АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/790/1793/16 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Справа: № 628/841/16-к
Категорія: ч.1 ст.125 КК України
Іменем України
29 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу обвинуваченого на вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 04 квітня 2016 року, відповідно до якого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Хомівка, Сватівського району, Луганської області, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, раніше неодноразово судимий, останній раз 16 жовтня 2015 р. Рубіжанським міським судом Луганської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки,
засуджений за ч.1 ст.125 КК України - 200 годин громадських робіт.
На підставі ст.ст.71, 72 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Рубіжанського міського суду Луганської області від 16 жовтня 2015 року і остаточно визначено ОСОБА_7 5 років 25 днів позбавлення волі.
ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 20 грудня 2015 року приблизно о 00.30 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , діючи з умислом на спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, наніс ОСОБА_9 один удар кулаком в обличчя та один удар ногою в область лівого плеча, спричинивши при цьому тілесні ушкодження у вигляді синця в області верхньої повіки лівого ока і синець на зовнішній поверхні лівого плеча в верхній ретині, які є легкими тілесними ушкодженнями.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить, по суті, оскаржуваний вирок змінити та пом`якшити йому покарання, оскільки призначене йому покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого, оскільки він щиро розкаявся, відшкодував завдану потерпілій шкоду.
В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого потерпіла ОСОБА_9 просить апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.
У той же час, до апеляційного суду Харківської області надійшла заяви від потерпілої ОСОБА_9 , в якій вона зазначає про те, що обвинувачений відшкодував їй завдані моральні збитки у повному обсязі, вибачився, претензій до ОСОБА_7 вона не має та із обвинуваченим вони примирились, тому просить звільнити його від кримінальної відповідальності. Відповідно до вимог ст.46 КК України, вона не заперечує проти закриття кримінального провадження у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.
Викладені у вироку висновки про винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, при обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтуються на зібраних у провадженні доказах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, будь ким не оскаржуються і, відповідно до ч. 3 ст. 349, ст. 404 КПК України колегією суддів не перевіряються.
В суді апеляційної інстанції обвинувачений та його захисник, підтримуючи апеляційну скаргу обвинуваченого просили колегію суддів замінити вид покарання, призначений судом першої інстанції за ч. 1 ст. 125 КК України громадські роботи на штраф у розмірі 850 грн. та ухвалити рішення про самостійне виконання вироків, врахувавши при цьому заяву потерпілої ОСОБА_9 про відшкодування обвинуваченим заподіяної ним шкоди.
Згідно з положеннями ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є умисним злочином невеликої тяжкості; а також врахував те, що дане кримінальне правопорушення ОСОБА_7 вчинив під час дії іспитового строку, призначеного за попереднім вироком, не працює, характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 суд визнав щире каяття, а обставинами, що його обтяжують, скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.
З огляду на наведене, підстави для зміни вироку в частині призначеного йому покарання за ч. 1 ст. 125 КК України з громадських робіт на штраф у розмірі 850 грн.та ухвалення рішення про самостійне виконання вироків, як про це просять обвинувачений та його захисник, відсутні.
Також відсутні і підстави для закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, про що просить в своїй заяві потерпіла, оскільки обвинувачений вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України в період дії іспитового строку за попереднім вироком.
Таким чином, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 з урахуванням тяжкості злочину, даних про особу обвинуваченого,дійшов правильного висновку, призначивши йому покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт, а за сукупністю вироків - за правилами ст.ст. 71, 72 КК України обґрунтовано приєднав невідбуту частину покарання за попереднім вироком і призначив остаточне покарання з дотриманням вимог ч. 4 ст. 71 КК України, яке є більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також невідбутої частини покарання за попереднім вироком, а доводи апеляційної скарги обвинуваченого правильності цього висновку не спростовують.
Отже, підстав вважати призначене ОСОБА_7 покарання явно несправедливим через його суворість, про що зазначається в апеляційній скарзі, не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_7 в період з 4 квітня 2016 року по 29 листопада 2016 року перебував у слідчому ізоляторі як попередньо ув`язнена особа, то на підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк його попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню у строк відбування покарання обвинуваченому з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 04 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 04 квітня 2016 року по 29 листопада 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Головуючий -

Судді: