В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.09.2016 року смт. Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілої сторони ОСОБА_4 (довіреність СТОВ «Селецька» № 155 від 20.06.2016 року), обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000139 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, освіта середня, раніше не судимого

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
08.05.2016 року, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_5 перебуваючи в с.Великоселецьке Оржицького району Полтавської області проник на охоронювану територію току СТОВ «Селецька» з метою крадіжки де із зерно-очисного комплексу ЗАВ-40 висипав насіння сої та зібрав з висипаного 73 кг. по ціні 10 грн. за 1 кг на загальну суму 730 грн. Потім насипав сою у 2 мішки, які відніс за межі току СТОВ «Селеька» де і був затриманий працівниками охорони СТОВ «Селецька», таким чином не довівши злочин до кінця.

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою причетність до вчинення замаху на крадіжку сої заперечив, пояснивши при цьому суду, що 8.05.2016 року вранці близько 6-00 їхав поруч з током на велосипед та й нього на багажнику перебував пустий мішок. На велосипеді спав цеп, хотів відремонтувати педаль, поліз у бур`яни, щоб щось знайти для ремонту. Коли вилазив з бур`янів був помічений охоронцем СТОВ «Селецька», який пред`явив претензії, що саме ним було здійснено крадіжку сої. Охоронець заставив погрузити мішки на велосипед і відвезли їх до приміщення вісової. Потім приїхав старший охорони та почав вимагати, щоб видав спільників. Що говорили робити, все робив, як говорили охоронці. Якби не погоджувався, то могли б застосувати силу. Потім примусили згребти сою під ЗАВом. Покази на досудовому слідстві диктував дільничний. У кого брав велосипед відмовився відповідати. На місці злочину затриманий не був, а отже і вина у тому, що саме ним було викрадено сою не доведена.

Представник потерпілої сторони СТОВ «Селецька» ОСОБА_4 у суді зазначила, що про те, що ОСОБА_5 , намагався викрасти сою їй стало відомо 11.05.2016 року коли вийшла на роботу після вихідних. Про обставини злочину вказати нічого не може. Вартість сої вважає правильною, оскільки саме така вартість доводиться бухгалтерськими документами. Територія на якій знаходиться зерно-очисний комплекс є не огородженою, поряд вільно пересуваються жителі села, можуть косити траву, залишати худобу, хоча охорона СТОВ «Селецька» має здійснювати охорону вказаного об`єкту.

Матеріалами кримінального провадження вина обвинуваченого доводиться слідуючими доказами, а саме:

- Протоколом огляду від 08.05.2016 року згідно якого було оглянуто 3 мішки, у яких заходилось зерно сої, яке видав працівникам поліції начальник охорони СТОВ «Селецька» ОСОБА_6 , яку було відібрано у ОСОБА_5 08.05.2016 року;

- Протоколом огляду від 25.06.2016 року згідно якого було оглянуто територію току СТОВ «Селецька» та зерно-очисний комплекс звідки було вчинено замах на крадіжку сої;

- Протоколом огляду від 14.06.2016 року згідно якого було здійснено зважування сої з урахуванням тієї, яка була перенесена ОСОБА_5 та тієї яка знаходилась під зерно-очисним комплексом, яка у подальшому була зібрана у 3 полімерні мішки. За даними зважування зафіксовано вагу сої, яку мав намір викрасти ОСОБА_5 у кількості 73 кг.;

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 30.05.2016 року згідно якого охоронець СТОВ «Селецька» ОСОБА_7 зазначив за який обставин помітив ОСОБА_5 з мішком та де було виявлено інший мішок із зерном сої;

- довідкою СТОВ «Селецька» від 20.06.2016 року згідно якої зафіксовано вартість зерна сої по бухгалтерському обліку господарства у розмірі 10 грн. за 1 кг та встановлено вартість 73 кг. сої як 730 грн.

Свідки, які були допитані у судовому засіданні зазначили слідуюче.

ОСОБА_7 зазначив, що працює охоронцем у СТОВ «Селецька». До його обов`язків входить огляд території току на якій також знаходиться ЗАВ-40 у якому зберігалась соя, оскільки її готували до посіву. Вранці, коли почало розвиднюватись 08.05.2016 року побачив ОСОБА_5 , який тягнув мішок, тримав його поперед себе. ОСОБА_5 заходився на відстані близько 150 метрів, добре було видно, що це саме він. Потім побачив, що з бункера висипалось зерно сої. Спочатку подумав, що хтось косив траву та ніс її, але коли побачив, що висипалось зерно зрозумів, що у мішку була саме соя. ОСОБА_5 пропав з поля зору у бур`янах разом з мішком. Через 10 хвилин ОСОБА_5 з`явився та почав вантажити мішок на велосипед, побачивши вказане, затримав його на місці. Привів ОСОБА_5 на вісову разом з велосипедом та мішком сої. Викликав старшого охорони, який приїхавши на місце запитав у ОСОБА_5 де інше викрадене, на що останній повів у бур`яни де було виявлено ще 1 мішок, який начальник охорони примусив ОСОБА_5 також перенести до вісової. Потім викликали ще 1 охоронця та працівників поліції.

Свідок ОСОБА_6 являється начальником охорони СТОВ «Селецька», якого під ранок викликав на роботу охоронець ОСОБА_8 , який зазначив, що була крадіжка посівного матеріалу ( сої) з ЗАВу. Приїхавши на місце біля 5 ранку, побачив на вісовій ОСОБА_5 , та його велосипед. Приїхавши на місце почав ОСОБА_5 ставити питання, де подів те, що не встиг викрасти, на що ОСОБА_5 повів до того місця де ще лежав 1 мішок із соєю. Потім сказав ОСОБА_5 щоб той зібрав в інший мішок і сою, яка висипалась із ЗАВу. Соя у трьох мішках була зважена. Потім викликали наряд поліції, які вже працювали з ОСОБА_5 , вони також важили мішки та складали відповідні папери. Зі слів ОСОБА_7 , було зазначено, що він бачив, як ОСОБА_5 ніс мішок і лише коли він його вантажив на велосипед, він його затримав.

Свідок ОСОБА_9 зазначив, що також працює охоронцем СТОВ «Селецька», але 8.05.2016 року у нього був вихідний. Після крадіжки був викликаний на роботу, приїхавши побачив ОСОБА_5 , бачив мішки із соєю та велосипед, який ОСОБА_5 взяв у когось із знайомих.

Свідок ОСОБА_10 суду повідомила, що десь приблизно о 5-год. ранку прийшов ОСОБА_5 та попросив велосипед, щоб перевезти картоплю пообіцявши вернути його через 20 хвилин. Велосипед був повернутий пізніше у тому самому стані у якому вона його давала ОСОБА_5 , тобто він зламаний не був.

Оцінюючи у сукупності всі докази, які були досліджені у судовому засіданні, суд приходить до висновку що під час досудового слідства дії ОСОБА_5 було кваліфіковано, як умисні дії, які виразилися у вчиненні замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) поєднану з проникненням на охоронювану територію сховища току (доілвно з обвинувального акту) відповідно до ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України. З даною кваліфікацією суд не погоджується з огляду на слідуюче.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також припущеннях. Всі сумніви відносно доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України настає лише за наявності сукупності ознак: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище.

Крадіжка, поєднана з проникненням в житло, інше приміщення чи сховище, передбачає визначення, по-перше, ознак «житло», «інше приміщення», «сховище»; по-друге, ознак «проникнення». При цьому, сховище - поняття більш широке, це будь-яке місце, яке призначене для постійного чи тимчасового зберігання майна і має засоби охорони від доступу сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо).

Це може бути контейнер, товарний вагон, охоронюваний загін та ін. Під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище розуміється незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; обманним шляхом; з використанням підроблених документів тощо).

У суді встановлено, що територія на якій знаходиться зерно-очисний комплекс ЗАВ-40 є ніяким чином не огороджена, до неї є вільний доступ громадян. Про вказане свідчать як покази представника потерпілої сторони ОСОБА_4 , так і свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які підтвердили, що доступ до вказаної території жителів села є вільним. Свідок ОСОБА_7 у своїх показах зазначив, що коли він побачив ОСОБА_5 з мішком, то відразу подумав, що той косив траву на території де стоїть зерноочисний комплекс та здійснює її переміщення. З огляду на протоколи огляду від 25.05.2016 року, протокол слідчого експерименту від 30.05.2016 року, які було долучено до матеріалів справи та які містять фото таблиці, встановлено, що зерно-очисйний комплекс являє собою окремий від території току об`єкт, який не обладнаний огорожею. Для того, щоб вивантажити з нього зерно достатньо відкрити заслін, проникати у середину самого ЗАВ-40 необхідності немає, оскільки зерно висипається через відкритий заслін. Аналізуючи вищевказане суд вважає, що у судовому засіданні не здобуто належних доказів того, що ОСОБА_5 саме проник на охоронювану територію. Відсутність однієї з кваліфікуючих ознак дає підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 з ч.3 ст. 15 КК, ч.3 ст. 185 КК України на ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України та його дії слід вважати умисними діями, що виразились у замаху на викрадення чужого майна (крадіжку).

Оцінюючи в сукупності всі докази, що досліджені в судовому засіданні, суд знаходить винність обвинуваченого доведеною повністю з урахуванням вказаної перекваліфікації дій ОСОБА_5 .

Суд відноситься критично до показів обвинуваченого ОСОБА_5 за якими він зазначив, оскільки його не було затримано на місці вчинення злочину, то і підстав вважати його винним у замаху на крадіжку немає. Так у суді є доведеним, що охоронець ОСОБА_7 бачив ОСОБА_5 з мішком сої поблизу місця де вона зберігалась. Версія обвинуваченого про те, що він перебував у кущах з метою знайти якийсь предмет, щоб відремонтувати велосипед, не доведена належними та допустимими доказами, оскільки велосипед власнику ОСОБА_10 було повернуто у справному стані. Окрім того, у судовому засіданні не було доведено, що на адресу ОСОБА_5 начальник охорони чи інші охоронці чинили тиск чи висловлювали погрози внаслідок чого він погодився показати де лежить мішок із соєю та переніс його до території току. Покази дані у ході судового розгляду згідно, яких ОСОБА_5 не визнає свою вину, суд оцінює, як такі, що сформовані з метою запобігти відповідальності за вчинене.

Обставин, що пом`якшують покарання з огляду на ст. 66 КК України та обставин, що обтяжують покарання з огляду на ст. 67 КК України не встановлено.

Характеристика надана суду свідчить, що ОСОБА_5 характеризується негативно.

З огляду на характеризуючи дані та враховуючи інші обставини, що були досліджені у судовому засіданні суд вважає, що доцільно призначити покарання ОСОБА_5 у вигляді громадських робіт, оскільки вказана особа основного місця роботи немає, вже не працює понад 15 років, немає власних доходів, які б свідчили про можливість сплатити штраф. Інші види покарання передбачені ч.1 ст. 185 КК України суд визнав за недоцільне застосовувати, оскільки обвинувачений здійснив лише замах на крадіжку, негативних наслідків внаслідок його дій не настало, збитків товариству завдано не було та до кримінальної відповідальності притягується вперше. Перешкод у призначенні покарання у вигляді громадських робіт в силу ст.56 КК України у суді не встановлено. Суд вважає, що саме безоплатні суспільно корисні роботи будуть достатніми для його подальшого виправлення, перевиховання та запобігання здійснення нових злочинів.

Згідно інформації з Оржицької ЦРЛ ОСОБА_5 перебуває на обліку у лікаря- нарколога внаслідок вживання алкоголю.

Запобіжний захід до ОСОБА_5 не застосовувався. Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. Цивільний позов по справі не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним та призначити покарання за ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України у вигляді 100 годин громадських робіт.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати до набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі: 117 кг. насіння сої, що зберігається в камері зберігання речових доказів Оржицького ВП Лубенського ВП ГУ НП в Полтавській області передати власникові сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Селецька».

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Полтавської області через Оржицький районний суд протягом тридцяти діб після проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1