Справа № 367/4643/16-к
У Х В А Л А
24 червня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 368 КК України, -

в с т а н о в и в:
До Ірпінського міського суду з Прокуратури Київської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 23.10.2015 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №000495, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 368 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявила про відповідність обвинувального акту вимогам закону та у зв`язку із цим можливість призначення його до розгляду.

Захисник заявив клопотання про повернення прокурору обвинувального акту, оскільки він не відповідає вимогам закону. Обвинувачений підтримав клопотання захисника.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Також у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.12 № 223-1430/0/4-12 зазначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному, до нього не долучено передбачені законом додатки.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, в тому числі, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною першою статті 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваному він вважається офіційно письмово повідомлений про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 20.04.2006р. у справі І.Н. та інші проти Австрії, п.34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому(рішення від 01.03.2001р. по справі «Даллос проти Угорщини, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54).

Вивчивши обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 23.10.2015 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №000495, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 368 КК України, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, оскільки він містить у собі не зрозумілий та суперечливий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та не містить у собі належним чином сформульованого, зрозумілого обвинувачення.

Так, в обвинувальному акті при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення зазначено, що ОСОБА_5 було призначено на посаду начальника Бучанського відділення поліції Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області 07.11.2015 р. В той же час, вказується, що в серпні 2015 року ОСОБА_5 , який є начальником Бучанського відділення поліції Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області, звернувся до ОСОБА_6 з вимогою збувати наркотичні засоби.

Крім того, при цьому не вказано в якому місті і в який спосіб ОСОБА_5 звертався до ОСОБА_6 .

Після цього, в цьому ж абзаці, є таке речення: «За умови реалізації злочинного умислу ОСОБА_5 дані особи будуть затримані працівниками правоохоронних органів з метою вимагання в подальшому одержанні від таких осіб неправомірної вигоди за не притягнення їх до встановленої законом кримінальної відповідальності, пов`язаного із незаконним обігом наркотичних (психотропних) речовин, невжиття заходів по виявленню кримінальних правопорушень, а також не складанню жодних процесуальних документів про виявлений злочин, що в свою чергу, призведе до укриття від реєстрації в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, та подальшої реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань».

Однак, таке речення в контексті абзацу є незрозумілим, оскільки не зазначено чи про такі обставини була домовленість між ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , чи це був лише умисел ОСОБА_5 .

Також міститься такий абзац: «Так, перебуваючи в службовому кабінеті ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_5 та невстановленими органом досудового розслідуванням особами (матеріали відносно яких виділені в окремі провадження), маючи на меті незаконне збагачення за рахунок одержання неправомірної вигоди особи жіночої статі за не притягнення її до встановленої законом кримінальної відповідальності, пов`язаного із незаконним обігом наркотичних (психотропних) речовин, не вжиттю заходів по виявленню кримінальних правопорушень, не оформленню (документально) належним чином, в установленому законом порядку, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінальних правопорушень, а також не складанню жодних процесуальних документів про виявлений злочин, під час спілкування з ОСОБА_6 дізнався у останнього необхідну йому інформацію про особу жіночої статі, її зовнішність, вік, місце проживання, стиль життя, близьких осіб, матеріальне становище, а також про кількість психотропної речовини «амфетаміну», місця його передачі».

З даного речення є незрозумілим, хто саме, маючи на меті незаконне збагачення за рахунок неправомірної вигоди, під час спілкування з ОСОБА_6 дізнався у останнього необхідну йому інформацію про особу жіночої статі, - це ОСОБА_6 , ОСОБА_5 чи хтось із невстановлених осіб. До того ж, незрозуміло про яку саме особу, її прізвище, ім?я та по батькові була отримана інформація.

Далі вказано, що ОСОБА_5 , перебуваючи в своєму службовому кабінеті, дістав зі свого одягу пачку з під цигарок, в якій знаходилась порошкоподібна речовина рожевого кольору в прозорому безбарвному полімерному пакеті, загорнута у фольгу, ззовні схожа на психотропну речовину, яку ОСОБА_5 придбав у невстановлених слідством осіб, у невстановлений час та місці, яку зберігав у невстановленому досудовим розслідуванням місці, передав її ОСОБА_6 , яку останній мав збути наркозалежній особі жіночої статі.

Однак, залишається незрозумілим звідки саме, з якого предмету одягу, ОСОБА_5 дістав пачку з під цигарок, та яка марка таких цигарок.

Не вказано також кому була ззовні схожа психотропна речовина на ту, яку ОСОБА_5 придбав у невстановлених слідством осіб, у невстановлений час та місці.

Незрозумілим залишається вказівка на те, що цю психотропну речовину ОСОБА_5 зберігав у невстановленому досудовим розслідуванням місці, коли перед цим була вказівка на те, що він дістав її зі свого одягу.

Не зазначено також якій саме особі жіночої статі ОСОБА_6 повинен був збути психотропну речовину.

Не зрозуміло чому вказується, що ОСОБА_7 було затримано невстановленими особами, хоч при цьому зазначається, що вони є працівниками Бучанського відділення поліції Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області.

Крім того, не вказано яке саме місце зустрічі було запропоновано ОСОБА_8 для передачі неправомірної вигоди.

До того ж, у формулювання обвинувачення повністю скопійовано виклад фактичних обставин кримінального провадження, але при цьому повністю відсутнє формулювання обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. В обвинувальному акті лише міститься правова кваліфікація дій ОСОБА_5 .

Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується, в тому числі, у перевезенні з метою збуту психотропної речовини у великому розмірі. В той час як в самому обвинувальному акті відсутні будь-які вказівки на факти, обставини чи опис вчинення такого злочину.

Отже, у зв`язку із наведеним обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України і підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

В судовому засіданні судом було поставлено на обговорення питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки такий строк спливає 24.06.2016 р.

Прокурор вважала, що слід продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , оскільки продовжують існувати ризики, які були враховані при обранні йому такого запобіжного заходу.

В судовому засіданні захисник заявив клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на інший, не пов`язаний із триманням під вартою. Обвинувачений підтримав клопотання захисника.

Заслухавши думку учасників провадження, вивчивши обвинувальний акт і додані до нього документи, суд дійшов висновку, що клопотання захисника не підлягає задоволенню, а строк тримання під вартою обвинуваченого слід продовжити, виходячи з таких підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що під час досудового провадження обвинуваченому ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, дія якого закінчується 24.06.2016 р.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд вважає, що залишаються ризики, які спонукають суд продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою, а саме: перебуваючи на волі, він зможе впливати на свідків, невстановлених досудовим розслідуванням осіб, разом з якими вчиняв дії, зазначені в обвинувальному акті.

З цих же підстав суд відмовляє в задоволенні клопотання захисника.

Крім того, захисник в судовому засіданні заявив відвід прокурору, оскільки існує кримінальне провадження щодо неї за дії, які вона вчинила під час здійснення даного кримінального провадження. Обвинувачений підтримав відвід свого захисника.

Прокурор вважала відвід безпідставним, вказувала, що на це немає жодних підстав.

Заслухавши думки сторін, суд дійшов висновку, що відвід прокурору не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Однак, суду не було надано доказів того, що прокурор ОСОБА_3 , її близькі родичі чи члени її сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в її неупередженості.

Є безпідставним посилання захисника на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 03.06.2016 р., оскільки така ухвала не стосується прокурора ОСОБА_3 .

Отже, виходячи із наведеного, не вбачається підстав для відводу прокурора.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 291, 314,331 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
Повернути прокурору для усунення недоліків обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному 15.01.2016 р. в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №000495 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 368 КК України.

Зазначені в ухвалі недоліки обвинувального акту прокурору усунути протягом 15 днів.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою діє з 24.06.2016 р. по 22.08.2016 р.

Відмовити у задоволенні відводу прокурору ОСОБА_3 .

На ухвалу в частині повернення обвинувального акту може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд на протязі семи днів з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали буде складено у строк до п`яти днів і проголошено 29.06.2016 р. о 08 год 30 хв.
Суддя: ОСОБА_1