1-кп/754/251/16
У Х В А Л А
Іменем України
08 квітня 2016 року

Місто Київ

Деснянський районний суд м.Києва в складі :

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

провівши в залі суду відкрите підготовче судове засідання за обвинувальним актом,

ВСТАНОВИВ :

22 березня 2016 року з Апеляційного суду м.Києва після скасування раніше ухваленого судом першої інстанції рішення про повернення обвинувального акта прокурору надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0006850 за ч.2 ст.125 КК України відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, проживаючого і зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, ідентифікаційний № НОМЕР_1 .

Належним чином викликана в підготовче судове засідання потерпіла ОСОБА_7 в суд не прибула і по пошті направила заяву, в якій підтвердила свої показання під час досудового розслідування, просила ОСОБА_6 покарати суворо, послалась на тривале лікування після отриманих травм, в тому числі, в психоневрологічній лікарні.

Також представник потерпілої надав суду медичну документацію про травму потерпілої, яка унеможливлює її явку в суд.

З врахуванням думок присутніх учасників судового провадження суд не бачить перешкод до проведення підготовчого судового засідання і ухвалення за його результатами рішення за відсутності потерпілої з огляду на положення ст.325 КПК України.

Прокурор просив суд призначити судовий розгляд за обвинувальним актом у відкритому судовому засіданні і виликати в суд для допиту потерпілу і обвинуваченого.

Представник потерпілої, захисник і обвинувачений погодились з прокурором і клопотань не заявили.

За сформульованим в обвинувальному акті обвинуваченням ОСОБА_6 9 травня 2013 року біля 5 годин 20 хвилин в стані алкогольного сп`яніння на грунті особистої неприязні в квартирі АДРЕСА_2 душив ОСОБА_7 руками за шию, кулаками наніс їй не менше п`яти ударів по кожній ділянці тулуба, голови, обличчя і заподіяв при цьому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Виконавши вимоги ст.ст.342-345 КПК України, з`ясувавши в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду, суд повертає обвинувальний акт прокурору з наступних підстав.

Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Обвинувальний акт має містити відомості, зазначені в ч.2 ст.291 КПК України, при цьому в даному підсумковому документі досудового рослідування не повинно бути жодних внутрішніх суперечностей, граматичних помилок і описок, а всі складові частини цього документа повинні бути узгоджені між собою.

Реєстр матеріалів досудового розслідування має відповідати вимогам ч.2 ст.109 КПК України.

При складанні обвинувального акта прокурор не дотримався вимог закону, про що свідчать наступні факти.

(1)Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Згідно ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті мають бути зазначені такі відомості і у наступній послідовності :

виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими,

правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність,

формулювання обвинувачення.

Зрозуміло, що згадані вище складові частини обвинувального акта мають бути узгоджені між собою, а їх неузгодженість унеможливлює призначення судового розгляду.

В порушення вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України в перевіреному судом обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення є незрозумілими і вони не узгоджені з формулюванням обвинувачення.

Незрозумлість фактичних обставин кримінального правопорушення полягає в наступному.

Так, при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення прокурор зазначив, що ОСОБА_6 душив ОСОБА_7 руками за шию, кулаками наніс їй не менше п`яти ударів по кожній ділянці тулуба, голови, обличчя і заподіяв при цьому :

(а)закриту черепно-мозкову травму : забійні рани на верхній губі по центру, на її слизовій оболонці на фоні крововиливу, садна на фоні крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи з переходом на червону кайму,

(б)синці на спинці та скатах носу, навколо правого та лівого ока по типу окулярів, на лівій щоці з переходом в проекцію нижньої щелепи, в проекції скронево-нижньо-щелепного суглобу зліва, забій головного мозку субдуральні нашарування крові в правій скронево-лобній ділянці,

(в)синці на задньо-зовнішній поверхні правого плеча в середній третині, на передній поверхні правого плечового суглобу з переходом на лопатку, в проекції середньо-грудного відділу хребта, на зовнішній поверхні лівого плеча у верхній і середній третинах, на задньо-зовнішній поверхні лівого плеча у верхній і середній третинах, на задній поверхні лівого ліктьового суглоба, на передньо-внутрішній поверхні лівого плеча в нижній третині, на задньо-внутрішній поверхні лівого променево-зап`ясткового суглоба, на передній поверхні лівого плечового суглоба, в підключичній ділянці зліва з переходом на молочну залозу до рівня соска, в підключичній ділянці справа.

Далі у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення прокурор зазначив наступне :

тілесне ушкодження, вказане в п.(а) даних підсумків, відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6, але не більше як три тижні (21 день) за критерієм тривалості розладу здоров`я,

тілесні ушкодження, які зазначені в п.(б) даних підсумків, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Вище в тексті обвинувального акта заподіяні потерпілій тілесні ушкодження прокурор розбив на три групи : (а), (б), (в).

При цьому в тексті обвинувального акта не згадуються і в розпорядженні суду немає ніяких підсумків, на пункти (а) і (б) яких послався прокурор.

Яку тяжкість мають тілесні ушкодження з групи (в) прокурор в обвинувальному акті не вказав.

Крім того, заподіяні потерпілій тілесні ушкодження прокурор за локалізацією розподілив по трьох ділянках тіла людини : тулуб, голова, обличчя.

Зазначені прокурором в групі (в) тілесні ушкодження локалізовані переважно по верхніх кінцівках потерпілої, які не відносяться до тулуба, голови, обличчя.

Верхні кінцівки потерпілої при викладенні механізму її травмування в обвинувальному акті взагалі не згадуються.

Таким чином, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення є незрозумілим.

(2)Неузгодженість фактичних обставин кримінального правопорушення з формулюванням обвинувачення полягає в тому, що у сформульованому прокурором обвинуваченні не зазначено які конкретно тілесні ушкодження були заподіяні потерпілій внаслідок застосованого до неї насильства з боку обвинуваченого, а лише вказана тяжкість спричинених тілесних ушкоджень.

Таке формулювання обвинувачення суд вважає неконкретним і таким, що порушує не тільки право ОСОБА_6 на захист, а також права і законні інтереси потерпілої у справі приватного обвинувачення.

Пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним і містити дані про час, місце і інші обставини вчинення злочину, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується, і мати можливість захищатись від конкретного пред`явленого їй обвинувачення.

Таке право особи гарантується підпунктом (а) пінкту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за якою кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Згідно ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Таким чином, викладене в обвинувальному акті формулювання обвинувачення є неконкретним і таким, що не досягло мети детального поінформовання особи про характер і причину обвинувачення проти нього.

З тексту врученого прокурором обвинувального акта ОСОБА_6 повинен знати, від яких конкретно своїх дій, вчинених щодо потерпілої, він має захищатись в суді.

Позиція суду у даній справі узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі Суд).

Так, у справі Абрамян проти Росії Суд в п.34 свого рішення від 09.10.2008 року зазначив, що за текстом підпункту (а) пункту 3 статті 6 Конвенції необхідно приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19.12.1989 року у справі Камасінські проти Австрії № 9783/82, п.79).

Крім того, Суд нагадав, що положення підпункту (а) пункту 3 статті 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактм, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див. рішення від 25.03.1999 року у справі Пелісьє та Сассі проти Франції № 25444/94, п.52).

(3)Суд вважає, що викладений прокурором у фактичних обставинах кримінального правопорушення висновок про те, що заподіяний потерпілій забій головного мозку з субдуральними нашаруваннями крові в правій скронево-чоловій ділянці відноситься до легкого тілесного ушкодження, не узгоджений з п.2.2.1 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень з наступних підстав.

Загальновідомо з судової і експертної практики, що ознаки легкого телесного ушкодження має струс головного мозку, а забій головного мозку експерти відносять до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості.

23 грудня 2014 року суд повертав прокурору обвинувальний акт за ч.2 ст.125 КК України відносно ОСОБА_6 і послався тоді на прилучений до обвинувального акта висновок комісії експертів № 70 від 31.03.2014 року, за яким закрита черепно-мозкова травма у вигляді забиття головного мозку з субдуральним нашаруванням крові в правій скронево-чоловій ділянці потягла за собою наслідки у формі хронічного церебрального арахноїдиту з розсіяною неврологічною симптоматикою, вираженого церебростенічного та цефалгічного синдромів, стійкого помірно вираженого психоорганічного синдрому, які зумовили тривалий розлад здоров`я ОСОБА_7 на строк понад 21 день, і тому заподіяне потерпілій тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості.

Копія ухвали від 23 грудня 2014 року прилучена до обвинувального акта, який перевіряється зараз.

Суд вважає неможливим на даній стадії провадження ігнорувати згаданий висновок експертів і судове рішення, яке набрало законної сили, і не може не дати оцінку цим документам.

Крім того, в згаданій вище ухвалі від 23 грудня 2014 року суд послався на заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 5 травня 2014 року, яким задоволено позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок вчинення злочину, і при цьому судом встановлено, що 9 травня 2013 року в квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_6 душив ОСОБА_7 руками за шию, кулаками наніс їй не менше п`яти ударів по кожній ділянці тулуба, голови, обличчя і заподіяв при цьому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

За викладених обставин судове провадження відносно ОСОБА_6 за обвинувальним актом за ч.2 ст.125 КК України суд вважає неможливим без усунення зазначених протиріч.

(4)Суд вважає, що прокурор порушив вимоги п.2 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті не зазначив відповідні поштови індекси за місцем проживання обвинуваченого і потерпілої, а тому їх адреси не є повними.

Така думка суду грунтується на положеннях п.60 Правил користування послугами поштового зв`язку, за яким поштовий індекс є обов`язковим реквізитом адреси одержувача, а поштові відправлення юридичних осіб без зазначення в адресі поштових індексів до пересилання не приймаються, а вийняті з поштових скриньок повертаються відправникам з першого етапу обробки.

Загальновідомо, що кожен поштовий конверт в Україні у реквізитах адреси одержувача передбачає поштовий індекс, а тому він є обов`язковою і невід`ємною частиною будь-якої адреси.

Така думка суду має підтримку в інших законах України.

Так, зокрема, обов`язковість поштового індексу в адресі проживання сторін передбачена в ст.119 ЦПК України і недотримання цієї вимоги закону тягне залишення позовної заяви без руху.

(5)В порушення вимог ч.1, п.9 ч.2, ч.3 ст.291 КПК України обвинувальний акт не затверджений прокурором. Підписанням і затвердженням обвинувального акта прокурор здійснює різні процесуальні повноваження на відповідних стадіях провадження і за певною послідовністю у часі.

При ухваленні рішення про повернення обвинувального акта суд не вдається до обговорення питання про істотність чи неістотність допущених прокурором порушень при складанні обвинувального акта, оскільки положення ст.291 КПК України є обов`язковими при складанні обвинувального акта.

Ревізію прямих вимог закону через призму істотності чи неістотності порушень, допущених прокурором, суд вважає неприпустимою.

Також при ухваленені даного рішення суд виходить з непередбачуваності думок вищестоящих судів щодо істотності допущених прокурором порушень закону і впливу цих порушень на законність вироку, ухваленого судом першої інстанції за результатами розгляду обвинувального акта, який має певні вади.

Суд не бачить також підстав для обговорення в підготовчому судовому засіданні питання про можливість усунення недоліків обвинувального акта прокурором на наступних стадіях провадження, оскільки прокурор згідно ст.338 КПК України може змінити обвинувачення в суді і скласти новий обвинувальний акт не для його приведення до вимог ч.2 ст.291 КПК України, а виключно для зміни правової кваліфікацї та/або обсягу обвинувачення і тільки за результатами судового розгляду при встановленні нових фактичних обставин кримінального правопорушення.

При цьому суд враховує також відсутність правового механізму для примусу прокурора змінити обвинувачення в суді.

Обвинувальний акт з викладеними вище вадами унеможливлює призначення судового розгляду, оскільки лише бездоганний підсумковий документ досудового розслідування може бути запорукою досягнення мети справедливого правосуддя в розумні строки.

Згідно реєстру ОСОБА_6 під час досудового розслідування запобіжний захід не обирався, відповідні клопотання в підготовчому судовому засіданні не надходили, а тому суд це питання не вирішує.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 369, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0006850 за ч.2 ст.125 КК України відносно ОСОБА_6 повернути прокурору Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м.Києва протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали після постановлення ухвали апеляційним судом про відхилення апеляційної скарги.

Ухвала, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Головуючий :