№ 336/4702/16-к
Пр. 1-кп/336/360/2016
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, батька дитини, ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, який зареєстрований і мешкає в АДРЕСА_1 , несудимого,

за ч. 1 ст. 408 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений вчинив злочин проти встановленого порядку несення військової служби за таких обставин.

ОСОБА_4 , який проходив військову службу відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року і на підставі наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 01.08.2014 року входив до складу цієї частини на посаді механіка взводу матеріально-технічного забезпечення третього гаубичного артилерійського дивізіону, в порушення вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до яких військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України, законів України, військової присяги, статутів, наказів та розпоряджень, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, за дозволом на звільнення звертатися до свого безпосереднього начальника, виїзд за межі гарнізону здійснювати лише з дозволу командира військової частини, отримавши відпустку на строк з 9 жовтня по 23 жовтня 2014 року, з метою ухилення від військової служби не з`явився з відпустки за місцем служби, яку проходив за адресою: АДРЕСА_2 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав винуватість у вчиненні незаконних дій проти встановленого порядку несення військової служби.

Щодо обставин інкримінованого йому кримінально караного діяння пояснив, що проходив військову службу, будучи призваним за мобілізацією, з 2 серпня 2014 року у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , під час якої отримав право на відпустку. До місця проходження служби повинен був повернутися 23 жовтня 2014 року, але навмисно не зробив цього, оскільки під час відпустки напередодні зимового сезону не встиг впоратися з господарством, що веде за місцем проживання разом з матір`ю, яка саме в той час захворіла і потребувала стороннього догляду. Крім того, в цей період разом з ним проживав його малолітній син, з матір`ю якого обвинувачений перебуває у розлученні. Згодом, коли всі господарські справи були завершені, йому було страшно повертатися до частини через побоювання, що його візьмуть під варту. Коли до нього додому надійшла повістка з військової прокуратури, він одразу ж з`явився для проведення слідчих дій в цьому кримінальному провадженні.

У вчиненні злочину щиро розкаявся. Пояснив, що повністю усвідомив протиправність вчиненого.

Зі згоди учасників кримінального провадження в силу ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази щодо обставин, які ніким не оспорюються, при з`ясуванні обставин справи не досліджувалися, при цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники провадження ці обставини, чи добровільна їх позиція, а також роз`яснив наслідки дослідження доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України і переконався в правильності усвідомлення ними цих наслідків.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 408 КК України як дезертирство, тобто нез`явлення військовослужбовця з відпустки на службу з метою ухилитися від військової служби.

При призначенні покарання суд виходить із ступеня тяжкості вчиненого діяння, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

ОСОБА_4 вперше скоїв кримінально каране діяння середньої тяжкості.

У вчиненому обвинувачений щиро покаявся, активно сприяв суду у встановленні фактичних обставин справи.

Перелічені обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого, і не вбачає обставин, що обтяжують його покарання.

Сукупність згаданих пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин, відомості про особу винного, який має постійне місце проживання, де мешкає з непрацездатною за віком матір`ю, є батьком малолітньої дитини, соціально зайнятою особою, до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується за місцем служби, дають суду підстави для призначення мінімального покарання у вигляді позбавлення волі, передбаченого санкцією частини статті обвинувачення, що, на думку суду, не зашкодить реалізації цілей покарання.

З описаних міркувань суд знаходить за можливе звільнення винної особи від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Відомостей про речові докази, як і про процесуальні витрати в провадженні, суду не надано.

У зв`язку з тим, що учасники кримінального провадження не клопочуться про обрання запобіжного заходу, враховуючи належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд не знаходить підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, що передбачений ч. 1 ст. 408 КК України, та призначити покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити, якщо обвинувачений протягом іспитового строку тривалістю в один рік не скоїть нового злочину і виконає покладені на нього в силу ст. 76 КК України обов`язки з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації; повідомляти кримінально-виконавчій інспекції про зміни в місці проживання та роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1