УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №273/679/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.121 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2016 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кам`яний Брід Баранівського району Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
на вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 17 червня 2016 року,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 17 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 змінити та пом`якшити покарання, застосувавши до нього положення ст.69 КК України, призначити більш м`яке покарання, ніж передбачене законом, а саме 5 років 6 місяців позбавлення волі.
В апеляційній скарзі, не оспорюючи факт вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, захисник ОСОБА_6 вважає, що суд першої інстанції обрав ОСОБА_7 занадто сувору міру покарання, таку, що не відповідає особі засудженого і тяжкості скоєного ним злочину.
Зазначив, що при призначенні покарання ОСОБА_7 , суд недостатньо врахував обставини, що пом`якшують покарання. Зокрема, судом не врахована передбачена статтею 66 КК України така обставина, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину.
Посилається на те, що суд не в повній мірі взяв до уваги, що ОСОБА_7 за місцем попереднього відбування покарання характеризується виключно з позитивної сторони, як такий, що неодноразово заохочувався, до праці відносився сумлінно, не конфліктний, ввічливий, як такий, що має охайний зовнішній вигляд, за що був умовно-достроково звільнений з місць позбавлення волі. Посилання суду на те, що останній тимчасово не працює, не має постійного місця проживання, не повинні впливати на міру покарання, так як не являються обтяжуючими.
Вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 17 червня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 31.08.2011року остаточно призначено ОСОБА_7 покарання - 8 років 8 місяців позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 у виді тримання під вартою до набрання вироку законної сили залишено без змін.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання, тобто з 10.03.2016 року.
Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України, зараховано засудженому ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення в період з 10.03.2016 року по дату набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази по провадженню, які зберігаються в кімнаті речових доказів Баранівського ВП., а саме: постільна білизна - знищено.
За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально наведених у вироку, ОСОБА_7 , 08.03.2016 близько 17 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, підійшов до ОСОБА_9 та зі значною силою наніс йому численні удари руками та ногами в область тулуба, в результаті чого спричинив комплекс тілесних ушкоджень, що призвело до настання смерті останнього.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №46 від 10.03.2016 при експертизі трупу ОСОБА_9 , 1955 року народження, були виявлені: тяжкі тілесні ушкодження у вигляді синців на передній поверхні грудної клітини в проекції верхньо-середньої частини грудини та вліво від неї, на передній поверхні грудної клітини зліва вище соска, на передньо-боковій, боковій та задньо-боковій поверхнях грудної клітини зліва на рівні 5-11 ребер, в підключичній ділянці зліва, крововиливи в м`яких тканинах грудної клітини зліва в проекції синців, переломи зліва 4-6 ребер по білягрудинній лінії, 5 ребра по середній ключичній лінії з розривом пристінкової плеври, 4-9 ребер по передній пахвовій лінії з розривом пристінкової плеври на рівні 7 ребра, 8-11 ребер по задній пахвовій лінії з розривом пристінкової плеври на рівні 11 ребра, 9-10 ребер по лопатковій лінії, хрящів 6-7 ребер по лінії між білягрудинною та середньою ключичною лініями, крововиливи в м`які тканини на рівні переломів ребер, надрив лівої легені між долями у верхній частині у місці їх з`єднання із крововиливом в тканину навколо, забій серця із розривом серцевої сорочки (перікарда) та розмічення клітковини в проекції верхівки серця та крововиливом навколо, крововиливом в епікард в ділянці верхівки серця та розміченням поверхневих шарів епікарда з крововиливами в підлеглий міокард, входять в комплекс закритої тупої травми грудної клітини зліва, супроводжувалися гемопневмоторексом зліва, підшкірною емфіземою грудної клітини зліва та ускладнилися розвитком набряку легень та гострої легенево-серцевої недостатності травматичного походження, мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті його та ознаки тяжких тілесних ушкоджень при житті за ознакою небезпеки для життя;
б) садна на задній поверхні лівого вуха, на спинці носа (2), на внутрішньо-задній поверхні правого передпліччя у нижній частині, на внутрішньо-задній поверхні правого передпліччя у середині частині, на задньо-боковій поверхні правого ліктьового суглоба (11), на задній поверхні лівого ліктьового суглоба (3), на зовнішньо-задній поверхні лівого плеча у нижній частині, синці у виличній ділянці справа з переходом в ділянку правої брови, в перед вушній ділянці справа, на лівому вусі з переходом в навколо вушну ділянку зліва на нижній губі з переходом на підборіддя, на верхній губі посередині та справа, на зовнішній поверхні правого плеча у середній частині, на внутрішній поверхні правого передпліччя у верхній частині (3), на задньо-боковій поверхні правого ліктьового суглоба навколо вищеописаних саден, на передній поверхні лівого плечового суглоба, на задньо-боковій поверхні лівого ліктьового суглоба, на зовнішньо-задній поверхні лівого передпліччя у середньо-нижній частині, на тилі правої кисті в проекції 2 п`ясткової кістки, на передньо-зовнішній поверхні лівого колінного суглоба, в проекції крила лівої клубової кістки, в поперековій ділянці зліва, на передньо-боковій поверхні грудної клітини справа вище соска, на передньо-боковій поверхні грудної клітини справа на рівні реберної дуги, крововиливи на слизовій оболонці губ в проекції синців, які належать до легких тілесних ушкоджень.
Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2ст.121 КК України, як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
На апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 від прокурора ОСОБА_10 надійшло письмове заперечення, в якому зазначається, що вирок Баранівського районного суду від 17.06.2016 є законним, а апеляційна скарга захисника - безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.
Вважає, що вказана апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, оскільки призначаючи покарання, суд врахував вимоги ст. 65КК України та Постанову Пленуму Верховного Суду від 24.10.2013 №7 «Про практику призначення судами кримінального правопорушення». Підстави для застосування вимог ст. 69 КК України відсутні, а зазначені в апеляції доводи являються необґрунтованими та безпідставними,
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_6 , які просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та вирок суду в межах ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину за обставин, встановлених і викладених судом у вироку, по суті не оспорюється і підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених та належно оцінених судом
Дії обвинуваченого за ч.2 ст. 121 КК України кваліфіковані правильно, що не оспорюється в апеляційній скарзі.
Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом при призначенні покарання усіх обставин кримінального провадження, є безпідставними.
Згідно ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається з оскаржуваного судового рішення, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд дотримався загальних засад, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України.
При вирішенні питання про визначення обвинуваченому покарання, судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характер та спосіб його вчинення, а саме те, що вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів, внаслідок якого настала смерть людини, позицію потерпілого ОСОБА_11 , який наполягав на суворому покаранні , так як внаслідок дій обвинуваченого він втратив брата.
З вироку суду першої інстанції вбачається, що при призначенні покарання було враховано те, що за місцем відбування покарання ОСОБА_7 характеризується позитивно, що спростовує доводи апелянта про те, що судом не було прийнято зазначене до уваги.
Разом з тим, судом також було враховано дані про особу винного, який раніше судимий, вчинив новий умисний злочин в період умовно - дострокового звільнення від покарання, призначеного за попереднім вироком.
Як обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнав його щире каяття у вчиненні злочину. Як обставину, що обтяжує покарання скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції призначив покарання в межах санкції, передбаченої ч.2ст.121 КК України.
З урахуванням того, що ОСОБА_7 вчинив злочин у період умовно - дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного за вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 31.08.2011року, яким його було засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, суд, із застосуванням вимог ст.71 КК України, призначив остаточне покарання у виді 8 років 8 місяців позбавлення волі, що є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого.
Доводи апеляційної скарги висновків суду в частині призначення виду покарання не спростовують і не дають підстав вважати, що при призначенні покарання суд не дотримався вимог ст.65 КК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст.412 КПК України, які би тягнули за собою безумовне скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не допущено.
Керуючись ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Баранівський районний суд Житомирської області від 17 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали Апеляційним судом Житомирської області, а засудженому, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
СУДДІ: