Справа № 138/2623/16-к
Провадження №11-кп/772/1306/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19 серпня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янка Черкаської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, засудженого вироком Апеляційного суду Черкаської області від 23 листопада 2007 року за ст. 187 ч. 4, ст. 15 ч. 2, ст. 115 ч. 2 п. 1, 6, 12 КК України, ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 29 березня 2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 17 травня 2007 року по 26 лютого 2008 року відповідно до ст. 72 ч. 5 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_7 відбуває покарання у виді позбавлення волі за вироком Апеляційного суду Черкаської області від 23 листопада 2007 року в Могилів-Подільській ВК (№ 114).

Засуджений ОСОБА_8 звернувся до суду першої інстанції з заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки він відбув 3/4 строку призначеного судом покарання і підпадає під дію ст. 81 КК України.

За результатами розгляду даного клопотання суд першої інстанції відмовив у його задоволенні з огляду на те, що дані на особу засудженого ОСОБА_7 свідчать, що своєю поведінкою він не довів своє виправлення.
Не погодившись з рішенням суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та вирішити питання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Вважає, що для звільнення є всі підстави, оскільки він став на шлях виправлення, має заохочення та незначні порушення. Його мати проживає одна та потребує допомоги.
Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення її без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений Апеляційним судом Черкаської області 23 листопада 2007 року за 187 ч. 4, ст. 15 ч. 2, ст. 115 ч. 2 п. 1, 6, 12 КК України до 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна. З 16 лютого 2012 року покарання відбуває у Могилів-Подільській ВК (№114).
За даними установи відбування покарання засуджений характеризується посередньо, п`ять разів порушував установлений порядок відбування покарання та п`ять разів заохочувався правами начальника установи. Засуджений ОСОБА_7 підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу брати відмовляється, а якщо бере, то лише формально, у роботі самодіяльних організацій та у виховних заходах участі не приймає. В установі не працевлаштований у зв`язку з відсутністю виробничих потужностей та відсутністю відповідної спеціальності.

Відповідно до протоколу № 7 від 10 березня 2016 року рішенням комісії Могилів-Подільської ВК (№ 114) ОСОБА_7 відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким у зв`язку з тим, що останній не став на шлях виправлення. З цієї ж причини ОСОБА_7 ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 8 квітня 2016 відмовлено в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Зваживши на усі вищезазначені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, а тому не підлягає умовно-достроковому звільненню.

При вирішенні питання про застосування щодо особи умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, вирішальним фактором є не лише факт відбування ним встановленої частини покарання, а виправлення засудженого.

Поведінка ОСОБА_7 під час відбування покарання свідчить про те, що він не зробив для себе належних висновків та призначене покарання на даний момент не досягло своєї мети виправлення засудженого.

Доводи апелянта перевірені судом та оцінені в сукупності з матеріалами провадження та обґрунтовано відкинуті.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною, належним чином обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст. 405, 407 КПК України, суд

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19 серпня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Апеляційного суду Черкаської області від 23 листопада 2007 року без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим ОСОБА_7 з дня отримання копії судового рішення.

Судді: (підпис)
Згідно оригіналу. Суддя: