УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" серпня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,
04 серпня 2016 року старший слідчий третього слідчого відділу слідчого управління прокуратури міста Києва юрист 2 класу ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .
Клопотання слідчого погоджено з прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_3 .
Клопотання мотивовано тим, що 03.08.2016 року надійшло повідомлення, про вчинення службовою особою ОСОБА_5 з використанням наданої йому влади та службового становища кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України при наступних обставинах.
Так, наказом начальника Головного управління Національної поліції у м. Києві №388 о/c від 29.04.2016 ОСОБА_5 призначено на посаду слідчого слідчого відділу Деснянського УП ГУНП України в місті Києві.
Так, 16.07.2016 року, близько 00.30 год., ОСОБА_7 , який працює на посаді старшого інспектора відділу нагляду і безпеки апарату ДПтС України, повертався додому та між будинками АДРЕСА_3 , до нього ззаду підійшли двоє чоловіків та погрожуючи предметом, схожим на ніж, почали вимагати грошові кошти та мобільний телефон. Після чого, нанесли декілька ударів по голові ззаду, унаслідок чого він впав на землю, та останні витягли із задніх кишень штанів грошові кошти у сумі 1 тис. 500 грн. та забрали шкіряну папку коричневого кольору з особистими документами (паспорт громадянина України, паспорт для виїзду за кордон, ідентифікаційний код, три дипломи про освіту, довідки).
Після вигуку про те, що він працівник правоохоронного органу, останні забравши речі та грошові кошти, втекли з місця події. Будучи у стресовому стані ОСОБА_7 вважав, що нападники також заволоділи його мобільним телефоном марки «Самсунг», тому останній пішов до будинку АДРЕСА_4 , де з робочого місця вахтера по спецлінії «102» повідомив про напад.
Через 25-35 хвилин за вказаною адресою приїхала слідчо-оперативна група Деснянського УП ГУНП в місті Києві, працівниками якої від нього було прийнято заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Разом з тим, прийшовши до квартири за місцем проживання він у боковій кишені штанів виявив мобільний телефон марки «Самсунг».
16.07.2016 року о 10.00 год. ОСОБА_7 на мобільний телефон зателефонував слідчий Деснянського управління поліції ОСОБА_5 ( НОМЕР_1 ) та повідомив, що він займається розслідуванням кримінального провадження, розпочатого за його заявою та йому необхідно з`явитись до управління поліції.
Того ж дня, близько 12.00 год., ОСОБА_7 прибув до Деснянського УП ГУНП України в місті Києві, розташованого в м. Києві по вул. Т.Драйзера, 9-б та пішов до службового кабінету ОСОБА_5 , який розміщений на другому поверсі.
Під час розмови з ОСОБА_5 він повідомив про те, що після повернення за місцем проживання, виявив мобільний телефон. В цей час у ОСОБА_5 з корисливих мотивів виник умисел, спрямований на вимагання та одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій умисел, спрямований на вимагання та одержання неправомірної вигоди, ОСОБА_5 повідомив, що розбій являється резонансним, контрольним злочином, втрачені речі ніхто не поверне та краще зазначити, що ОСОБА_7 втратив їх із власної необережності. На що ОСОБА_7 погодився та під диктовку ОСОБА_5 власноручно написав заяву про те, що грошові кошти та речі втратив із власної необережності, при цьому дату на протоколі не було зазначено.
Після цього ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій умисел, спрямований на вимагання та одержання неправомірної вигоди, повідомив ОСОБА_7 , що відносно нього буде розпочато кримінальне провадження за нібито завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, тобто за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 383 КК України та у подальшому ОСОБА_7 буде притягнуто до кримінальної відповідальності. Наявність судимості призведе до звільнення із ДПтС України. Разом з тим, ОСОБА_5 висунув вимогу про передачу йому неправомірної вигоди у розмірі 200 доларів США за те щоб не було розпочато кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 та за не притягнення до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.
Також, ОСОБА_5 повідомив, що у разі сплати вказаної суми він не враховуватиме зазначені вище обставини, а прийме рішення про закриття кримінального провадження, розпочатого за заявою ОСОБА_7 та не розпочинатиме інших кримінальних проваджень відносно останнього за ст. 383 КК України. У свою чергу, ОСОБА_7 повідомив, що зазначених коштів у нього немає, на що ОСОБА_5 вказав, що можна передати йому спочатку 100 доларів США, а потім, протягом місяця, ще 100 доларів США.
Надалі, 17.07.2016 в обідній час, ОСОБА_7 на мобільний телефон зателефонував з вищезазначеного номеру ОСОБА_5 та повідомив про необхідність прибуття останнього до Деснянського УП ГУНП України в м. Києві, до його службового кабінету №13, та під час зустрічі ОСОБА_5 йому знову висунув вимогу про необхідність передачі найближчим часом неправомірної вигоди, а саме 200 доларів США. У свою чергу, ОСОБА_7 повідомив, що на даний час вказаної суми у нього немає.
В подальшому, 19.07.2016 року, близько 19.00 год., ОСОБА_7 прибув до службового кабінету ОСОБА_5 , для отримання довідок про втрату документів з метою їх відновлення. Під час розмови, ОСОБА_5 знову висунув вимогу про необхідність передачі йому неправомірної вигоди, при цьому ОСОБА_5 було складено повторний протокол допиту потерпілого, де заявник під диктовку написав, що знаходився у стані алкогольного сп`яніння, впав із власної необережності, при цьому побачив двох чоловіків, які проходили неподалік. Після цього подумав, що останні його пограбували та викликав наряд поліції, з метою встановлення місцезнаходження речей, грошових коштів та документів. Після закінчення допиту ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_7 вийти на вулицю.
На подвір`ї біля центрального входу до Деснянського УП ГУНП України в м. Києві ОСОБА_5 продовжував наполягати на необхідності надання неправомірної вигоди та повідомив, що ціна питання складає 200 доларів США та можна спочатку ОСОБА_7 передати йому 100 доларів США, а протягом місяця, ще 100 доларів США.
22.07.2016, близько 19.00 год. ОСОБА_7 на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_5 та призначив зустріч біля магазину «Сільпо» по вул. Т. Драйзера, що в м. Києві неподалік Деснянського УП ГУНП України в м. Києві. Під час розмови ОСОБА_7 повідомив про те, що на теперішній час грошових коштів у нього немає, при цьому ОСОБА_5 знову висунув вимогу, про необхідність передачі найближчим часом неправомірної вигоди, а саме 200 доларів США, за те щоб не було розпочато кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 та за не притягнення останнього до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення
У подальшому, ОСОБА_5 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на вимагання та отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 , 29.07.2016 року, приблизно о 14 год. 30 хв., зустрівся з ОСОБА_7 за місцем розташування Деснянського УП ГУНП України в м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Т. Драйзера, 9-Б, каб. 13.
У вказаному кабінеті ОСОБА_7 на попередню вимогу ОСОБА_5 передав частину неправомірної вигоди, у сумі 2000 гривень за не притягнення до кримінальної відповідальності, які останнім на вимогу ОСОБА_5 було покладено під килимок, який знаходився на стільці, на якому сидів ОСОБА_7 .
Після чого, ОСОБА_5 запропонував останньому вийти з ним на вулицю, та перебуваючи на вулиці він повідомив, що 200 доларів США, еквівалентні 5 тис. гривень, тому ОСОБА_7 для вирішення питання необхідно буде передати ще грошові кошти у сумі 3 тис. гривень.
02.08.2016 року о 14 год. 36 хв., на мобільний телефон ОСОБА_7 з номеру НОМЕР_2 зателефонував ОСОБА_5 та запитав чи зможуть вони зустрітися, на що ОСОБА_7 відповів, що в нього поки немає грошових коштів, у свою чергу ОСОБА_5 повідомив: «коли будуть, зателефонуєш».
03.08.2016 року о 12 год. 37 хв. ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_5 та повідомив, що зможе під`їхати до Деснянського УП ГУНП України в м. Києві приблизно через годину.
Того ж дня, о 13 год. 50 хв., знаходячись біля адміністративної будівлі Деснянського УП ГУНП в м. Києві, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Т. Драйзера, 9-Б, ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_5 та повідомив, що він прибув.
Після чого, ОСОБА_5 запропонував йому зачекати та близько 14 год. 00 хв. зустрів його на контрольно-пропускному пункті зазначеного районного управління поліції.
Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 пройшли до службового кабінету останнього, а саме №13, що на другому поверсі, та перебуваючи в кабінеті ОСОБА_7 повідомив що зібрав необхідну суму грошових коштів у розмірі 3000 гривень, яку ОСОБА_5 вимагав від нього за не внесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за фактом нібито неправдивого повідомлення про злочин, тобто за ст. 383 КК України.
Надалі, ОСОБА_5 , з корисливого мотиву, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на вимагання та отримання неправомірної вигоди запропонував ОСОБА_7 покласти грошові кошти у сумі 3000 грн. під килимок стільця, на якому останній сидів.
Надалі, ОСОБА_5 повідомив, що їм потрібно вийти на вулицю, та після того як він закрив кабінет, вони спустилися на першому поверсі та вийшли з адміністративної будівлі Деснянського УП ГУНП України в м. Києві.
Після того, 03.08.2016 року, о 14 год. 30 хв. ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України був затриманий працівниками третього слідчого відділу слідчого управління прокуратури міста Києва та працівниками УВБ в місті Києві ДВБ НП України.
Згідно з клопотанням, обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, є наступне: безпосереднє затримання останнього після скоєння злочину; виявлення та вилучення 03.08.2016 року під час проведення обшуку службового кабінету Деснянського УП ГУНП України в м. Києві, що за адресою: м. Київ, Т. Драйзера, 9-Б, каб. №15, грошових коштів, одержаних ОСОБА_5 як неправомірну вигоду; виявлення та вилучення 03.08.2016 року під час обшуку на квартирі за місцем проживання ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_2 , грошових коштів, одержаних останнім як неправомірну вигоду; показання свідка ОСОБА_7 та іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.
Беручи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від п`яти років до десяти років, у зв`язку з чим може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема знищити речі та документи, які мають значення для кримінального провадження, зокрема окремі документи, які свідчать про протиправну діяльність підозрюваного, що не перебувають у розпорядженні органу досудового розслідування та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий просить клопотання задовольнити.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити, виходячи із обставин, якими воно обґрунтовується.
Захисник у судовому засіданні заперечувала проти даного клопотання, вважала його не обґрунтованим, оскільки її підзахисний відсторонений від посади і у слідства не має підстав вважати, що підозрюваний може впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню. Крім того слідчим не доведені ризики, що ОСОБА_5 буде переховуватися від органів досудового розслідування, суду, або чи вчинити інше кримінальне правопорушення. Зокрема, зазначила, що її підзахисний готовий співпрацювати з органом досудового розслідування, давати послідовні показання про обставини подій, має постійне місце проживання і реєстрації в м. Києві, перебуває у зареєстрованому шлюбі, по місцю роботи характеризується позитивно, раніше не судимий, а тому йому можливо обрати запобіжний захід, що не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема цілодобовий арешт. У разі визнання судом клопотання слідчого обґрунтованим. Захистник просить визначити мінімальний розмір застави.
Підозрюваний ОСОБА_5 також заперечував проти задоволення даного клопотання та просив застосувати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки він має постійне місце реєстрації та проживання, офіційно працевлаштований, одружений, а його дружина на даний час вагітна, зобов`язується з`являтись на всі виклики слідчого, суду та співпрацювати зі слідством.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, захисника, підозрюваного, слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 03.08. 2016 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
03.08. 2016 року (час фактичного затримання о 14 годині 30 хвилин), в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_5 було затримано за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Слідчим доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. При обранні запобіжного заходу слідчий суддя приймає до уваги, що інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення є тяжким злочином, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а також те, що підозрюваний одружений, має місце реєстрації в гуртожитку у АДРЕСА_1 , фактично проживає у м. Києві на підставі договору оренди житлового приміщення, по місцю роботи характеризується позитивно, відсторонений від посади, раніше не судимий. На даний час наявні ризики, які дають підстави вважати, що перебуваючи на волі підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Крім того, слідчий суддя враховуючи положення ст. 178 КПК України, приходить до висновку, що ОСОБА_5 працездатний, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню в слідчому ізоляторі не хворіє.
Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає необхідним застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 183, 176-178, 186, 193-196 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання старшого слідчого третього слідчого відділу слідчого управління прокуратури міста Києва юриста 2 класу ОСОБА_6 - задовольнити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мерефи Харківського району Харківської області, українця, громадянина України, одруженого, відстороненого від посади слідчого СВ Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят діб з моменту його затримання, тобто до 02 жовтня 2016 року.
Визначити ОСОБА_5 , заставу в розмірі 20 мінімальних заробітних плат, що становить 29 000,00 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі протягом дії ухвали.
В разі внесення застави ОСОБА_5 , покласти на нього обов`язки:
прибувати за кожною вимогою до суду та до слідчого прокуратури міста Києва;
не відлучатись з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;
повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання;
Визначити двомісячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня її внесення.
Роз`яснити підозрюваному, що в разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок, має бути наданий уповноваженій службовій особі Київського СІЗО.
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Київського СІЗО негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого старшого слідчого третього слідчого відділу слідчого управління прокуратури міста Києва юриста 2 класу ОСОБА_6 та слідчого суддю Дніпровського районного суду м. Києва.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: