Справа № 183/4511/15
№ 1-кп/183/577/15
В И Р О К
іменем України
11 серпня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

в присутності обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Катеренівка Сарненського району Рівненської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, солдата військової частини польова пошта НОМЕР_1 , одруженого, що має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 405 КК України,-

в с т а н о в и в:
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, а у відповідності до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У відповідності до Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію» від 20.01.2015 року, в Україні діє особливий період.

31 січня 2015 року наказом № 193 командира військової частини польова пошта В НОМЕР_2 військовослужбовця, призваного на час проведення мобілізації, солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 та призначено на посаду старшого вогнеметника роти радіаційного, хімічного та біологічного захисту.

07 травня 2015 року для службового користування та виконання обов`язків військової служби за солдатом ОСОБА_4 був закріплений автомат АКС-74 із заводським номером НОМЕР_3 .

В свою чергу, у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 на посаді заступника командира роти радіаційного, хімічного та біологічного захисту по роботі з особовим складом проходить військову службу лейтенант ОСОБА_5 , а на посаді головного сержанта командира відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту проходить військову службу старшина першої статті ОСОБА_6 .

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 12, 28, 30, 35, 49, 50, 56, 57, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статуту Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку, постійно бути зразком високої культури, скромності та витримки, берегти військову честь, захищати і поважати гідність інших людей, дотримуватись правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання, дотримуватись встановленого порядку несення військової форми одягу, беззастережно виконувати накази начальників та старших за військовим званням військовослужбовців.

В свою чергу, військовослужбовці військової частини польова пошта НОМЕР_1 лейтенант ОСОБА_7 та старшина першої статті ОСОБА_6 , відповідно до ст.ст. 29, 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України під час проходження військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , як за займаними посадами, так і за військовими званнями, являються начальниками по відношенню до солдата ОСОБА_4 .

Згідно зі ст. 59 Статуту лейтенант ОСОБА_7 та старшина першої статті ОСОБА_6 зобов`язані проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям і злочинам серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини.

На початку травня 2015 року підрозділи військової частини польова пошта НОМЕР_1 , з метою участі у польових навчаннях, прибули до НОМЕР_4 загальновійськового полігону, що дислокується в АДРЕСА_2 , та розташувалися там польовим табором.

Охорона польового табору військової частини польова пошта НОМЕР_1 здійснювалася шляхом патрулювання території та несення служби на контрольно-пропускних пунктах військовослужбовцями вказаної частини.

09 червня 2015 року, відповідно до розпорядження командування частини, солдат ОСОБА_4 був включений до складу внутрішньої варти військової частини та призначений до складу контрольно-пропускного пункту № 3.

З 17.00 години 09 червня 2015 року до 17.00 години 10 червня 2015 року солдат ОСОБА_4 разом з іншими військовослужбовцями військової частини польова пошта НОМЕР_1 повинен був охороняти територію тимчасового місця дислокації військової частини. Для здійснення обов`язків з охорони території солдат ОСОБА_4 отримав закріплений за ним автомат АКС-74 із заводським номером НОМЕР_3 .

09 червня 2015 року приблизно о 19.00 годині солдат ОСОБА_4 без дозволу військових посадових осіб військової частини польова пошта НОМЕР_1 самовільно залишив місце несення служби, а саме контрольно-пропускний пункт № 3, після чого вжив алкогольні напої.

Того ж дня приблизно о 20.00 годині старшина першої статті ОСОБА_6 виявив відсутність на контрольно-пропускному пункті № 3 військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 та доповів лейтенанту ОСОБА_7 про факт порушення військової дисципліни солдатом ОСОБА_4 , внаслідок чого був організований пошук останнього, з метою з`ясування обставин порушення військової дисципліни та їх усунення.

