АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1284/16 Справа № 192/1807/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2016 рокущодо

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Ситне-Щелканове, Московської області, Російська Федерація, відбуває покарання в Солонянській виправній колонії № 21, засудженого вироком Довгінцевського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 06 жовтня 2010 року за ч. 2 ст. 186, ч.ч. 1, 2 ст. 187, ст. 395, ст.70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, -
у провадженні за заявою засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Матеріали провадження розглянуто за участю: прокурора ОСОБА_7

в режимі відеоконференції засудженого ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_8 ,

В с т а н о в и л а :

Вироком Довгінцевського районного суду м.Кривий Ріг Дніпропетровської області від 06 жовтня 2010 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 186, ч.ч. 1, 2 ст. 187, ст. 395, ст.70 КК Українидо 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання - 24.11.2009 року. Кінець строку - 22.11.2016 року. 24.03.2015 року засуджений ОСОБА_6 відбув 2/3 частини строку покарання.

13 квітня 2016 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до Солонянського районного суду Дніпропетровської області із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвалою суду від 21 квітня 2016 року було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відповідно до ст. 81 КК України.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що засуджений ОСОБА_6 за весь період відбування покарання має 6 стягнень за порушення режиму утримання, характеризується посередньо, приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, приймає участь в роботі самодіяльних організацій, в реалізації програм диференційованого виховного впливу «Творчість» «Повернення». Але не зважаючи на таку соціальну активність засудженого, враховуючи наявність стягнень, та посередню характеристику засудженого, суд не визнав поведінку засудженого сумлінною та що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом при ухваленні рішення не було враховано, що він протягом відбування покарання допустив порушення режиму відбування покарання, за що мав 6 стягнень, які погашені за впливом часу та 4 заохочення. Приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу «Творчість» «Повернення», на даний час є головою ради колективу відділення №10, одружився в колонії у 2014 році.
Вислухавши пояснення засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_6 , прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги засудженого, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду вважав законною та обґрунтованою та просив залишити її без змін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 81 КК України підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведення засудженим свого виправлення. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці за весь період перебування у виправній установі.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Із матеріалів провадження з особовою справою та звукозапису судового розгляду вбачається, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув заяву засудженого ОСОБА_6 , дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений умовно-достроково.
В ході перевірки матеріалів провадження встановлено, що згідно довідки про заохочення та стягнення, всі стягнення, які мав ОСОБА_6 за період відбування покарання в колонії, погашені.

При цьому, суд, приводячи дані, які характеризують особу ОСОБА_6 обґрунтовано привів в ухвалі, щ засуджений в колонії працевлаштований не постійно, до праці ставиться посередньо, дані, що характеризують його також посередні.
Суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що не зважаючи на соціальну активність засудженого -бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, створення родини, - поведінку засудженого не можна визнати сумлінною і що на даний час він не довів свого виправлення.
Всебічно і повно дослідивши обставини справи, суд обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
При цьому колегія керується і положенням ст. 9 ч. 1 п. 1 КВК України, відповідно до якого неухильне додержання правил поведінки, які передбачені для засуджених є обов`язком засуджених, тому погашеність стягнень щодо ОСОБА_6 є лише одним з критеріїв, які в сукупності з іншими обставинами можуть бути підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення, а ОСОБА_6 не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
Колегія суддів, перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 та враховуючи дані про нього станом на день постановлення ухвали судом першої інстанції, не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 .
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 537-539 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2016 рокущодо ОСОБА_6 про відмову в застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: