УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №279/4305/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.82 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 листопада 2016 року м. Житомир
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
засудженого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Коростенського місьрайонного суду Житомирської області від 22 вересня 2016 року,-
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Коростенського місьрайонного суду Житомирської області від 22 вересня 2016 року ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні його клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким перебування в арештному домі.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати. Задовільнити його клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. Посилається на те, що характеристика, яку надала адміністрація КВК № 71 є неправдивою. З початку строку покарання він почав перевиховуватися, отримав декілька заохочень, немає жодного стягнення за весь період відбування покарання, здобув професію та підвищив кваліфікацію, змінив своє ставлення до життя та переглянув життєві цінності, відбув ? строку покарання. Від праці не відмовлявся, як це зазначено у характеристиці. На той час він знаходився на лікуванні, оскільки в нього був інсульт.
Заслухавши доповідь судді, засудженого, який підтримав доводи апеляційної скарги, думку прокурора, про залишення ухвали суду без зміни, перевіривши судове рішення відповідно до вимог ст. 404 КПК України в межах апеляційної скарги, колегія судді вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч.3, п.3 ч.4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Суд зазначених вимог закону дотримався.
Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 квітня 2011 року ОСОБА_7
засуджено за ч.3 ст. 187 КК України на вісім років позбавлення волі із конфіскацією всього особистого майна. Рішенням Апеляційної комісії ДПтС України ОСОБА_7 переведений із звичайних жилих приміщень колонії максимального рівня безпеки до колонії середнього рівня безпеки. Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 лютого 2016 року ОСОБА_7 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 11 січня 2011 року по 14 липня 2011 року. Початок строку відбуття покарання 11 січня 2011 року, кінець строку 08 липня 2018 року. 2/3 строку відбув 08 листопада 2015 року. ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину. За весь період відбування покарання порушень умов тримання не допускав, має вісім заохочень. На виробництві колонії непрацевлаштований, та як не бажає, на заходи виховного характеру не завжди реагує належним чином, вимоги адміністрації виконує тільки під її контролем, каяття з приводу вчиненного злочину не проявляє. Рішенням комісії Коростенської виправної колонії №71 від 26 травня 2016 року, ОСОБА_7 , відмовлено в направленні матеріалів до суду про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, так як він не став на шлях виправлення.
Наведені обставини, судом першої інстанції були досліджені і враховані при прийнятті рішення.
Суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, так як ОСОБА_7 не довів, а судом не встановлено, що він став на шлях виправлення.
Доводи ОСОБА_7 , що він від праці не відмовлявся, як це зазначено у характеристиці, що на той час знаходився на лікуванні, оскільки в нього був інсульт є безпідставними, так як відповідно до актів від 16 березня 2016 року та 01 липня 2016 року, ОСОБА_7 , двічі було запропоновано працевлаштуватися на добровільних засадах днювальним відділення або на інших оплачуваних виробничих процессах установи (а.п.12-13). Крім того, згідно з витягу з медичної карти засудженого, ОСОБА_7 , за період відбування покарання у Коростенській ВК №71 перебував на лікуванні: з 04 по 18 грудня 2015 року, з 02 по 15 березня 2016 року, з 08 квітня по 06 травня 2016 року (а.п.25).
За наведених обставин доводи ОСОБА_7 про наявність даних, які дають підстави для заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким є безпідставними.
Враховуючи, що відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими та іншими особами, колегія суддів не знаходиться підстав для задоволення апеляційної скарги.
Куруючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Коростенського місьрайонного суду Житомирської області від 22 вересня 2016 року щодо нього без зміни.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: