АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 660/390/16-к
Провадження № 11-кп/791/919/16 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 187 КК України Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Херсонської області матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_7 за апеляційними скаргами першого заступника прокурора Херсонської області ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Високопільського районного суду Херсонської області від 19 липня 2016 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Благоєве, Іванівського р-ну, Одеської обл., Благоєве,громадянин України, з середньо освітою, одружений, на утриманні має неповнолітню дитину, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 10.09.1987 року Суворовським районним судом м. Одеса за ч. 3 ст.117, ч. 2 ст.118, ст.17 ч. 3 ст.117, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року), до 13 років позбавлення волі. Звільнений за відбуттям строку покарання 11.05.2000 року;

- 22.02.2002 року Суворовським районним судом м. Одеса за ч. 2 ст.187 КК України (в редакції 2001 року), до 7 років позбавлення волі. 26.11.2007 року, звільнений умовно достроково на підставі постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 16.11.2007 року, невідбутий строк покарання 10 місяців 1 день;

- 21.11.2008 року Малиновським районним судом м. Одеса за ч. 2 ст.187 КК України, ч.1 ст.71 КК України, до 9 років 3 місяців позбавлення волі. 15.04.2015 року, звільнений умовно-достроково на підставі ухвали Крижопільського районного суду Вінницької області від 07.04.2015 року на невідбутий термін покарання 2 роки 2 місяці 14 днів.

засуджений за ч. 2 ст. 187 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 4 ст. 81, ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання невідбутої частини покарння за вироком Малиновським районним судом м. Одеса від 21.11.2008 року, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна..

Постановлено стягнути ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати пов`язані із проведенням експертних досліджень на загальну суму 1 143 грн. 88 коп.

Вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Високопільського районного суду Херсонської області від 19 липня 2016 року, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, 24 лютого 2016 року, близько 22 години 10 хвилин, ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, перебуваючи поблизу пам`ятника «Жертв голодомору», біля кладовища по вул. Горького в смт Нововоронцовка Херсонської обл., умисно, із корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом застосування фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, відкрито напав на ОСОБА_12 , яка проходила по вищевказаній вулиці, застосувавши фізичне насильство, яке виразилось в її утриманні рукою за обличчя та нанесенні тілесних ушкоджень, шляхом ударів рукою по голові та обличчю, вирвав із руки останньої мобільний телефон бувший у використанні марки «Nokia» C1-01», ринкова вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1602 від 03.03.2016року, становить 387 грн. 66 коп. із сім-картою стільникового зв`язку оператора «Київстар», вартістю 25 грн. У такий спосіб спричинив потерпілій ОСОБА_12 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 6 від 30.03.2016 року, тілесні ушкодження, які є небезпечними для її життя чи здоров`я у вигляді струсу головного мозку, множинних синців, крововиливів м`яких тканин голови, обличчя, забійної рани слизової лівої щоки, що відносяться до легких тілесних ушкоджень та спричинили короткочасний розлад здоров`я. Після чого, з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадений телефон на свою користь та розпорядившись ним на свій розсуд, завдав потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 412 грн.66 коп.

Не погодившись з вироком суду перший заступник прокурора Херсонської області, обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 подали но нього апеляціні скарги.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеність вини і правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 ставить питання про скасування оскаржуваного вироку суду першої інстанції, в частині призначенного покрання, та ухвалення в цій частині нового вироку, яким призначити ОСОБА_7 покарання за за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 21.11.2008 року, остаточно призначити ОСОБА_7 покрання у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. В іншій частині вирок залишити без змін.

Апеляційна скарга прокурора мотивована доводами про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок мякості.

Зокрема, прокурор вказує, що при призначенні обвинуваченому покарання суд порушив норми матеріального права, а саме призначив обвинуваченому мяке покарання та при призначенні додаткового покарання у виді конфіскації майна, яке за санкцією ч. 2 ст. 187 КК України є обов`язковим, не вказав яка частка майна обвинуваченого підлягає конфіскації.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 ставить питання про скасування оскаржуваного вироку суду першої інстанції та закриття кримінального провадження відносно нього.

Апеляційна скарга обвинуваченого мотивована доводами про неповноту досудового розслідування та його непричетність до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Як зазначає апелянт, з показань потерпілої вбачається, що кримінальне правопорушення вчинене близько 22 години 10 хвилин, в той час, як свідок ОСОБА_13 прийшов з роботи близько 21 години, після чого вони ще вживали спиртні напої. Також помешкання ОСОБА_13 знаходиться на значній відстані від місця вчинення злочину.

Крім того, як вказує апелянт після його затримання і доставики до потерпілої для впізнання, остання повідомила, що вона його, як особу, яка вчинила на неї напад не впізнає.

Також, як зазначає апелянт визнавальні показання, дані ним під час досудового розслідуванні, зроблені ним в стані сильного алкогольно оп`янінні в результаті розпитання спиртних напоїв з працівниками поліції та їх обіцянки кваліфікууввати його дії за ч. 1 ст. 186 КК України.

Крім того, на думку апелянта, досудове розслідування було проведено не повно.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 ставить питання про скасування оскаржуваного вироку суду першої інстанції та ухвалення нового вироку, яким визнати ОСОБА_7 невинуватим та виправдати за недоведеністю його вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Апеляційна скарга обвинуваченого мотивована доводами про неповноту судового розгляду та непричетністю його підзахисного до інкримінованого кримінального правопорушення.

Так, апелянт звертає увагу на той факт, що ні сама потерпіла, ні свідок ОСОБА_14 особу, яка здійснила напад на потерпілу безпосередньо не бачили, а єдиними доказами причетності ОСОБА_7 до вчиненого кримінального правпорушення є мобільний телефон, який було вилучено під час обшуку у ОСОБА_13 , який невідомо хто приніс до його помешкання, гіпсовий зліпок з під взуття і пара чоловічих чобіт.

Крім того, апелянт звертає увагу на неповноту досудового розслідування.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу першого заступника прокурора Херсонської області та заперечував проти задоволення апеляційних скарг ОСОБА_7 та його захисника, обвинуваченого та його захисника, які підтримали власні апеляційні скарги та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши та перевіривши доводи апеляційних скарг, судова колегія вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника задоволенню не підлягають, а апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження вищевказані свідки, яких просить повторно допитати під час апеляційного розгляду провадження захисник, та матеріали, що характеризуют особу обвинуваченого, в суді першої інстанції допитані та досліджені в повному обсязі без будь яких порушень вимог КПК України, оскільки, в тому числі, в апеляційних скаргах прокурора і захисника відсутні посилання на такі обставини, а тому їх повторне дослідження порушуватиме загальні засади кримінального провадження, передбачені ст.7 ч.1 п.3, п.15 КПК України, зокрема: рівність перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості та викликати певні сумніви в упередженості суду.

Враховуючи наведене вищевказане клопотання прокурора і захисника задоволеною не підлягають.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що ніякого злочину не вчиняв. При цьому, повідомив, що дійсно того вечора, точного часу не пам`ятає, але було темно, він, після вжитого спиртного в гостях свого знайомого ОСОБА_13 , вийшов з будинку та прогулювався по вулиці сел. Нововоронцовка в напрямку річки. Під час прогулянки нікого не зустрічав. В подальшому до нього під`їхала автомашина та дільничний інспектор запропонував проїхати з ним. Він погодився та сів у машину, якою керував, як пізніше він дізнався, батько потерпілої. Його привезли до будинку, де проживає потерпіла, але вона його, як рсобу яка вчинила на неї напад не впізнала. Чому в подальшому потерпіла вказала на нього, пояснити не може.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_15 вини, висновки суду першої інстанції про доведеність його вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при зазначених у вироку обставинах та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 187 КК України, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку, належно досліджених та оцінених судом за принципами всебічності, повноти та об`єктивності, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_12 про те, що вона 24.02.2016 року близько 22 години проходячи біля пам`ятника «Жертвам голодомору», що по вул. Бериславська в смт Нововоронцовка, звернула увагу на те, що за нею на відставні 3-4 метрів йшов чоловік. Взявши телефон, годинник на якому показував 22 годину 10 хвилин, мала намір зателефонувати батькам, але в цей час чоловік, який ішов за нею, напав на неї. Рукою вирваши із її руки телефон, а другою закривши їй рот, щоб вона не змогла кричати, сказав «Пікнеш, останешся тут на кладовищі, тебе ніхто шукати не буде». При її намаганнях вирватися та втекти, невідомий, сказаши «Ну всьо», схопив її руками та повалив на землю. Знаходячись на клінах невідомий чоловік наніс їй кулаком правої руки 2-3 удари в ліву частину обличчя. В цей час вона почула голос невідомого чоловіка, який зупинився на автомашині, та крикнув невідомому «Що ти робиш?», пісоя чого той підвівся та перестрибнувши через огорожу зник на території кладовища. Коли вона виривалась, хватала невідомого чоловіка руками за штани та куртку. Штани були з джинсової тканини, а куртка типу бушлат. Коли дільничний інспектор та її батько привозили обвинуваченого, то вона перебувала в шокованому стані, від ударів боліла голова, лице опухло від побоїв, а також він нічого не говорив, тому вона не впізнала його спочатку. В підготовчому судовому засіданні, почувши голос ОСОБА_7 вона з впевненістю впізнала його по голосу, як особу, яка здійснила на неї напад;

- показаннями свідка ОСОБА_14 про те, що ввечері, 24.02.2016 року, близько 22 години, він вийшовши з автомобіля біля автовокзалу в смт. Нововоронцовка і почувши крик жінки зрозумів, що комусь потрібна допомога. Голос лунав зі сторони кладовища. Підїхавши до пам`ятника «Жертвам голодомору», на відстані 3-4 метрів від нього звернув увагу на силует чоловіка. Направивши світло фар автомобіля в його напрямку, він вищов з автомобіля та пішов в ту сторону, звідки чув крик. Там він помітив чоловіка, який знаходився на колінах, а знизу нього була дівчина. Після його окрику чоловік підвівся та перестрибнувши через огорожу території кладовища зник. Від дівчини він узнав всі обставини нападу. Дівчина знаходиласть у стані шоку;

- показаннями свідка ОСОБА_13 про те, що приблизно за чотири дні до події, з метою працевлаштуватися, до нього приїхав ОСОБА_7 . Одягнений був у куртку із балонової тканини, джинси темно-синього чи чорного кольору. В його сумці також були джинси, светр, тапочки, коротка куртка синього кольору коротка. При собі він мав також мобільний телефон «LG». 24.02.2016 року близько 21 години, прийшовши з роботи, він разом з ОСОБА_16 , ОСОБА_7 та його занайомою ОСОБА_17 вживали спиртне. З ними також був присутній ОСОБА_18 . Після того, як додому пішла ОСОБА_17 , він помітив зникнення і ОСОБА_7 . ОСОБА_16 намагалася йому зателефонувати, але його телефон Був в зоні недосяжності. Через деякий час після намагаггя знайти ОСОБА_7 , підходячи до свого помешкання під ліхтарем побачив працівників поліції, а йому назустріч підійшов ОСОБА_7 , одягнений у світер, джинсах та тапках, який на запитання про те, що сталося відповів, що він прогулювався по вулиці, хтось побив дівчину. Його возили на впізнання, але дівчина його не впізнала. В подальшому ОСОБА_10 забрали працівники поліції. Вдома він звернув увагу на те, що його чорного кольору військовий бушлат з підкладкою та теплим воротником, який він не одягав та повинен бути чистим, був вимазаний в грязь на рукавах та на полі, збоку, як і штани, які також були вимазані у грязь та на лівій частині штанини було видно пляму крові. На його думку куртку і штани міг одягати ОСОБА_7 . В подальшому, при проведенні обшуку, на поличці газової плити працівники поліції знайшли телефон марки «Нокіа», а на підвіконні у кухні батарею від нього. Звідки цей телефон взявся в його будинку не знає;

- показаннями свідка ОСОБА_16 про те, що вона є співмешканкою ОСОБА_13 . За декілька днів до події, з метою працевлаштуватися, до них приїхав ОСОБА_7 . Під час розпиття спиртних напоів помітили зникнення ОСОБА_7 . Після безрезультатних пошуків, повертаючись додому побачили, що у них на подвірї знаходяться працівники поліції. Також звернула увагу на куртку-бушлат рукава якої були вимазані в грязь, хоча до цього вона була чиста і її співмешканець її не одягав. Про те, що хтось побив дівчину і в цьому підозрюють ОСОБА_7 їй стало відомо від ОСОБА_13 .

Вищезазначені показання потерпілої і свідків узгоджуються як між собою, так і з письмовими матеріалами провадження, які стали доказами винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, які належно досліджені і перевірені під час судового розгляду, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, згідно якого ОСОБА_12 24.02.2016 року о 22 годині 50 хвилин, звернулася до органів поліції із заявою про те, що 24.02.2016 року близько 22 години 10 хвтлин, невідомий чоловік напав на неї біля кладовища в смт Нововоронцовка і завдавши їй декілька ударів кулаком заволодів її мобільним телефоном марки «Nokia C1-01», ІМЕІ НОМЕР_1 з сім-карткою оператора зв`язку «Київстар» № НОМЕР_2 ;

- протоколами огляду місця події від 25.02.2016 року та фототоблицею до нього, та додаткового огляду місця події від 25.02.2016 року, згідно яких місцем події, є територія поблизу проїзної частини перехресть вул. Горького Щорса - Бериславської в смт. Нововоронцовка Херсонської обл., поряд з цвинтарем і пам`ятником «Жертв голодомору». В ході огляду території цвинтаря, виявлені сліди взуття, з одного з яких зроблений гіпсовий зліпок;

- висновком судово-медичної експертизи № 6 від 30.03.2016 року, згідно якого у ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: струсу головного мозку, множинних крововиливів, крововиливів м`яких тканин голови, обличчя, забійної рани слизової лівої щоки, які виникли внаслідок, не виключається, неодноразових ударів можливо ударів руками зажатими в кулак та мають ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Тілесні ушкодження могли виникнути 24.02.2016 року при обставинах на які вказує потерпіла. Такі тілесні ушкодження не могли виникнути внаслідок падіння потерпілої на плоску поверхню;

- протоколом обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 від 26.02.2016 року та фототаблицею до нього, під час якого було виявлено та вилучено мобільний телефон в металевому корпусі чорного металу марки «Nokia C1-01», ІМЕІ НОМЕР_1 з сім-карткою оператора зв`язку «Київстар» № НОМЕР_2 ;

- копією технічних даних мобільного телефону марки «Nokia C1-01», виробник-Китай. Дата виготовлення: 09.02.2011 року, ІМЕІ НОМЕР_1 ;

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 1602 від 03.03.2016 року, згідно якої вартість наданого на експертизу телефону марки «Nokia C1-01» складає 387 грн. 66 коп.;

- довідкою ФОП ОСОБА_19 , згідно якої, станом на 24.02.2016 року вартість однієї сім-картки стільникового оператора «Київстар» становить - 25 грн.;

- протоколом огляду від 27.02.2016 року, згідно якого у ОСОБА_7 вилучені зимові чобітки;

- постановою про визнання та залучення речових доказів від 15.04.2016 року, згідно якої речовими доказами по справі є: гіпсовий зліпок від взуття, пара чоловічих чобіт чорного кольору, мобільний телефон «Nokia C1-01» в корпусі чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_1 з сім-карткою оператора зв`язку «Київстар» № НОМЕР_2 ;

- висновком судово-трасологічної експертизи №1601 від 11.03.2016 року, згідно якої, слід взуття, з якого виготовлено гіпсовий зліпок, виявлений та вилучений 25.02.2016 року під час огляду місця події, залишений низом підошви чобота чорного кольору на ліву ногу, що вилучений за добровільною згодою 27.02.2016 року у підозрюваного ОСОБА_7 .

Судова колегія апеляційного суду вважає невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, як його бажання уникнути кримінальної відповідальності і рахує, що суд першої інстанції оцінюючи в сукупності всі докази по справі, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що вони є допустимими і достатніми, такими, що в повній мірі доводять вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. Ці докази правильно покладені в основу ухваленого по справі обвинувального вироку. Підстав для обмови обвинуваченого з боку потерпілої і свідків, як судом першої, так і апеляційної інстанції не встановлено.

Неспроможними є доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого ОСОБА_7 про непричетність останнього до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки обвинувачена під час судового засідання безальтернативно вказала на нього, як на особу, яка здійснила на неї напад. При цьому, потерпілою були повідомлені обставини вчиненого відносно неї кримінального правовопрушення (місце, час, механізм вчинення, дії обвинуваченого після вчинення нападу), які під час допуту в судвому засіданні підствердив і свідок ОСОБА_14 , який був очевидцем вчиненого. На вчинення саме обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення вказують і вилучені під час досудового розслідування речові докази, а саме: мобільний телефон потерпілої, вилучений під час обшуку у помешканні ОСОБА_13 , де проживав і ОСОБА_7 , гіпсовий зліпок з під взуття та пара чоловічих чобіт.

Посилання захисника та обвинуваченого на ту обставину, що потерпіла не бачила нападника і відразу після вчинення нападу не впізнала ОСОБА_7 , як особу яка його вчинила, спростовуються показаннями самої потерпілої, яка будучи допитаною під час судового засідання повідомила суду про те, що відразу після вчинення на неї нападу вона перебувала в стресовому стані, зазначена обставина підтверджена і показаннями свідка ОСОБА_14 , а тому і не змогла безпосередньо відразу після нападу вказати на ОСОБА_7 , як на особу яка його вчинила. Однак під час судового засідання, безпосередньою почувши голос обвинуваченого ОСОБА_7 , який вона чула при нападі на неї, вказала на обвинуваченого, як на особу, яка вчинила на неї напад.

Неспроможними є і посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого на неможливість його присутності в місці вчинення кримінального правопорушення о 22 годині 10 хвилин, як на те вказує потерпіла, оскільки з 21 години, час на який посилается обвинувачений коли він розпивав спиртні напої, і до часу вчинення кримінального правопорушення 22 година 10 хвилин, пройшов значний проміжок часу, що з урахуванням інших обставин кримінального провадження, а саме зникнення ОСОБА_7 під час розпиття спиртних напоїв, перебування його в стані алкогольного сп`янінні, не спростовує факту вчинення саме ним зазначеного кримінального правопорушення.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги обвинуваченого про застосування до нього під час досудового розслідування недозволених методів його ведення, оскільки ні обвинуваченй безпосередньо, ні через захисника про такі порушення нікому не повідомляв, зі скаргами на такі дії органів досудового розслідування не звертався. Крім того, визнавальні показання обвинуваченого, дані ним під час досудового розслідування, не були взяті до уваги та не покладені судом першої інстанції в основу вироку.

Неспроможними є і доводи апеляційної скарги обвинуваченого та захисника про неповноту досудового розслідування, оскільки слідчим проведені всі, на його розсуд, слідчі дії та надані до суду всі докази, якими, на думку прокурора, доводиться придявлене ОСОБА_7 обвинувачення. Зазначені докази були відкриті у встагноленому порядку.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції, обґрунтовано врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого, особу винного, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за злочини проти життя і здоровя особи, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та з урахуванням ст. 71 КК України, призначив покрання у виді позбавлення волі на строк зазначений у вироку суду першої інстанції.

Разом з тим, покарання ОСОБА_7 призначене з порушенням вимог ст. ст. 59, 65 КК України. За змістом вказаних норм матеріального права, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Санкція ч. 2 ст. 187 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна. Відповідно до положень ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд призначивши ОСОБА_7 покарання, як за ч. 2 ст. 187 КК України, так і остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України, не конкретизував, яка саме частина майна обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає конфіскації, тим самим при призначенні обвинуваченому покарання неправильно застосував Закон України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим, відповідно до вимог ст. 413 КПК України, вирок суду, в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, підлягає скасуванню з ухваленнім в цій частині нового вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 413, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, апеляційну скаргу першого заступника прокурора Херсонської області ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Високопільського районного суду Херсонської області від 19 липня 2016 року, відносно ОСОБА_10 , в частині призначеного йому покарання, скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_10 покарання за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю обвинуваченого.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 21.11.2008 року, остаточно призначити ОСОБА_7 покрання у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю обвинуваченого.

В інший частині вирок Високопільського районного суду Херсонської області від 19 липня 2016 року, відносно ОСОБА_10 , залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк, з моменту отримання ним копії вироку.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Копія вироку оформлена 26 вересня 2016 року
Вирок набрав законної сили 26 вересня 2016 року
Суддя Апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_2