УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/4187/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2016 року
Апеляційний суд Житомирської області в складі:
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 , на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 вересня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення,
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,
ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 вересня 2016 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення.
Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_6 в даний час відбув лише 2/3 строку покарання, неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, до праці відноситься задовільно, потребує контролю з боку адміністрації, на заходи виховного характеру реагує не завжди правильно.
Зазначає, що каяття з приводу вчиненого злочину не проявляє, своєю поведінкою не довів свого виправлення.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 вересня 2016 року та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.
В обгрунтування доводів своєї апеляційної скарги зазначає, що рішення суду є незаконним, необгрунтованим та прийнятим з істотним порушенням норм КПК України.
Зазначає, що всі дисциплінарні стягнення були надуманими працівниками колонії. Звертає увагу на те, що судом І інстанції не взято до уваги його покази, пояснення з приводу негативної характеристики та такої кількості дисциплінарних стягнень.
Заслухавши доповідь судді, думку засудженого та його захисника, котрі підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.
За змістом ст.50 КК України покарання має на меті виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.02 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці тощо.
Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний злочин.
Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Малинського районного суду Житомирської області від 25.01.2013 року за ч.2 ст. 185, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10.02.2016 року ОСОБА_6 зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 18.09.2012 року по 26.03.2016 року. ОСОБА_6 з 06.04.2013 року відбуває покарання в Коростенській ВК-71. Початок строку відбуття покарання - 18.09.2012 року, кінець строку - 10.09.2017 року. В даний час відбув 2/3 строку покарання. За час відбуття покарання неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності. Ряд порушень допустив з квітня 2016 року по серпень 2016 року, а саме не виконував команди "підйом" та "відбій", не виходив на сніданок, запізнився на зарядку. До праці відноситься задовільно, потребує контролю з боку адміністрації, на заходи виховного характеру реагує не завжди правильно. Каяття з приводу вчиненого злочину не проявляє, своєю поведінкою не довів свого виправлення.
Згідно характеристики, затвердженої начальником установи, вбачається, що ОСОБА_6 за час відбування покарання допустив 20 стягнень та має 1 заохочення. На виробництві установи працевлаштований, до суспільно-корисної праці відноситься задовільно, але потребує контролю. В спілкуванні з представниками адміністрації ввічливий та тактовний, але законні вимоги виконує тільки під контролем. За характером хитрий, брехливий, контролює свої емоції та почуття, має пристосовницьку цілеспрямованість.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Також, згідно роз`яснень викладених у підпункті «а» п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання … можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що доведеність виправлення засудженого є головною умовою для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Крім того, застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду, а не обов`язком.
Таким чином, висновки суду першої інстанції апеляційний вважає обґрунтованими, які узгоджуються з матеріалами провадження та кореспондуються з нормами кримінального та кримінального-процесуального закону, оскільки вони зроблені на підставі доказів, досліджених у судовому засіданні, яким суд надав належну правову оцінку у їх сукупності.
Порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 вересня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: