Єдиний унікальний номер 242/3746/15-к
Номер провадження 11-кп/775/495/2015

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015р. колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні у м. Артемівську Донецької області апеляційну скаргу заступника прокурора Донецької області ОСОБА_5 на вирок Селидівського міського суду Донецької області від 02.10.2015р. у кримінальному провадженні № 0001656 від 08.08.2015р., якою обвинуваченого

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алдан Алданського району Якутії, громадянина України, з освітою 9 класів, який працює підсобним робітником у ФОП ОСОБА_7 , неодруженого, раніше судимого, який зареєстрований та мешкає у АДРЕСА_1

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_8 звільнено з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки

за участю прокурора ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Селидівського міського суду Донецької області від 02.10.2015р. ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три років; на підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_8 звільнено з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Зазначений вирок Селидівського міського суду Донецької області від 02.10.2015р., оскаржений в апеляційному порядку заступником прокурора Донецької області ОСОБА_5 .

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 :

-вважає, що при ухваленні вироку відносно ОСОБА_8 судом не дотримані вимоги ст.65 КК України, при призначенні покарання не врахована тяжкість злочину, особа винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання;

-зазначає, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочину (ст.12 КК України), а також з його конкретних обставин та наслідків, що настали, чого судом не дотримано, ОСОБА_8 призначене м`яке покарання.

-вказує, що при призначенні ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, судом не враховано, що він вчинив тяжкий злочин, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі від трьох до семи років;

-зазначає, що суд недостатнім чином врахував суспільну небезпечність незаконного поводження з бойовими припасами, яка полягає в тому, що воно створює сприятливі умови для вчинення злочинів із використанням зазначених предметів.

-вважає, що при призначенні покарання суд не врахував те, що він не працює, раніше судимий, оскільки наведені обставини вкрай негативно характеризують обвинуваченого як особу, схильну до вчинення кримінального правопорушення та свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення;

-вказує, що призначення судом ОСОБА_8 покарання з випробуванням, навіть за умови визнання ним вини, є необґрунтованим, та лише реальне покарання сприятиме досягненню цілей покарання, а саме виправленню ОСОБА_8 та попередженню вчинення ним нових злочинів.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу та прохав її задовольнити у повному обсязі, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_10 , які прохали у задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити, вирок залишити без змін, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги прокурора за такими підставами.

Судом першої інстанції ОСОБА_8 призначене покарання у відповідності з вимогами ст. 65 КК України. Так суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 покарання в межах, встановлених у санкції ст. 263 ч.1 Особливої частини КК України відповідно до положень Загальної частини цього кодексу суд при призначенні покарання ОСОБА_8 на основі всебічного врахування фактичних обставин справи в їх сукупності визначив тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, врахував її індивідуальний ступінь та дав їй оцінку у вироку.

Так, суд при призначенні ОСОБА_8 покарання врахував характер його злочинного діяння, а саме те, що він знайшов бойові припаси, перевіз їх до місця свого мешкання з метою здачі металевих частин боєприпасів на металобрухт та отримання грошових коштів, після чого за місцем мекання від`єднав від корпусів боєприпасів підривачі, що на думку колегії суддів підтверджує відсутність у ОСОБА_8 наміру подальшого використання знайдених ним боєприпасів за прямим призначенням, що суттєво знижує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення. Також судом при визначенні ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_8 діяння враховано відсутність будь-яких наслідків кримінального правопорушення, форму та ступень вини ОСОБА_8 , мотивацію злочину.

При призначенні ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції врахував особу винуватого, який за місцем проживання характеризується задовільно, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_8 надав відомості про працевлаштування, а саме трудовий договір між ним та суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_7 від 04.11.2015р. з якого вбачається, що ОСОБА_8 з 04.11.2015р. працює у підприємця ОСОБА_7 підсобним робітником. Фізична особа-підприємець ОСОБА_7 зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та в реєстрі платників податків на додану вартість, що підтверджується наданими суду апеляційної інстанції відповідними документами. Також ОСОБА_7 надав колегії суддів позитивну виробничу характеристику на ОСОБА_8 від 06.12.2015р.та клопотання залишити вирок відносно ОСОБА_8 без змін та дати йому можливість доказати довіру суду, який призначив іспитовий термін відбуття покарання, в його колективі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора з приводу того, що ОСОБА_8 не працює, суспільно-корисною працею не займається, не можуть бути прийняті до уваги.

Крім того обвинуваченим ОСОБА_8 та його захисником ОСОБА_10 при апеляційному розгляді справи були надані побутова характеристика на ОСОБА_8 від 07.12.2015р., підписана начальником сектора Селидівського ОП Красноармійського ОП ГУНП в Донецькій області капітаном міліції ОСОБА_11 , завірена відповідною печаткою, з якої видно, що після звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_8 встав на шлях виправлення, скарг до Селидівського МВ на ОСОБА_8 не надходило.

Як видно з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 вироком Селидівського міського суду Донецької області від 30.12.2008р. був засуджений за ч.2 ст. 187, 69 КК України до 4 років позбавлення; звільнений ухвалою Торезького міського суду Донецької області від 15.02.2010р. умовно достроково на строк 1 рік 3 місяці 18 днів.

Таким чином ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення на протязі 5 років 6 місяців після звільнення не вчиняв кримінальних правопорушень та проступків, що свідчить про те, що він досить тривалий час був законослухняним громадянином.

При розгляді апеляційної скарги прокурора колегія суддів також бере до уваги клопотання матері ОСОБА_8 - ОСОБА_12 пенсіонерки, яка має п`ятеро дітей, 1978 р.н., 1980 р.н., 1981 р.н., ОСОБА_8 , 1986 р.н., 1987 р.н., яка прохала залишити вирок суду першої інстанції відносно її сина без змін. В своєму клопотанні вона вказала, що обвинувачений мешкає разом з нею, є єдиним її помічником та годувальником, надає їй матеріальну допомогу, оскільки інші діти роз`їхалися не мешкають в Донецькій області та не допомагають їй. До клопотання матір`ю ОСОБА_8 додані всі документи, які підтверджують їх родинні відносини із ОСОБА_8 , її пенсійний статус, наявність у неї п`ятьох дітей.

Судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 у відповідності з вимогами ст.65 КК України також були враховані обставини, що пом`якшують покарання, а саме його щире каяття у вчиненому, та обставини, що обтяжують покарання, рецидив злочину.

Колегія суддів також звертає увагу на той факт, що в період досудового розслідування, знаходячись під особистим зобов`язанням, ОСОБА_8 не чинив перешкод у розслідуванні та збору доказів за кримінальним провадженням.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги прокурора, про те, що лише реальне покарання сприятиме виправленню ОСОБА_8 та попередженню вчинення ним нових правопорушень, оскільки суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 покарання у відповідності з вимогами ст. 65 КК України. Крім того, колегія суддів при апеляційному розгляді справи дослідила перелічені вище додаткові документи, що характеризують особу ОСОБА_8 .

Таким чином прохання прокурора в апеляційній скарзі про скасування вироку суду першої інстанції в частині призначення покарання ОСОБА_8 та постановлення нового вироку не підлягає задоволенню, оскільки вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим та таким, що відповідає вимогам ст.370, 374 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 405,407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Донецької області ОСОБА_5 на вирок Селидівського міського суду Донецької області від 02.10.2015р. залишити без задоволення.

Вирок Селидівського міського суду Донецької області від 02.10.2015р. у кримінальному провадженні №0001656 від 08.08.2015р. за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3