1-кп/522/64/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2012 року

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника адвоката - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілої - ОСОБА_8

представника потерпілого - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000715 від 08.04.2013 року, відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця одруженого, працюючого головним інженером ТОВ «Тобас», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, суд
ВСТАНОВИВ:
07.04.2013 року, приблизно о 09 годині 40 хвилин в м. Одесі, ОСОБА_10 , допустив порушення вимог п. п. 2.3. «б»; 10.1; 10.2; 12.3 Правил дорожнього руху (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), що зобов`язують водія:

п. 2.3. «б» «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування ним у дорозі»;

п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п. 10.2 «Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній..»;

п. 12.3. «Уразі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

ОСОБА_10 в зазначений день та час, керуючи технічно справним автомобілем «Ніссан Максима», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по прилеглій території ТЦ «Середньофонтанський», з боку торгівельних приміщень в напрямку проїжджої частини вул. Семінарська, зупинився перед кордоном з вищевказаною проїжджою частиною.

Подивившись ліворуч та переконавшись, що на полосі вул. Семінарська, по якій рух транспортних засобів організований зліва на право по ходу його руху, автомобілів не має, почав виконувати поворот на ліво, перевівши свій погляд в праву сторону, переконуючись у відсутності автомобілів, при цьому не слідкуючи за дорожньою обстановкою, яка розгорталась на тієї полосі, на яку від маневрував, що позбавило його можливості своєчасно виявити пішохода ОСОБА_8 , яка перетинала проїжджу частину вул. Семінарська, рухаючись справа на ліво по ходу його руху, та вчасно застосувати гальмування, що і призвело до наїзду на вказаного пішохода.

Після вчинення ДТП, водій ОСОБА_10 в порушення вимог, п. 2.10 «в» ПДР. перемістив свій автомобіль з лівого ряду, де він зупинився після ДТП, на правий тротуар.

Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_8 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1568 від 22.05.2013, отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого компресійного перелому тіла І поперекового хребця, саден лівої кисті, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_10 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, не визнав, зазначивши, що 07.04.2013 року, приблизно о 9 годині 40 хвилин, він, керуючи автомобілем «Ніссан Максима», здійснював рух торії з ТЦ «Середньофонтанський» в напрямку проїжджої частини вул. Семінарської. Переконавшись у відсутності транспортних засобів, він почав рух, він почав рух, та побачив жінку, яка перебігали дорогу та він застосував екстрене гальмування, його автомобіль зупинився, після чого жінка з ним зіткнулась. Він запропонував жінки допомогу, але вона відмовилась, та сказала, що вона рядом працює. Через деякий час приїхала медична допомога та співробітники ДАЇ, після чого він поїхав.

Однак, незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_10 , його провина у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України повністю підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами:
-показами потерпілої ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні пояснила, що 07.04.2013 року вона вийшла із двору та йшла нормальним шагом до проїжджої частини вул. Семінарської м. Одеси. Переконавшись у відсутності транспортних засобів, вона почала переходити вул. Семінарську та відчула удар, після чого опинилась на проїзній частині. Після падіння вона відчула сильну біль у спині. ОСОБА_10 спочатку не виходив із автомобіля, а потім підійшов до неї, та вона поросила його покласти її на сидіння автомобіля. ОСОБА_10 допоміг їй лягти на заднє сидіння та почав рух. Коли вони їхали ОСОБА_10 попросив її не викликати ДАЇ, оскільки напередодні він з друзями щось відмічав. Вона зателефонувала доньки, усе їй розповіла, та вона викликала швидку допомогу та ДАЇ. Швидка допомога відвезла її до 11 ГКБ, де їй зробили обстеження, після чого вона попросила відвести її додому, та на протязі двох місяців вона пролежала дома, оскільки отримала травму хребта.

-показами свідка ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні пояснила, що 07.04.2013 року о 9 годині 30 хвили вона приїхала на роботу у салон краси, який розташований на вул. Семінарський у м. Одесі, та очікувала клієнта. Приблизно у той же час вона побачила, як на невеликій скорості виїжджав автомобіль, та жінка перетинала дорогу по вул. Семінарський. Автомобіль зупинився перед жінкою, звука гальм вона не чула, після чого жінка впала на проїжджу частину. З автомобіля вийшов чоловік у окулярах, допоміг жінці піднятися, посадив її у автомобіль, та почав рух.

Крім того, винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України підтверджується письмовими доказами, дослідженими під час судового розгляду:

- Протоколом огляду місця дорожно-транспортної пригоди від 07.04.2013 року, схемою до нього та фото таблицями, на яких відображені: стан дорожнього покриття, зафиксировано загальний вигляд місця ДТП по вул. Семнарський в м. Одесі, місця наїзду на пішохода ОСОБА_8 , зальний вигляд автомобіля «Ніссан Максима», потертості грязепилевого нашарування на капоті та бампері автомобіля «Ніссан Максима», напрямки руху автомобілю «Ніссан Максима» та пішохода ОСОБА_8
- Протоколом огляду транспортного засобу автомобиля «Nissan Maxima» НОМЕР_1 , згідно якого зовнішніх деформацій автомобіля не виявлено, сліди потертості грязепилевого нашарування на лівому передньому крилі та капоті з лівої сторони.

- Висновком судової авто технічної експертизи обставин наїзду автомобіля «Nissan Maxima» на пішохода від 22.07.2013 року, згідно якого належні дії автомобіля Nissan Maxima р/н НОМЕР_2 в умовах пригоди регламентувались:

- по варіанту показань пішохода вимогами пунктів 10.1 ПДР і 10.2 ПДР, згідно з якими при виїзді з прилеглої території водію слід було надати дорогу пішоходу, який вже перетинав проїжджу частину вулиці, на яку виїжджав водій автомобіля;

- по варіанту водія вимогами пункту 12.3 ПДР, відповідно яким з моменту виявлення руху пішохода, оскільки виникла небезпека для руху, водій повинен був зменшити швидкість і зупинитися.

Водій, належним чином, виконуючи вимоги пунктів 10.1 ПДР і 10.2 ПДР (по варіанту пішохода) і 12.3 ПДР (по варіанту водія автомобіля) мав технічну можливість уникнути настання дорожньо-транспортної пригоди.

-Висновком судової транспортно-трассологічної експертизі № 79-2013 від 30.04.2013 року, згідно якої пошкодження та сліди на автомобілі «Nissan Maxima», які розміщенні на капоті та облицюванні переднього бампера є наслідком контактування рухомого автомобіля з об`єктом меншої міцності, яким може бути тіло людини, та утворені при первинному контактуванні автомобіля з тілом пішохода облицюванням переднього бампера з подальшим контактом передньою частиною капота.

-Висновком експерта № 1568 від 22.05.2013 року, згідно якого у ОСОБА_8 виявлені наступні тілесні ушкодження: закритий компресійний перелом тіла І поперекового хребця, садна лівої кисті. Зазначені ушкодження утворилися від дії тупих предметів, якими можуть бути частини кузова рухомого транспортного засобу в момент контактування з тілом постраждалої, а також за рахунок подальшого її падіння на дорожнє покриття. Дані ушкодження утворилися незадовго до звернення ОСОБА_8 до МКЛ № 11 та таким чином могли бути спричинені 07.04.2013. Описані пошкодження не були небезпечні для життя, а тягнуть тривалий розлад здоров`я строком понад трьох тижнів (більш ніж 21 день), і за цим критерієм, відповідно п.2.2.2 і 4.6 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", відносяться до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ ТЯЖКОСТІ.

-Висновком судової психологічної експертизи № 6020 від 27.01.2015 року за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000715, згідно якого, у підекспертної є індивідуально-психологічні особливості, які суттєво вплинули на глибину та інтенсивність її переживань стосовно обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 07.04.2013 року, і пов`язаних з нею подій: високий рівень особистісної тривоги, високій рівень емоційної чутливості, низький рівень емоційної стійкості, високий рівень нормативності поведінки, моральність, почуття беззахисності. Обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 07.04.2013 року, завданні тілесні ушкоджень, тривале лікування призвели до суттєвої негативної зміні психологічного та соціального стану підекспертної. ОСОБА_8 завдані страждання (моральна шкода). Можливий розмір грошової компенсації за завдані ОСОБА_12 страждання (моральну шкоду) становить: 97,2 мінімальних заробітних плат, якщо буде встановлено, що ДТП трапилося внаслідок простої необережності в діях заподіювача шкоди, та 194,4 мінімальних заробітних плат, якщо буде встановлено, що ДТП трапилося внаслідок грубої необережності в діях заподіювача шкоди.

Невизнання провини обвинуваченим ОСОБА_13 суд оцінює як бажання обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності та цивільно-правових наслідків. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених у судовому засіданні потерпілою ОСОБА_8 , оскільки її покази не суперечать обставинам, відомості про які містяться в інших зібраних по справі доказах та підтверджуються: протоколом огляду місця дорожно-транспортної пригоди від 07.04.2013 року, протоколом огляду транспортного засобу автомобиля «Nissan Maxima» НОМЕР_1 , висновком судової авто технічної експертизи обставин наїзду автомобіля «Nissan Maxima» на пішохода від 22.07.2013 року, висновком судової транспортно-трассологічної експертизі № 79-2013 від 30.04.2013 року, висновком експерта № 1568 від 22.05.2013 року.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що провина обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Таким чином, враховуючи викладене, суд кваліфікує дії ОСОБА_10 за ст. 286 ч. 1 КК України за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає позитивну характеристику за місцем роботи, а також те, що раніше ОСОБА_10 засуджений не був.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_10 , згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Враховуючи наявність пом`якшуючих обставин, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що до ОСОБА_10 необхідно застосувати покарання в межах, встановлених у санкції ст. 286 ч. 1 КК України у вигляді обмеження волі та вважає можливим не призначати обвинуваченому ОСОБА_10 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Розглядаючи у кримінальному проваджені цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 5 257,86 гривень та моральної шкоди у розмірі 236 779,20 гривень стягнення моральної шкоди, суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню, при цьому суд враховує характер вчиненого ОСОБА_10 кримінального правопорушення, а також глибину душевних страждань потерпілої ОСОБА_8 .

При визначенні розміру моральної шкоди, який повинен бути стягнутий з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_8 суд, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», із змінами, виходить з принципів розумності, виваженості та справедливості і враховує характер і обсяг страждань (душевних, психічних тощо) потерпілої, характер немайнової шкоди (його тривалість, можливості відновлення ), а також тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих відносинах, час і зусилля, необхідні для їх відновлення, матеріальне становище обвинуваченого, а також висновок судової психологічної експертизи № 6020 від 27.01.2015 року, у зв`язку із чим, вважає за необхідне стягнути з підсудного ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_8 суму матеріальної шкоди, яка підтверджена документально, у розмірі 5 257,86 гривень, та моральної шкоди у розмірі 120 000 гривень.

Згідно ст. 124 КПК України, на обвинуваченого слід покласти витрати пов`язанні з проведенням судових авто-технічних експертиз та судової транспортно-трасологічної експертизи.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі, строком на 1 рік без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування заподіяної майнової шкоди 5 257,86 гривень.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 120 000 (сто двадцять тисяч) гривень.

В інший частині цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_10 про стягнення моральної шкоди відмовити

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави в особі Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України - процесуальні витрати у сумі 294,00 (двісті дев`яносто чотири) гривні.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_10 за даним кримінальним провадженням не обирався.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченому та потерпілій.

Суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1
20.11.2015