Справа №505/1239/16-к
Провадження №1-кп/505/108/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.07.2016 року Котовський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю:
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №-0000019 від 05.01.2016 року з угодою про примирення між потерпілим та підозрюваним, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Станіславка, Котовського району Одеської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з неповною середньою освітою, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
31.03.2016р. до Котовського міськрайонного суду Одеської області в порядку ст.291 КПК України звернувся прокурор з обвинувальним актом щодо ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, з угодою про примирення між потерпілим та підозрюваним.
ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 01.01.2016р. близько 03год. 00хв. ідучи разом з ОСОБА_4 з бару «Бар», що розташований в с.Станіславка Котовського району Одеської області, скориставшись алкогольним сп`янінням ОСОБА_4 та впевнившись в тому, що його дії залишаються непоміченими, з карману куртки ОСОБА_4 умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_4 а саме: мобільний телефон марки «Самсунг» вартістю 1884 гривень 00 копійок, чим завдав матеріальну шкоду потерпілому на вищевказану суму.
Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна.
На підставі ч.1 ст.474 КПК України до суду разом із обвинувальним актом надійшла угода про примирення від 30.03.2016р. укладена між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 згідно з умовами якої, підозрюваний ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у зазначеному діянні і моменту оголошення про підозру сприяв розслідуванню кримінального провадження, сторони погоджуються на призначення ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 гривень.

Угода містить посилання сторін на усвідомлення ними наслідків укладення і затвердження угоди, передбачених ст.473 КПК України, а також наслідків невиконання угоди про примирення, що передбачені ст.476 КПК України.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

В судовому засіданні ОСОБА_5 визнав себе винним у вчиненні даного кримінального правопорушення. Шляхом опитування він повідомив суд про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про примирення, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення та затвердження угоди про примирення, просив указану угоду з потерпілим затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання у виді штрафу.

Потерпілий ОСОБА_4 також не заперечував проти укладення угоди з підозрюваним, і розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди про примирення, підтвердив суду, що не має до підозрюваного матеріальних та моральних претензій.

Згідно ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винним, згідно із ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Ознайомившись зі змістом угоди, перевіривши виконання вимог ст.471 КПК України, вислухавши думку учасників кримінального провадження, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін на укладення угоди, суд вбачає всі підстави для затвердження угоди та не вбачає процесуальних перешкод для її затвердження, оскільки її умови не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують нічиїх прав, свобод та інтересів, у суду немає підстав припускати неможливість її виконання обвинуваченим, наявні фактичні підстави для примирення, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом.

Перед затвердження угоди про примирення суд переконався в тому, що обвинувачений розуміє положення ч.5 ст.474 КПК України та укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим ОСОБА_4 угоди, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди про примирення та наслідки її невиконання.

Оскільки умови угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 , повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання.

Речовий доказ у кримінальному провадженні: мобільний телефон марки «Самсунг», який був переданий потерпілому на відповідальне зберігання, згідно з розпискою, підлягає залишенню у останнього за належністю.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.314, 373, 374, 468, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 30.03.2016 року, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №-0000019.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «Самсунг», який був переданий потерпілому ОСОБА_4 на відповідальне зберігання, згідно з розпискою, - залишити останньому за належністю.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Одеської області через Котовський міськрайонний суд Одеської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1