Справа № 562/1757/16-к

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 389 КК України,
В С Т А Н О В И В:
15.04.2016 року Здолбунівським районним судом Рівненської області ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді 120 годин громадських робіт за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
02.06.2016 року Здолбунівським районним підрозділом Здолбунівського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області ОСОБА_4 були роз`ясненні умови та порядок відбування покарання, а також його обов`язки передбаченні вимогами ч. 1 ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України з подальшим направленням до Бущанської сільської ради для відбуття покарання у вигляді громадських робіт терміном 120 годин, призначеного вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області.
Розпорядженням голови Бущанської сільської ради №24 від 03.06.2016 року ОСОБА_4 прийнятий для проходження громадських робіт та цього ж дня ознайомлений з планом - графіком виходу на роботу у червні 2016 року відповідно до якого він мав відпрацювати 72 години громадських робіт, однак ОСОБА_4 жодного дня на громадські роботи не з`явився. Крім того, у відповідності ч. 1 ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України засудженому ОСОБА_4 02.06.2016 року встановлено дні явки для реєстрації «перший та третій понеділок кожного місяця», однак 06.06.2016 року, 04.07.2016 року ОСОБА_4 для реєстрації до КВІ не з`явився та будь-якої інформації про причини не виходу на громадські роботи та неявки до КВІ не повідомив.
Засуджений ОСОБА_4 мав приступити до відбування покарання за вироком суду з 03.06.2016 року, однак згідно повідомлень Бущанської сільської ради від 13.06.2016 року для відбування покарання не з`явився взагалі.
Станом на 14.07.2016 року засуджений ОСОБА_4 не відпрацював жодної години з призначеного покарання у вигляді 120 годин громадських робіт, чим повністю, умисно, ухилявся від виконання призначеного покарання за вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 15.04.2016 року.
Невідбута частина покарання ОСОБА_4 становить 120 годин громадських робіт.
29 липня 2016 року в м. Здолбунів між обвинуваченим ОСОБА_4 за участі його захисника ОСОБА_5 та прокурором Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_6 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 470, 472 КПК України.
Згідно даної угоди, прокурор Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 389 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному злочині.
Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 389 КК України у виді арешту строком один місяць. Остаточне покарання ОСОБА_4 на підставі ст. ст. 71, 72 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 15.04.2016 року у виді арешту строком на 1 місяць 15 днів. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені частиною 2 статті 473 КПК України, та наслідки її невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Розглядаючи в порядку п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ч.2 ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згідний з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.
Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Враховуючи викладене, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, захисника які не заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості, пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
Судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, а також відсутні підстави для відмови у її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.
Суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні, що ОСОБА_4 вчинив злочин невеликої тяжкості, а саме ухилення від відбування громадських робіт особою засудженою до цього покарання, а тому його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 389 КК України.
Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що за місцем проживання характеризується негативно, раніше судимий, на обліку в лікарів психіатра та лікаря нарколога не перебуває.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочину. Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.
Виходячи із викладеного, суд дійшов до висновку про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 389 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді арешту строком 1 (один) місяць.
На підставі статті 71 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 15.04.2016 року - 1 (один) місяць 15 (п`ятнадцять) днів арешту.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироку законної сили не обирати.
Строк відбування покарання рахувати ОСОБА_4 з часу приведення вироку до виконання.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1