СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/871/16-к
Провадження №1-кп/547/100/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2016 року смт Семенівка, Полтавська область
Семенівський районний суд Полтавської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

потерпіла ОСОБА_4 ,

обвинувачена ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Семенівського районного суду Полтавської області кримінальне провадження № 0000318, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Прага, Чеська Республіка, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, не одружена, освіта середня,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_5 31.08.2016 близько 21 год.00 хв. перебувала у одній із кімнат будинку Г.М.Солод за адресою АДРЕСА_2 , де розпивала спиртні напої. Після закінчення розпивання спиртного ОСОБА_5 вийшла із будинку на подвір`я, де на підвіконнику виявила мобільний телефон Nokia 130 Dual SIM червоного кольору, який належить ОСОБА_4 .
Після цього ОСОБА_5 , маючи прямий умисел, спрямований на таємне викрадення мобільного телефону, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, скориставшись тим, що її ніхто не бачить, шляхом вільного доступу таємно викрала зазначений мобільний телефон та покинула місце вчинення кримінального правопорушення і розпорядилася викраденим на власний розсуд.
Внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 заподіяла ОСОБА_4 матеріальну шкоду (збитки) у сумі 593,00 грн (згідно висновку товарознавчої експертизи від 08.09.2016).
Зазначеними діями обвинувачена ОСОБА_5 вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачена і потерпіла підтвердили, що 19.09.2016 між ними укладено угоду про примирення. Просили суд затвердити угоду.
Прокурор вважав можливим затвердити угоду, вказавши що вона відповідає вимогам закону, та призначити обвинуваченій узгоджене покарання.
Одним із рішень, яке може бути прийняте судом у підготовчому судовому засіданні, є, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, затвердження угоди.
Вирішуючи у порядку ст. 474 КПК України питання можливості затвердження угоди про примирення від 19.09.2016, укладеної між підозрюваною і потерпілою, суд встановив таке.
В угоді сформульовано обвинувачення ОСОБА_5 та його правова кваліфікація, які за змістом повністю відповідають зазначеному обвинуваченню, пред`явленому ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні. Сторони угоди погодили, що правовою кваліфікацією обвинувачення є таємне викрадення чужого майна, тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.
Сторони угоди узгодили покарання обвинуваченої у виді 100 годин громадських робіт.
Угодою передбачено та роз`яснено наслідки її укладення і затвердження, у т.ч. обмеження права оскарження вироку, який може бути ухвалено за наслідками розгляду та затвердження угоди судом, наслідки невиконання угоди.
Злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості. Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо злочинів середньої тяжкості.
Обвинувачена ОСОБА_5 у судовому засіданні просила вказану угоду затвердити, повідомила, що дійсно викрала телефон у потерпілої, просила потерпілу пробачити її за вчинене; надала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.
Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні просила вказану угоду затвердити, підтвердила, що викрадений телефон їй повернуто, потерпіла не має претензій майнового або немайнового характеру до обвинуваченої.
В угоді зазначено, що потерпілому повернуте викрадене майно, що потерпілий не має претензій до обвинуваченого.
Потерпіла, обвинувачена, прокурор у судовому засіданні ствердили, що під час укладення угоди дотримано відповідні вимоги і правила законів України, просили суд затвердити угоду про примирення, призначивши обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.
Суд шляхом опитування сторін угоди про примирення переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, цілком розуміє права обвинуваченого, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Суд встановив, що зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України. Відтак, оскільки умови угоди про примирення відповідають вимогам КПК України, КК України, учасники судового провадження вказали на можливість затвердження судом угоди, суд робить висновок про наявність достатніх правових підстав для затвердження угоди про примирення від 19.09.2016.
Обвинувачена є здоровою, на обліку у психіатра або нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, несудима.
Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд робить висновок, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 . Узгоджене сторонами угоди покарання відповідає правилам призначення покарань, передбаченим КК України.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.
За таких обставин суд вважає доведеним, що обвинувачена ОСОБА_5 вчинила щодо потерпілої ОСОБА_4 злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна, за який обвинуваченій слід призначити узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді 100 годин громадських робіт.
Речові доказ мобільний телефон залишити потерпілій, якій телефон передано раніше на зберігання.
Види та розмір процесуальних витрат не встановлено.
Запобіжний захід щодо обвинуваченої не обирався, клопотання про його застосування не надходило.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 371, 373-376, 392-395, 468, 469, 471, 473-475, 532 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 19.09.2016 між потерпілою ОСОБА_4 і підозрюваною ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України, за яким призначити їй покарання, узгоджене сторонами угоди про примирення від 19.09.2016, у виді ста годин громадських робіт.
Речовий доказ мобільний телефон Nokia 130 Dual SIM червоного кольору повернути (залишити) потерпілій ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Семенівський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1