Справа №295/7037/16-к

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2016 року м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0000092 від 10.05.2016р. стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Карвинівка Романівського району Житомирської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

за ч.4 ст.407 КК України

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

12 лютого 2016 року солдат ОСОБА_3 з Міністерством оборони України уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на термін дії особливого періоду.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12 лютого 2016 року №29 солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини та призначено на посаду курсанта навчального батальйону та відповідно до вимог ст.ст.2,4,24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом, на особливий період.

У зв`язку із затвердженням Верховною Радою України Указів Президента України «Про часткову мобілізацію» №303/214 від 17 березня 2014 року, №454/2014 від 06 травня 2014 року, №607/2014 від 21 липня 2014 року, №15/2015 від 14 січня 2015 року, в Україні розпочато мобілізацію та оголошено особливий період, тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, відповідно до вимог ст.ст.17,65,68 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України; ст.ст.1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_3 відповідно до положень Військової присяги, ст.ст.11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Однак, солдат ОСОБА_3 під час проходження військової служби у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях та тимчасово ухилитися від військової служби.

Реалізуючи задумане, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , в порушення ст.ст.17,65 Конституції України, ст.ст.11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1,2,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу командування та без поважних причин, в умовах особливого періоду, 20 квітня 2016 року о 06 годині 05 хвилин самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , обов`язки за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини органи державної влади або правоохоронні органи, в тому числі органи військового управління, про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від неї та його причини, не повідомляв та проводив час на власний розсуд до 25 квітня 2016 року.

25 квітня 2016 року солдат ОСОБА_3 самостійно повернувся до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків.

Однак, 26.04.2016 року солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , в порушення ст.ст.17,65 Конституції України, ст.ст.11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1,2,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу командування та без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, повторно протягом року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . 03 травня 2016 року солдат ОСОБА_3 самостійно повернувся до військової частини НОМЕР_1 . За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 обов`язки за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю і пояснив, що 12.02.2016р. уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на термін дії особливого періоду та був зарахований до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 на посаду курсанта навчального батальйону. Під час проходження служби самовільно двічі залишав військову частину без дозволу командира, а саме з 20.04.2016р. по 25.04.2016р. та з 26.04.2016р. по 03.05.2016р. В ці періоди проводив час за місцем проживання своєї дівчини в м.Житомирі, яку тривалий час не бачив, при цьому їй пояснив, що залишав частину з дозволу командира. У вчиненому розкаявся.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений визнав фактичні обставини вчинення злочину, не оспорює їх, його позиція є добровільною, а тому суд за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, роз`яснивши позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Виходячи з наведеного, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною повністю та кваліфікує його умисні дії за ч.4 ст.407КК України, які виразилися у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд виходить із загальних засад призначення покарання ст.65КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно з ст.12КК України відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину. Ці обставини суд визнає такими, що пом`якшують його покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Крім того суд враховує, що ОСОБА_3 як особа характеризується позитивно по місцю проживання, раніше не судимий, дає критичну оцінку своїм діям, на обліку в наркологічному диспансері та психіатричній лікарні не перебуває, а тому з урахуванням пом`якшуючих обставин покарання та наведених мотивів, суд вважає при призначенні ОСОБА_3 покарання застосувати ст.69КК України і призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленою санкцією ч.4ст.407КК України у виді арешту.

Процесуальні витрати, речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст.ст.371,373,374КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.407КК України і призначити йому покарання за цим законом із застосуванням ст.69КК України 3 (три) місяці арешту.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, який набрав законної сили обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1