Справа № 296/2032/16-к
Вирок
Іменем України
08 липня 2016 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Житомирі криміналь¬не провадження № 0005576, по якому обвинувачується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Житомира, громадянин України, освіта середня спеціальна, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрований за адресою в АДРЕСА_1 , проживаючий в АДРЕСА_2 , раніше судимий, останній раз 18.09.2012 року Корольовським районним судом м. Житомира за ст.309 ч. 2, 71 КК України на 3 роки позбавлення волі; 04.08.2014 року звільнений Ізяславським районним судом Хмельницької області на підставі ст. 1 п.»в» Закону України «Про амністію у 2014 році»,

у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У невстановлений слідством день та час, при невстановлених слідством обставинах та місці, ОСОБА_4 незаконно повторно придбав наркотичний засіб, після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне повторне зберігання наркотичного засобу без мети збуту. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб переніс рослини маку до будинку АДРЕСА_3 та таким чином повторно незаконно придбав наркотичний засіб, після чого повторно незаконно зберігав його у вказаному місці до 15 години 30 хвилин 17.11.2015 року та при собі у пакеті, до 16 години 00 хвилин 17.11.2015 року.

17.11.2015 року близько 16 години 00 хвилин за адресою: м. Житомир, пров. Тютюновий, 7 працівниками поліції в ході огляду місця події у ОСОБА_4 виявлено та вилучено пакет, у якому знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб макова солома масою 170, 575 грама (у перерахунку на суху речовину).

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст.309 КК України, як незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вчиненого повторно.

17.06.2016 року між прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні № 0005576 та підозрюваним ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 309 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді 3 років позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки . Згідно зі ст. 76 КК України із покладанням на обвинуваченого обов`язків, передбачених п.2 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції; п.3 повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, п.4 періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчій інспекції.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч.2 ст.309 КК України, за яким належить призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 472, 474 та 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 17.06.2016 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити ОСОБА_4 за ч.2 ст.309 КК України узгоджене сторонами покарання 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання якщо він протягом іспитового строку терміном 2 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до п. 2, 3, 4 статті 76 КК України : не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів в сумі 614 гривень 40 копійок.

Речові докази : наркотичну речовину, яка зберігається у камері зберігання речових доказів ГУ НП в Житомирській області - знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд міста Житомира шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1