АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1609/6011/12 Номер провадження 11/786/17/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:
Головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8
апелянта ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві кримінальну справу за апеляцією ОСОБА_9 на постанову Київського районного суду м. Полтави від 24 лютого 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цією постановою відмовлено в клопотанні засудженого ОСОБА_9 про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження вироку Київського районного суду м. Полтави від 30.10.2009 щодо нього, та ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 17.02.2015, прийнятої за наслідками апеляційного перегляду вироку місцевого суду.

Своє рішення суд мотивував тим, що клопотання про касаційне оскарження указаних судових рішень ОСОБА_9 було подано 25.05.2015 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження та без обґрунтування причини пропуску такого строку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 просить постанову місцевого суду скасувати та постановити нову, якою відновити пропущений строк і визнати касацію такою, що підлягає розгляду. На обґрунтування своїх вимог доводить, що оскаржуване рішення постановлене з істотним порушенням процесуального законодавства, насамперед є невмотивованим, у ньому немає ні обставин, на які він посилався, ні логічних висновків з яких саме причин суд не взяв їх до уваги, а сам предмет розгляду указаний не вірно. Суд указав, що ніби то клопотання подано з пропуском строку на касаційне оскарження, а це суперечить нормам КПК, які не визначають строку подання клопотань. Натомість, апелянт вважає, що строк на касаційне оскарження вироку місцевого суду та ухвали колегії суддів апеляційного суду фактично не пропустив, оскільки скарги подавав вчасно, але не дотримався усіх передбачених для цього вимог КПК.

Заслухавши доповідача, виступи ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_6 на підтримання поданої апеляції, потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які висловили свої заперечення з привожу поданої апеляції, думку прокурора ОСОБА_5 про невідповідність судового рішення нормам процесуального законодавства та необхідність направлення справи на новий судовий розгляд, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст.370КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та мотивованим. Це випливає з конституційного принципу законності (пункт 1 частини третьої статті 129 Конституції України), норми якого були імплементовані і у попередньому КПК України 1960р. (ст.323КПК), за правилами якого розглядалася дана справа.

За змістом роз`яснень п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України 2003 р. N 8 Про практику застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві, порушення вимог статей 332-335 КПК України при складанні вироку чи інших рішень за результатами розгляду справи, може бути підставою для його скасування.

Судове рішення є законним, якщо воно ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для кримінального провадження, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Обґрунтованість судового рішення полягає у правильності встановлення фактичних обставин справи та правильній оцінці доказів.

Для ухвалення обґрунтованого рішення суду необхідно правильно визначити обставини, які слід встановити для законного вирішення справи, а також оцінити докази щодо цих обставин.

Предмет доказування визначається відповідно до норм матеріального права (або процесуального права, якщо вирішується процесуальне питання), які регулюють спірні відносини. Правильне та повне визначення предмету доказування це необхідна умова ухвалення обґрунтованого судового рішення.

У судовому рішенні за результатами розгляду справи обов`язково повинен бути дотриманий і критерій переконливості. Для встановлення обставин у справі при її вирішенні необхідно, щоб докази однієї сторони переконували у наявності цих обставин більше («Поза розумним сумнівом»), ніж докази іншої сторони переконували у протилежному.

Верховенство права як принцип судочинства визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту. Справедливим та ефективним повинен бути як судовий процес, так і результат судочинства.

Перевіркою матеріалів кримінальної справи встановлено, що 6 жовтня 2015року ОСОБА_9 подав до Київського районного суду м.Полтави клопотання про поновлення строку пропущеного з поважних причин на подання касаційної скарги на вирок цього ж суду від 30.10.09р. відносно нього та апеляційну ухвалу від 17.02.2015р., якою вирок був частково змінений.

Із змісту клопотання та письмових доповнень до нього слідує, що Білокінь обґрунтовував своє клопотання долученими до нього та наявними у справі документами і письмовими доказами, посилаючись зокрема на те, що в установлений законом строк він двічі намагався оскаржити судові рішення до касаційної інстанції, але у першому випадку постановою ВССУ від 25.03.15р., яку він отримав лише 13.05.15р., його скаргу було повернуто через відсутність належним чином завірених підтверджуючих документів - копій рішень, а другу - відсутність підпису на скарзі, причому і другу постанову вищого суду, датовану 22.06.15р. отримав з запізненням 11 липня 2015р.

Указуючи, що 22 травня 2015року, коли відправляв скаргу вдруге, він дійсно забув підписати її, апелянт підкреслював, що у цей же день він паралельно зареєстрував у Київському райсуді м.Полтави і клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку, яке суд не розглянув його по суті, а разом зі скаргою неправомірно направив до ВССУ. У подальшому у розгляді цього клопотання місцевий суд на порушення вимог ст.353КПК України відмовив взагалі

Проте належної перевірки, а також ніякої оцінки вагомості цих доказів, як того вимагає процесуальний закон, суд у своєму рішенні не надав, жодних висновків про поважність чи неповажність пропуску Білоконем строку на касаційне оскарження, що і було предметом судового розгляду, не зробив, та не указав навіть обставин, внаслідок яких скаржник втратив строк на подання касаційної скарги.

Замість цього у мотивувальній частині постанови суд виклав тільки короткий зміст резолютивних частин вироку і апеляційної ухвали, тобто тих рішень, які намагався оскаржити Білокінь у касаційному порядку, та відмовив йому у задоволенні клопотання єдиною алогічною фразою, що це клопотання подано з пропуском строку на касаційне оскарження,( тоді як ст.353 КПК 1960р. не визначає ніякого строку на подачу клопотань) та тез обґрунтування поважності пропуску такого строку, що суперечить матеріалам справи.

Отже оскаржуване судове рішення слід визнати неправосудним, оскільки воно необґрунтоване і незаконне, та є не зрозумілим, на що слушно вказується у апеляції, а доводи клопотання засудженого ОСОБА_10 по суті залишилися не розглянутими.

Статтею 367КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є, окрім іншого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1ст.370 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За викладених вище обставин колегія суддів також вважає, що недотримання місцевим судом процесуального законодавства щодо змісту судового рішення, його законності, обґрунтованості і вмотивованості, призвело до ухвалення необґрунтованого судового рішення, яке не узгоджується з нормами процесуального права, у зв`язку чим постанова суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Під час нового розгляду з дотриманням процесуального законодавства слід ретельно перевірити усі обставини, на які покликався ОСОБА_11 як на підстави поважності пропуску строку на касаційне оскарження, дати оцінку усім доказам, включаючи як аргументи сторони захисту так і потерпілих, та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 365, 366, 374 КПК (в ред. 1960 р.) України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити часткового.

Постанову Київського районного суду м. Полтави від 24 лютого 2016 року про відмову в клопотанні ОСОБА_9 про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Київського районного суду м. Полтави від 30.10.2009 щодо нього, та ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 17.02.2015р. скасувати.

Справу повернути на новий судовий розгляд до Київського районного суду м. Полтави в іншому складі суду.

С У Д Д І : ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3 (підпис) (підпис) (підпис)
Згідно з оригіналом Суддя: ОСОБА_2 .