печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 листопада 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , за участі заявника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали Апеляційного суду м. Києва від 02.08.2016 року в межах кримінального провадження №0000882 віж 31.03.2016 року,-

В С Т А Н О В И В:
27.05.2016 року адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали Апеляційного суду м. Києва від 02.08.2016 року в межах кримінального провадження №0000882 від 31.03.2016 року в порядку ст. 174 КПК України.

В обґрунтування доводів та вимог клопотання представник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 посилається на те, що в матеріалах справи не міститься підтвердження того, що ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру, у зв`язку з чим нею не набуто статусу підозрюваної. Окрім того ані слідчим ані слідчим суддею під час вирішення питання про накладення арешту на майно не вирішувалося питання про відповідність майна, на яке накладено арешт, ознакам, зазначеним у п.п.1-4 ч.1 ст. 96-2 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 вказане клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечував, вказуючи на його необґрунтованість.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та дослідивши долучені до нього документи, а також дослідивши матеріали судового провадження №757/21684/16-к, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Генеральною прокуратурою України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000882 від 31.03.2016 за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 191 КК України, яке виділене 31.03.2016 з кримінального провадження №0000400 від 31.01.2013 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.06.2016 року у справі 757/21684/16-к за клопотанням старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 накладено арешт на майно, яке перебуває у власності батька підозрюваної ОСОБА_9 ОСОБА_6 , а саме: будинок АДРЕСА_1 ; будинок АДРЕСА_1 ; квартири АДРЕСА_2 ; квартири АДРЕСА_3 ; гаража АДРЕСА_4 ; гаража № НОМЕР_1 у будинку АДРЕСА_5 .

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02.08.2016 року ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 10.06.2016 року скасовано та постановлено нову ухвалу, якою накладено арешт на будинки АДРЕСА_6 ; квартири АДРЕСА_7 та АДРЕСА_3 ; гаражі № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 у будинку АДРЕСА_5 .

Порядок скасування арешту майна визначений статтею 174 Кримінального-процесуального кодексу України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, можливість накладення арешту на тимчасово вилучене майно, яке відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, закон не пов`язує з наявністю в кримінальному провадженні підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану їх діями, а також спеціальної мети - забезпечення цивільного позову чи можливої конфіскації майна.

Досудове розслідування в кримінальному провадженні наразі триває, а доводи клопотання не містять належного обґрунтування, яке б надало слідчому судді підстави дійти висновку, що необхідність накладення арешту на майно на теперішній час відпала, а відтак слідчий суддя відмовляє в задоволенні поданого клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 167, 170, 174, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали Апеляційного суду м. Києва від 02.08.2016 року в межах кримінального провадження №0000882 віж 31.03.2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1