домоволодіння і бачили, як потерпілий по дорозі додому ще кілька разів впав. Через деякий час до його будинку приїхала швидка і він,обвинувачений, прийшов до нього додому, потерпілий лежав на ліжку, біля нього сиділа медсестра, міряла йому тиск і давала валідол, він сказав їй, щоб вона зафіксувала стан алкогольного сп`яніння у потерпілого. Після цього потерпілий зірвався і почав його бити по голові, його мати щось кричала, а медсестра заспокоювала потерпілого, після цього потерпілий знову впав на підлогу й він пішов додому. Стан алкогольного сп`яніння він визначив у потерпілого по запаху алкоголю з рота та неадекватній поведінці.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що у нього з обвинуваченим ОСОБА_5 та його співмешканкою ОСОБА_6 дійсно існують неприязні стосунки, він не погоджується із показаннями обвинуваченого, який намагається ввести суд в оману. 14 жовтня 2015 року близько 16 год. він показував трактористові ОСОБА_7 де орати город, він знаходився від обвинуваченого на відстані близько 5 метрів, коли останній підбіг до нього, викрикуючи претензії відносно межі земельної ділянки і почав наносити йому удари. Перший удар обвинувачений наніс йому кулаком правої руки в ліву вилицю, другий удар кулаком правої руки під праве око, в цей же час він відчув ззаду удар по ногах в ділянку колін, який, на його думку, нанесла свідок ОСОБА_6 ймовірно палицею, від цього удару він впав на землю правим боком. Після цього обвинувачений продовжив наносити йому удари та наніс йому один удар правою ногою по ребрам в ліву ділянку грудної клітки та ще один удар ногою в пах, після цього він, потерпілий, втратив свідомість і більше нічого не пам`ятає. Коли він отямився, то поруч вже нікого не було, на вулиці було ще видно і він пішов до себе додому. Його мати викликала швидку і міліцію, працівники міліції в цей день не приїхали, а швидка приїжджала двічі, оскільки йому було погано, й медсестра надавала йому медичну допомогу. Коли у нього вдома була медсестра, то приходив обвинувачений, якому він наказав покинути будинок, але той схопив його двома руками за сорочку і звалив його на підлогу.
16.10.2016 р. він проходив медосвідування з приводу отриманих тілесних ушкоджень і флюорографію, у нього було виявлено перелом 5-го ребра зліва, який згодом виявився травматичним забоєм, грижа із правої сторони, синці на обох ногах в ділянці колін, синець під правим оком, опухла ліва щока в ділянці вилиці. Він лікувався у військовому госпіталі м. Ірпінь Київської області, де йому вирізали грижу, яка виникла, на його думку, внаслідок отриманих побоїв. Перед цим грижі у себе він ніколи не відчував, вважає, що її спровокував отриманий удар в пах, він відмовився від додаткової судмедекспертизи, бо не мав на неї коштів, із матеріалами кримінального провадження він не знайомився, бо лежав у госпіталі.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що із потерпілим ОСОБА_4 вона малознайома, обвинувачений ОСОБА_5 є її співмешканцем. 14 жовтня 2015 року о 12 год. до неї на подвір`я прийшов потерпілий і розпитував про ОСОБА_5 , коли вона повідомила, що його немає вдома, то він почав домагатися її, але вона його прогнала і він втік. Коли повернувся додому ОСОБА_5 , вона розповіла йому про цю подію. Близько 16 год. цього дня вона почула крики потерпілого, який йшов вулицею п`яний, ОСОБА_5 підійшов до межі своєї земельної ділянки, й вона побачила, як обвинувачений із потерпілим почали шарпатися, потім вони перемістились на земельну ділянку ОСОБА_4 . У неї в руках була тонка стеблина соняшника, якою вона пасла курей, з якою вона до них підбігла й побачила, що обвинувачений і потерпілий тримають один одного за «барки», потерпілий в цей час був у нетверезому стані і неадекватно реагував. Вони тягали один одного та кричали, коли вони були на землі, то ОСОБА_5 один раз вдарив ОСОБА_4 кулаком правої руки в ліву вилицю. Вона розмахувала стеблиною, проте не била потерпілого по ногах. Поруч стояв тракторист ОСОБА_7 , який казав їм заспокоїтися. Вона забрала обвинуваченого із собою додому, а потерпілий залишився. Через 10 хв. приїхала швидка до будинку потерпілого.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що його покликав потерпілий ОСОБА_4 орати город. Коли він трактором орав город, то на відстані 4 метрів бачив як обвинувачений ОСОБА_5 двічі вдарив кулаком правої руки потерпілого по обличчю, а свідок ОСОБА_6 вдарила потерпілого металевим прутом по животі. В цей час потерпілий лежав на землі на спині, а обвинувачений знаходився над ним навприсядки. Він сказав їм зупинитися, інакше буде знімати усе на мобільний телефон. Після цього обвинувачений пішов додому, а потерпілий в його присутності припіднімався із землі. Стверджує, що усю подію він чітко пам`ятає, й що обвинувачений не бив потерпілого ногами.
Крім визнання обвинувченим своєї вини, його вина доводиться наступними доказами:
- заявою потерпілого від 16.10.2015 року, ОСОБА_4 повідомив правоохоронні органи про факт нанесення йому тілесних ушкоджень з боку ОСОБА_5 (а.п.53);
- висновком експерта №1561 від 17.12.2015 року, у потерпілого ОСОБА_4 малися тілесні ушкодження у вигляді синців на верхній повіці правого ока із садном, правому та лівому колінних суглобах, садна на спинці носу справа, ці тілесні ушкодження утворились від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами), в яких відобразилися загальні властивості тупого (тупих) об`єкту (об`єктів), могли утворитися в строк, указаний в постанові та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Ушкодження утворились від не менш 3-х травматичних впливів. Враховуючи локалізацію та взаєморозташування тілесних ушкоджень, не виключається можливість їх утворення при падінні з положення стоячи, а також їх утворення при обставинах, на які вказує потерпілий (а.п. 54-55);
- протоколами проведення слідчих експериментів з участю потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 (а.п. 56-69).
Суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, не вправі вирішувати питання вини обвинуваченого у нанесенні ним будь-яких інших ударів потерпілому, а саме нанесення ОСОБА_5 ударів ногою в ділянку паху та ребер ОСОБА_4 , а тому показання останнього з цього приводу судом не приймаються. Крім цього, згідно висновку експерта №1561, не вбачається у потерпілого інших тілесних ушкоджень, в т.ч. й в ділянці паху чи ребер. З цих же підстав суд не може прийняти до уваги твердження свідка ОСОБА_7 і потерпілого про нанесення ОСОБА_4 ударів зі сторони свідка ОСОБА_6 .
Оскільки судовий розгляд проводиться в межах пред`явленого обвинувачення, то суд не вдаєтсья в детальний аналіз показань учасників судового процесу щодо причин виникнення конфлікту, як такі, що не мають суттєвого значення для цього кримінального провадження. Наявність умислу обвинуваченого на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень вбачається із характеру їх взаємовідносин і викликана особистими неприязними стосунками між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , у зв`язку з чим обвинувачений, з мотивів особистої неприязні до потерпілого на грунті виниклої між ними сварки, маючи на меті завдати йому тілесні ушкодження умисно наніс йому навмання в загальній кількості чотири удари кулаком правої руки в обличчя, два з яких у положенні стоячи, коли потерпілий знаходився до нього обличчям, і два удари в момент, коли потерпілий лежав на землі обличчям до нього.
Згідно висновку експерта №1561 судом перевірено наявність причинно-наслідкового зв`язку між нанесеними обвинуваченим ударів і отриманими потерпілим тілесних ушкоджень, враховуючи кількість, характер, локалізацію цих ушкоджень.
Ніяких інших обставин при яких потерпілий міг отримати тілесні ушкодження, встановлені висновком експерта, ні досудовим розслідуванням, ні судом не встановлено.
Потерпілому ОСОБА_4 надавалась можливість для ознайомлення із матеріалами кримінального провадження, роз`яснювалися його права, проте ОСОБА_4 своїм правом на заявлення клопотання про проведення додаткової чи повторної судмедекспертизи з приводу визначення тяжкості отриманих ним тілесних ушкоджень не скористався. За таких обставин, враховуючи принципи змагальності судового процесу та презумпції невинуватості, суд не бере до уваги заперечення потерпілого проти висновку експерта №1561 від 17.12.2015 року та не приймає твердження потерпілого про наявність у нього більш тяжких тілесних ушкоджень, ніж ті, які викладені в обвинувальному акті.
Аналізуючи та оцінюючи здобуті у провадженні докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доведена, його дії правильно кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України та приходить до висновку про винність ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 125 КК України, оскільки ним заподіяно умисні легкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_4 .
Обираючи міру і розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує відповідно до ст.ст. 65,67 КК України, ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, який вчинив умисний злочин невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який характеризується незадовільно (а.с.71) займається особистим селянським господарством, на обліку в психіатра та нарколога не перебуває, перебуває у фактичних шлюбних стосунках, має постійне місце проживання, раніше не судимий.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність обвинуваченого, не встановлено.
З урахуванням усіх обставин у справі, характеризуючих даних про особу обвинуваченого, який вину визнає, вперше скоїв умисне правопорушення невеликої тяжкості без обтяжуючих обставин, раніше не судимий, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути відповідно скоєному, тобто необхідним і достатнім для виправлення особи, суд вважає за необхідне призначити покарання у вигляді штрафу в межах санкції статті, яке буде достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів.
Потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов, яким він просить стягнути із обвинуваченого ОСОБА_5 3667,68 грн. майнової шкоди, яка складається з витрат на лікування, та 10 000 грн. моральної шкоди, яка полягає у перенесених душевних стражданнях внаслідок отриманих тілесних ушкоджень і переживаннях за своє здоров`я, який слід задовольнити частково з наступних підстав.
Згідно ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається за правилами, встановленими КПК. Якщо процесуальні відносини з приводу цивільного кодексу цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Положення цивільного судочинства передбачають обов`язок потерпілого надати суду належні та допустимі докази на підтвердження розміру заподіяних матеріальних збитків, у відповідності до ст.60 ЦПК України.
Згідно ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є витрати, які особа понесла для відновлення свого порушеного права. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим права фізичної особи, відшкодовується винною особою в повному обсязі.
Як вбачається із доданих чеків (а.с.33), витрати на придбання ліків і медикаментів здійснювалися потерпілим в період січень - лютий 2016 року, тобто по спливу 2-3 місяців після отриманих тілесних ушкоджень. В той же час потерпілому спричинені легкі тілесні ушкодження, які не потягли короткочасного розладу здоров`я, а тому у нього не було підстав придбавати медикаменти для лікування від цих тілесних ушкоджень, крім цього потерпілим також не додано підтверджуючих медичних документів щодо факту перебування на лікуванні у зв`язку з отриманими легкими тілесними ушкодженнями та рекомендованих для лікування медикаментів.
Дана обставина, на переконання суду, свідчить про безпідставність позовних вимог на відшкодування витрат на лікування та майнової шкоди.
Згідно ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (ч.2 п.1). Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово.
Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
За таких обставин, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 вчинив щодо потерпілого ОСОБА_4 протиправні дії, спрямовані проти здоров`я особи, заподіяв йому тілесні ушкодження, у зв`язку з чим потерпілий переносив душевні страждання, відчував фізичний біль, а тому, з урахуванням вимог розумності і справедливості, цивільний позов у частині відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково, стягнувши з обвинуваченого в користь потерпілого 750 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.
Речові докази, процесуальні витрати відсутні. Захід забезпечення кримінального провадження не обирався.
Керуючись ст. 368,370-374 КПК України,
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.125 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 35 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 595 (п`ятсот дев`яносто п`ять) гривень.
Цивільний позов задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 750 (сімсот п`ятдесят) гривен, в рахунок відшкодування моральної щкоди.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити у зв`язку із безпідставністю.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1