№1-кп/243/11/2015
В И Р О К
Іменем України
1 грудня 2015 року м. Слов`янськ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Слов`янська кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Запорізької області, Приморського району, с. Зеленівка гр-на України, українця, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого:
у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 368 КК України ,-
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він згідно з наказом №12-к від 09.01.1989 року, працює на посаді завідуючого 6-м відділенням КЛПЗ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська» у зв`язку з чим, згідно з п.1.1 посадової інструкції завідуючого психіатричним відділенням, затвердженої головним лікарем КЛПЗ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська» 03.01.2012, здійснює керівництво роботою медперсоналу, всією діагностичною, лікувально - профілактичною і адміністративно - господарською роботою ввіреного йому відділення, згідно з п.2.і вказаної інструкції організовує і забезпечує обстеження і лікування хворих у відділенні на рівні сучасних досліджень медичної науки і практики, згідно з п.7.1 вказаної інструкції є посадовою особою, наділеною повноваженнями, щодо безпосереднього поточного управління відповідним відділенням лікарні і відповідальністю за належну організацію роботи відділення, тобто функції щодо здійснення керівництва діяльністю 6-м відділенням КЛПЗ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська», таким чином, відповідно до приміток до ст. 364, 368 КК України, ОСОБА_6 є службовою особою.
Приблизно на початку лютого 2013 року, ОСОБА_6 , обіймаючи посаду завідуючого 6-м відділенням КЛПЗ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська», в якому в той період часу проходила лікування ОСОБА_8 , усвідомлюючи те, що саме він, у зв`язку з
займаною посадою, вирішує питання про подальше проходження лікування останньої у вказаному медичному закладі, розробив злочинний план згідно з яким він, використовуючи своє службове становище, діючи з метою протизаконного особистого збагачення, повідомив двоюрідну сестру ОСОБА_8 - ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_8 може продовжити лікування у медичному закладі в разі оплати ОСОБА_9 по 700 гривен за кожен з шести місяців попереднього находження ОСОБА_8 у відділенні лікарні у період часу з липня 2012 року по лютий 2013 року, під приводом офіційної оплати за догляд ОСОБА_8
18 лютого 2013 року, в денний час доби. ОСОБА_6 , діючи згідно з розробленим злочинним планом, обіймаючи посаду завідуючого 6-м відділенням КЛПЗ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська», використовуючи своє службове становище, діючи умисно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, з метою протизаконного особистого збагачення, порушуючи ст. 284 Цивільного кодексу України, згідно з якою фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років і яка звернулася за наданням їй медичної допомоги, має право на вибір лікаря та вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій, а також ст. 38 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», відповідно до якої кожний пацієнт, який досяг чотирнадцяти років і який звернувся за наданням йому медичної допомоги, має право на вільний вибір лікаря, якщо останній може запропонувати свої послуги, та вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій, а також бути прийнятим у будь - якому закладі охорони здоров`я за своїм вибором, якщо цей заклад має можливість забезпечити відповідне лікування, перебуваючи в службовому кабінеті за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Нарвська, 16, під час зустрічі та розмови з ОСОБА_9 , пообіцяв останній свою допомогу, як завідуючого 6-м відділенням КЛПЗ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська», у позитивному вирішенні питання щодо подальшого проходження лікування хворої сестри ОСОБА_9 - ОСОБА_8 у 6-му відділенні КЛПЗ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська», в разі оплати ОСОБА_9 по 700 гривен за кожен місяць попереднього находження ОСОБА_8 у відділенні лікарні, під приводом офіційної оплати за догляд ОСОБА_8 . Усвідомлюючи те, що саме ОСОБА_6 , займаючи посаду завідуючого 6-м відділенням КЛПЗ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська», вирішує питання про проходження лікування ОСОБА_8 у вказаному медичному закладі, ОСОБА_9 погодилася на умови ОСОБА_6 .
Продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на реалізацію злочинного наміру, 05 березня 2013 року, в денний час доби, ОСОБА_6 , обіймаючи посаду завідуючого 6-м відділенням КЛПЗ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська», використовуючи своє службове становище, діючи умисно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, з метою протизаконного особистого збагачення, перебуваючи в службовому кабінеті за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Нарвська, 16, під час зустрічі та розмови з ОСОБА_9 , під приводом офіційної оплати за догляд ОСОБА_8 у вказаному відділенні медичного закладу, із розрахунку по 700 гривень за кожен місяць попереднього находження ОСОБА_8 у лікарні, продовжив пропонувати свою допомогу, щодо госпіталізації та подальшого проходження лікування останньої. Усвідомлюючи те, що саме ОСОБА_6 , займаючи посаду завідуючого 6-м відділенням КЛПЗ «Обласна психіатрична лікарня м.Слов`янська», вирішує питання про проходження лікування ОСОБА_8 у вказаному медичному закладі, ОСОБА_9 погодилася на умови ОСОБА_6 .
У подальшому, в телефонних розмовах між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які мали місце в період часу з 29 квітня по 09 липня 2013 року, щодо погіршення стану здоров`я ОСОБА_8 та госпіталізації останньої у 6-те відділення КЛПЗ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська», завідуючим якого є ОСОБА_6 , останній, продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на реалізацію злочинного наміру, щодо протизаконного особистого збагачення, під приводом офіційної оплати за догляд ОСОБА_8 у вказаному відділенні медичного закладу, із розрахунку по 700 гривень за кожен місяць попереднього находження ОСОБА_8 у лікарні, продовжив пропонувати свою допомогу, щодо госпіталізації та подальшого проходження лікування останньої.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, направлену на реалізацію злочинного наміру, спрямованого на особисте протизаконне збагачення, 08 травня 2013 року приблизно в 10 годині 35 хвилин ОСОБА_6 , обіймаючи посаду завідуючого 6-м відділенням КЛПЗ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська», використовуючи своє службове становище, діючи умисно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, з метою протизаконного особистого збагачення, перебуваючи в службовому кабінеті за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Нарвська, 16, під час зустрічі та розмови з ОСОБА_9 , одержав від останньої неправомірну вигоду для себе у вигляді грошових коштів в розмірі 2000 гривень, нібито, за попереднє находження ОСОБА_8 на лікуванні у 6-му відділенні КЛПЗ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська» в період часу з липня 2012 року по лютий 2013 року та позитивне вирішення проблеми, щодо подальшої госпіталізації останньої у вказаний медичний заклад для проходження лікування.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, направлену на реалізацію злочинного наміру, спрямованого на особисте протизаконне збагачення, 09 липня 2013 року приблизно в 12 годині 25 хвилин ОСОБА_6 , обіймаючи посаду завідуючого 6-м відділенням КЛПЗ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська», використовуючи своє службове становище, діючи умисно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, з метою протизаконного особистого збагачення, перебуваючи в службовому кабінеті за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Нарвська, 16, під час зустрічі та розмови з ОСОБА_9 , одержав від останньої неправомірну вигоду для себе у вигляді грошових коштів в розмірі 2700 гривень, нібито, за попереднє находження ОСОБА_8 на лікуванні у 6-му відділенні КЛПЗ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська» в період часу з липня 2012 року по лютий 2013 року та позитивне вирішення проблеми, щодо подальшої госпіталізації останньої у вказаний медичний заклад для проходження лікування.
09 липня 2013 року у період часу з 12 години 30 хвилин до 16 години 15 хвилин під час проведення обшуку в службовому кабінеті ОСОБА_6 , в приміщенні 6-го відділення КЛПЗ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська», за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Нарвська, 16, на робочому столі останнього було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 2700 гривень, в книзі, яка знаходилася в шафі - грошові кошти в сумі 200 гривень, які були одержані ОСОБА_6 у якості неправомірної вигоди від ОСОБА_9 , нібито, за попереднє находження ОСОБА_8 на лікуванні у 6-му відділенні КЛПЗ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська» в період часу з липня 2012 року по лютий 2013 року та позитивне вирішення проблеми, щодо подальшої госпіталізації останньої у вказаний медичний заклад для проходження лікування.
Зазначені дії орган досудового слідства кваліфікував за ч.2 ст. 368 КК України, тобто одержання службовою особою для себе неправомірної вигоди за вчинення в інтересах третьої особи певних дій з використанням наданого йому службового становища.
Дане обвинувачення підтримано в суді прокурором, який вважав, що кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст.368 КК України є правильною, а винуватість ОСОБА_6 у вчиненні даного злочину є доведеною та підтверджується відповідними доказами.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою провину у висунутому обвинуваченні не визнав в повному обсязі, зазначивши, що винен лише в тому, що дозволив своєму персоналу отримувати добровільні внески від родичів хворих для того щоб мати матеріальні кошти для здійснення ремонту в установі та придбання речей для хворих. Розмов з ОСОБА_11 на предмет продовження лікування відносно ОСОБА_12 ніколи не було, остання була виписана з відділення після того як відпала необхідність в її лікуванні. Пояснив, що на початку травня 2014 року коли ОСОБА_11 принесла йому 2000 грн. він просив її написати заяву щодо добровільності внесення вищевказаної суми для потреб лікарні. Однак вона цього не зробила, оскільки вважає що ОСОБА_11 ціленаправлено мала за мету показати цю ситуацію як отримання хабара. Зазначив, що вищевказані 2000 грн. він прийняв, однак передав їх відразу до відділення, які були витрачені на вирішення потреб лікарні, а саме на придбання ксероксу. Ніколи не від кого ціленаправлено не вимагав грошей, а люди за бажанням добровільно самі оказували матеріальну допомогу відділенню лікарні. Пояснив, що прийняв рішення відвезти ОСОБА_12 додому особисто, оскільки хвора не потребувала подальшого лікування, а ОСОБА_11 впродовж трьох місяців не реагувала на його виклики та повідомленн щодо виписки хворої.
Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснила, що 09.07.2013 року вона була на робочому місці, і хтось з співробітників їй повідомили, що до ОСОБА_17 приходили якісь люди, один з яких був з відеокамерою. Що саме відбувалося в кабінеті у ОСОБА_17 їй не відомо, оскільки вона нічого не бачила і до кабінету ОСОБА_17 нікого
не впускали. Пояснила, що особисто їй ніколи грошей не давали, однак зазначила, що для родичів які бажають надати допомогу лікарні існує каса та розрахунковий рахунок та ці суми приймаються офіційно. Лікування в лікарні безкоштовне. Зазначила, що одного разу ОСОБА_16 передавав їй грошові кошти отримані від ОСОБА_11 на які вона придбала ксерокс.
Після додаткового допиту свідок ОСОБА_18 зазначила, що на отриманні від ОСОБА_16 грошові кошти були придбані системний блок та монітор а не ксерокс. Причину невідповідності своїх попередніх пояснень суду пояснити не змогла, зазначивши, що просто сплутала події, оскільки ксерокс був придбаний незадовгоо до зазначених подій.
Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснив, що в червні чи липні 2013 року він перебував в м. Донецьку де підписував акт перевірки. Йому повідомили що співробітники міліції зайшли до приміщення 6 відділення, провели обшук та звинуватили ОСОБА_20 у вимаганні та одержанні хабаря. На наступний день ОСОБА_16 йому пояснив, що сестра привела хвору, наполягала на госпіталізації, однак після огляду, підстав для госпіталізації немає. Потім зайшла донька потерпілої, а через деякий час зайшла сама потерпіла та кинула йому на стіл гроші та відразу зайшли співробітники міліції та зафіксували факт наявності грошей на столі. Зазначає, що за час роботи ОСОБА_17 на посаді завідувача відділення він зарекомедував себе лише з позитивного боку. Пояснив, що не може надати кваліфікаційну оцінку щодо факту того, що ОСОБА_16 особисто видвіз своє пацієнтку додому та залишив одну. Основним крітерієм для госпіталізації до їх установи є психічний стан хворої особи. Зазначив, що жодних грошових коштів за лікування в їх установі не приймається. Разом з тим зазначив, що якщо родичі хворого хочуть добровільно оказати допомогу лікарні, то вони пишуть заяву на ім`я головного лікаря, прередають грошові кошти до каси на території лікарні на розрахунковий рахунок та отримуючть чек, який підшивається до історії хвороби. Також пояснив, що через тиждень на його мобільний телефон поступив дзвінок та жіночий голос пригрозив, що посадить ОСОБА_20 оскільки він бере хабарі.
Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснила, що в психіатричній лікарні на підставі постанови КМУ існує спеціальний розрахунковий рахунок на який добровільно вносяться грошові кошти від фізичних та юридичних осіб, а також благодійні внески та гуманітарна допомога. Каса мається на території психіатричної установи. Грошові кошти приймаються після написання заяви на ім`я головного лікаря. Зазначила, що про отримання ОСОБА_22 від ОСОБА_11 грошових коштів їй нічого невідомо. Пояснила, що по документам на дату відповідно до запиту суду - принтер не значиться.
Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснила, що з 2004 року працює в психіатричній лікарні м. Слов`янська. Зазначила, що факт перевезення ОСОБА_12 за місцем проживання мав місце, оскільки потреби в її подальшому лікуванні не було, а родичи її не забирали. Тому вона разом з ОСОБА_16 відвезли ОСОБА_12 за місцем її проживання. Оскільки їх ніхто до приміщення будинку не впустив та дівчина яка була в будинку також відмовилась їх впускати, оскільки в будинку була велика собака то вони залишили ОСОБА_12 біля воріт на лавочці. Шахова їй не відома та вона ніколи з нею не бачилася. Щодо передачі ОСОБА_24 грошових коштів їй нічого не відомо.
Надані стороною обвинувачення вищевказані свідки пояснили суду тільки загальновідомі відомості про порядок роботи лікувального
закладу, його штатну відомість та порядок прийняття та розподіл гуманітарної допомоги, в зв`язку з чим вони не можут бути покладені в основу обвинувачення.
В матеріалах справи також містяться інвентаризаційни картки обліку основних засобів та оборотна відомость лікувального закладу,
згідно яких вбачається, що КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська» було придбано та поставлено на баланс установи процессор та монітор.
Отже, аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що обвинувачення відносно ОСОБА_17 фактично базується лише на показаннях потерпілої ОСОБА_9 .
Аналізуючи пояснення потерпілої ОСОБА_11 суд приходить до переконання що незважаючи на те що вона фактично вказує на той факт що обвинувачений спочатку вимагав а потім отримав від неї хабар у розмірі 5900 грн, інших доказів які б в купі підтвердили цей факт не має і можливість їх отриманні вичерпана, в зв`язку з чим суд не може покласти їх в основу обвинувального вироку.
Оскільки предметом даного складу злочину є майно(гроші, матеріальні цінності) і їх наявність вказана тільки в поясненнях потерпілої, сума яких різняться с сумою вказаною в обвинувальному висновку а інших доказів про їх отримання обвинуваченим Кара стороною обвинувачення не надано, то суд приходить до висновку що стороною обвинувачення не доказана об`єктивна сторона цього злочину яка характеризується прийняттям службовою особою від іншої особи предмета хабара.
З огляду на вище наведене, ретельно дослідженні у судовому засіданні докази, надані стороною обвинувачення, суд не може покласти їх в основу обвинувального вироку, а відтак, виходячи з позиції Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». І такі факти мають бути досить переконливими, щоб суд на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину, не приймає їх як докази сторони обвинувачення та відкидає їх.
Пункт 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень суди відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії»).
Таким чином, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення, в їх сукупності, приходить до висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів причетності обвинуваченого ОСОБА_6 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України, в якому він обвинувачується.
Відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
За таких обставини, суд приходить до переконання що органом досудового слідства не доведено що кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 368 КК України, а саме: одержання службовою особою для себе неправомірної вигоди за вчинення в інтересах третьої особи певних дій з використанням наданого йому службового становища.
Відтак, ОСОБА_6 у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України необхідно визнати невинуватим та виправдати.
Оскільки суд дійшов висновку про невинуватість ОСОБА_17 в інкримінованому кримінальному правопорушенні, підстави для задоволення цивільного позову відсутні.
Речові докази по справі та судові витрати відсутні.
Враховуючи викладене та керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст79, 17, 23, 84, 85, 91, 92, 94, 97, 100, 124, 234, 236, 246, 271, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», постановою Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990 № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.368 КК України та виправдати його у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Захід забезпечення кримінального провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 131, 176 КПК України, не застосовувався та не обирався.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1