09 червня 2015 року близько 20 години 35 хвилин лейтенант ОСОБА_7 спільно зі старшиною першої статті ОСОБА_6 , встановивши місцезнаходження солдата ОСОБА_4 та переконавшись, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, наказав останньому повернутися до розташування підрозділу. Однак, солдат ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, висловив погрозу вбивством відносно лейтенанта ОСОБА_7 та старшини першої статті ОСОБА_8 . При цьому солдат ОСОБА_4 зняв із запобіжника ввірену йому для службового користування зброю, а саме автомат АКС-74 із заводським номером НОМЕР_3 , перевів механізм зброї у стан готовності до пострілу та направив його стволом в сторону лейтенанта ОСОБА_7 та старшини першої статті ОСОБА_6 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 405 КК України, визнав повністю та показав, що в січні 2015 року добровільно прибув до військового комісаріату за місцем свого проживання та був призваний до військової частини польова пошта НОМЕР_1 на час проведення мобілізації. При цьому про свій намір добровільно проходити військову службу у Збройних Силах України він не повідомив свою дружину, у шлюбі з якою у них в червні 2014 року народилася дитина. Перебуваючи на полігоні, який розташований в смт.Черкаське Новомосковського району, та заступивши в добовий наряд 09 червня 2015 року, йому на мобільний телефон зателефонувала дружина, яка від невідомих осіб дізналася про його намір добровільної служби, та повідомила, що має намір з ним розірвати шлюб. Після такої емоційної розмови, він вжив алкогольні напої та дійсно залишив місце несення служби , маючи при цьому ввірену йому вогнепальну зброю. Через деякий час його знайшли лейтенант ОСОБА_7 та старшина ОСОБА_6 , які наказали йому повернутися в розташування частини, однак він зняв з запобіжника ввірену йому зброю, перевів механізм зброї у стан готовності та направив його стволом в сторону лейтенанта ОСОБА_7 та старшини ОСОБА_6 , після чого ввірену йому зброю кинув, продовжуючи висловлювати словесні погрози на адресу безпосередніх військових начальників. У скоєному обвинувачений кається, публічно попросив вибачення у свого прямого начальника, запевнив суд про своє виправлення, готовність продовжувати військову службу, а також про те, що подібних ситуацій з ним в майбутньому не відбудеться.

Потерпілі в судове засідання не з`явилися, останні були допитані слідчим суддею, в порядку ст.225 КПК України та надали свої пояснення з приводу встановлених судом обставин, також потерпілі надали суду заяви, у яких наполягали на призначенні обвинуваченому покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

В судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч.3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Судом були досліджені матеріали кримінального провадження, а саме:

-матеріали, що підтверджують статус військовослужбовця ОСОБА_4 , а саме: копія військового квитка;

-матеріали, що підтверджують статус лейтенанта ОСОБА_7 , що обіймає посаду командира роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту по роботі з особовим складом, а також матеріали, що підтверджують статус старшини першої статті ОСОБА_6 , який обіймає посаду головного сержанта командира відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 є встановленою, його дії належить кваліфікувати за ч.3 ст. 405 КК України, як погроза вбивством або заподіянням тілесних ушкоджень начальникові, у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, вчинені в умовах особливого періоду.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, у відповідності до ст.65 КК України враховує, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, раніше не був судимий, за місцем служби характеризується позитивно, на утриманні має малолітню дитину.

Обставиною, що обтяжує покарання, визнається вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Обставинами, що пом`якшують покарання визнаються щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, і публічне вибачення перед потерпілими.

При цьому суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини з самого початку досудового розслідування, висловленням жалю з приводу вчиненого, бажанням виправити ситуацію, що склалася, а також готовністю підлягати кримінальній відповідальності.

Встановлені обставини, що пом`якшують покарання, характер скоєного злочину та його наслідки, особа винного, його ставлення до скоєного, в даному випадку, дозволяють суду застосувати ст.69 КК України, тому суд вважає за необхідне при призначенні ОСОБА_4 покарання перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції ч.3 ст. 405 КК України, та з урахуванням ст. 60 КК України до обвинуваченого можливо застосувати покарання у виді арешту з відбуванням на гауптвахті.

З урахуванням вимог ст. 50 КК України щодо поняття покарання та його цілей, саме такого покарання буде достатньо для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів, і не потребує покарання в межах найбільшої санкції ч.3 ст. 405 КК України.

При вирішенні питання про обрання до обвинуваченого запобіжного заходу, суд, виходячи з положень ст.ст. 177, 178 КПК України, враховує наявність ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, та вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки обвинувачений, усвідомлюючи призначену йому реальну міру покарання у вигляді арешту, може перешкоджати виконанню вироку шляхом переховування від органів досудового розслідування та суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 405 КК України та призначити йому покарання, з застосуванням ст.ст. 60,69 КК України, у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці з відбуванням на гауптвахті.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 відраховувати з моменту його фактичного затримання.

До набрання вироком законної сили обрати до ОСОБА_4 запобіжний у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту з зали суду негайно.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів.

Копію вироку вручити засудженому негайно.

Суддя ОСОБА_1