1-кп/357/922/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.11.2016 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 , яка є цивільним позивачем,

обвинуваченого ОСОБА_5 , який є цивільним відповідачем,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання №2 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Біла Церква, не одруженого, з середньою технічною освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 , раніше судимого:
1) 02.08.2016 р. - вироком Білоцерківського міськрайонногосуду Київської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт.
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:
26.09.2016 року, приблизно о 14 годині 15 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи сій злочинний намір, направлений на заволодіння майном потерпілої ОСОБА_4 , а саме золотих ланцюжків, які знаходились на її шиї та золотого браслету, який знаходився на її руці, умисно, з корисливих мотивів з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, повторно, підбігши до потерпілої схопив за належні їй золоті ланцюжки своєю правою рукою, які знаходилися у ОСОБА_4 на шиї. В свою чергу ОСОБА_4 встигла відреагувати на протиправні дії ОСОБА_5 та в цей момент взялася руками за ланцюжки, перешкоджаючи таким чином діям ОСОБА_5 , спрямованих на їх заволодіння та в подальшому відштовхнула його прибравши руки ОСОБА_5 . В цей час ОСОБА_5 побачив на руці потерпілої золотий ланцюжок вагою близько 13 г із золотим кулоном вагою 2 г, який шляхом ривка умисно, повторно з корисливих мотивів відкрито вирвав зірвав з її руки та з місця вчинення злочину зник із викраденим майном, яким розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальної шкоди на суму 20 803 грн. 49 коп.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження, а саме: обвинувачений, прокурор, захисник, потерпіла не заперечують, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду не виникло, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та водночас оспорив обставину перебування у стані алкогольного сп`яніння. При цьому дав суду показання, що 26.09.2016 року приблизно о 14 годині перебував на ринку, де зі своїм товаришем випив пляшку міцного пива об`ємом 0,5 л. Коли він ішов біля ринку то на зустріч йому проходила потерпіла на шиї у якої він помітив не менше одного ланцюжка. В момент коли вони розійшлися на відстань кількох метрів у обвинуваченого раптово виник умисел заволодіння ланцюжками. З цією метою він повернувся та наздогнавши потерпілу обігнав її опинившись до неї обличчям та схопився рукою за ланцюжки на шиї, але потерпіла своєю рукою завадила йому їх зірвати. В цей момент він помітив у потерпілої на руці браслет у формі ланцюжка, який він зірвав та став тікати. В цей момент потерпіла стала кликати на допомогу і він був затриманий перехожими. Стверджує, що не розуміє, чому у нього виник умисел на відкрите викрадення чужого майна, пояснює це тяжким матеріальним становищем, малим розміром заробітної плати, конфліктом з дівчиною, Водночас визнає, що вчинення діяння було обумовлене вживанням алкоголю, хоча і заперечує, що кількість вжитого пива спричинило алкогольне сп`яніння. Щиро розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати, неодноразово просив вибачення у потерпілої, запевняє, що зробив для себе належні висновки. При призначенні покарання просить врахувати, що проживає зі своєю матір`ю, яка має поганий стан здоров`я та потребує догляду.

Незважаючи на заперечення обвинуваченим факту перебування у стані алкогольного сп`яніння вказана обставина об`єктивно підтверджена дослідженими судом доказами, а саме:

- протоколом №940 від 26.09.2016 року медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння з якого видно, що на момент обстеження 26.09.2016 року, яке було проведено о 16 год. 15 хв. тобто через дві години після скоєння злочину вміст алкоголю в видихуваному ОСОБА_5 повітрі складав 0,3%0, що відповідає незначному впливу алкоголю на організм людини.

Враховуючи, що медичний огляд обвинуваченого проводився через дві години після скоєння злочину, та рівень алкоголю в організмі знизився, у суду немає підстав для розумних сумнівів, що обвинувачений в момент вчинення злочину не перебував під впливом алкоголю.

З огляду на вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що ОСОБА_5 вчинив умисний закінчений тяжкий злочин проти власності, право на яке гарантується Конституцією України, наслідки, які настали від вчинення злочину у вигляді матеріальної шкоди потерпілій, яка обвинуваченим відшкодована частково. Судом враховується характер вчинення злочину який був вчинений без застосування насильства чи погрози його застосування.

Враховуючи особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення злочину проти власності, та відбуваючи покарання, знову скоїв злочин проти власності, який характеризується більш високим ступенем суспільної небезпеки, оскільки заволодів майном відкрито, що свідчить про небажання ставати на шлях виправлення.

Обвинувачений до скоєння злочину нетривалий час працював слюсарем на підприємстві ФОП ОСОБА_7 , однак звільнився за власним бажанням, по місцю роботи характеризувався позитивно, що підтверджується характеристикою ФОП ОСОБА_7 (а.с.26), а також працював у приватного підприємця ОСОБА_8 у вільний від роботи час та також характеризується позитивно, що підтверджено характеристикою (а.с. 29) .

Суд не бере до уваги надану захистом колективну характеристику з місця проживання, складену від імені сусідів, оскільки, даний документ не засвідчений відповідною особою - старшим будинку, депутатом, офіцером поліції, тощо(а.с.25).

Водночас як видно з характеристики наданої прокурором, складеної сусідами обвинуваченого та засвідченої офіцером поліції ОСОБА_9 по місцю проживання в цілому характеризується добре. Стороною обвинувачення суду не надано доказів які б вказували на порушення громадського порядку обвинуваченим та притягнення його до адміністративної відповідальності.

З огляду на вищевказані обставини, поведінку обвинуваченого в суді, який неодноразово просив вибачення за вчинене, негативне та критичне ставлення до своїх протиправних дій, суд визнає вказану в обвинувальному акті обставину, що пом`якшує покарання, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Суд також визнає як пом`якшуючу покарання обставину відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України часткове відшкодування завданого збитку.

Крім того на підставі ч. 2 ст. 66 КК України суд визнає як пом`якшуючу покарання обставину визнання вини обвинуваченим.

Обставиною, яка обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Суд також враховує думку потерпілої ОСОБА_4 , яка просить суд суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти його волі.

За таких обставин суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів йому необхідно і достатньо призначити покарання у виді позбавлення волі в межах передбачених санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість злочину, та характер його вчинення особу винного наявність трьох пом`якшуючих покарання обставин, які у своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину суд дійшов висновку на підставі ст. 69 КК України про можливість перейти до іншого більш м`якого виду покарання не зазначеного в санкції ч. 2 ст. 186 КК України, а саме арешту, який обвинувачений має відбувати в у відповідній установі.

При вирішенні питання щодо заявленого цивільного позову до ОСОБА_5 потерпілою ОСОБА_4 про відшкодування 15 803 грн. 49 коп. матеріальної шкоди то він підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Судові витрати та речові докази у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 127, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту строком 5 (п`ять) місяців.

На підставі ч.1 ст. 71, 72 КК України до призначеного покарання за цим вироком за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України повністю приєднати невідбуте покарання призначене за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.08.2016 року у виді 80 годин громадських робіт, які відповідають 10 дням арешту та остаточно призначити покарання у виді 5 місяців 10 днів арешту.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати до покарання ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення у зв`язку з розглядом даної справи з 26.09.2016 року по 23.11.2016 року що складає 59 днів, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні арешту виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту.

Строк відбування покарання відраховувати з 26.09.2016 року.

До набрання вироком законної сили залишити застосований ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою та утримувати в Київському СІЗО УДПС в м. Києві та Київській області.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 15 803 (п`ятнадцять тисяч вісімсот три) грн. 49 коп. матеріальної шкоди
Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя ОСОБА_1