Справа № 743/1260/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/130/2016
Категорія - ст. 185 ч.2КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 .

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

законного представника ОСОБА_8

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження № 11-кп/795/130/2016 р. за апеляційною скаргою прокурора Куликівського відділу Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_11 на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 26 листопада 2015 року, яким

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Тулія Ріпкинського району Чернігівської області, громадянин України, з повною загальною середньою освітою, неодружений, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

- визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, з призначенням покарання:

- за ст. 185 ч.1 КК України, із застосуванням ст.101 КК України 15 /п`ятнадцять/ діб арешту;

- за ст. 185 ч.2 КК України, із застосуванням ст. 101 КК України 30 /тридцять/ діб арешту.

На підставі ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_13 покарання у виді 30 /тридцяти/ діб арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_13 визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Долю речових доказів вирішено у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_13 , 17 серпня 2015 року близько 14 год., шляхом вільного доступу, з пасовища, розташованого між селами Т.Шевченка та Розсудів Ріпкинського району Чернігівської області, таємно викрав коня, який належав потерпілій ОСОБА_9 , завдавши їй майнової шкоди на суму 12000 грн.

Повторно, 27 серпня 2015 року близько 10 год., шляхом вільного доступу, з пасовища, розташованого між селами Т.Шевченка та Шумани Ріпкинського району Чернігівської області, він таємно викрав кобилу, яка належала потерпілому ОСОБА_10 , спричинивши йому майнової шкоди на суму 13000 грн.

В зміненій апеляційній скарзі прокурор Куликівського відділу Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та фактичних обставин справи, просить вирок суду змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, призначити ОСОБА_13 покарання: за ч.1 ст.185 КК України, із застосуванням ст.ст. 101, 69 КК України - 15 діб арешту; за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.ст. 101, 69 КК України, - 30 діб арешту. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_13 покарання у виді 30 діб арешту. Вважає, що суд недотримався вимог Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», до неповнолітнього обвинуваченого необґрунтовано застосував більш м`яке покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 30 діб арешту, ніж передбачено санкцією цієї статті, без врахування та посилання на ст. 65 ч.1, 3, ст. 69 КК України, ст. 374 ч.4 абз.5 КПК України.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора на підтримання зміненої апеляційної скарги щодо зміни вироку суду першої інстанції, потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які частково згодні з прокурором, законного представника ОСОБА_8 та захисника, адвоката ОСОБА_7 , які не згодні з апеляційною скаргою прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження щодо засудження ОСОБА_13 в межах апеляційної скарги у відповідності із ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_13 повністю визнав свою вину у вчиненому, від давання показань відмовився, але відповідаючи на запитання підтвердив, що 17 та 27 серпня 2015 року з метою крадіжки, з пасовища, розташованого між селами Т.Шевченка, Розсудів та Шумани викрав спочатку коня, знявши його з ланцюга, відвів до с. Розсудів, де продав по оголошенню в газеті незнайомому чоловіку за 5500 грн.; потім аналогічно викрав кобилу, відвів її до с. Шумани, сховав у нежилому домоволодінні, але покупці, з якими він домовився про продаж, затримали його до приїзду працівників міліції. У вчиненому щиро кається, розмір завданої шкоди не оспорює, її відшкодував потерпілим.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_13 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) і крадіжці, вчиненій повторно, при обставинах, встановлених судом, відповідає обставинам кримінального провадження, доводиться сукупністю зібраних доказів і сторонами не оспорюється.

Зокрема, виновність обвинуваченого доводиться показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , протоколами огляду місця події, впізнання, слідчих експериментів, показаннями законного представника ОСОБА_8 , представника служби у справах дітей щодо даних про особу обвинуваченого, тощо.

Дії ОСОБА_13 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ст. 185 ч.1, ст.185 ч.2 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_13 , суд керувався вимогами ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем навчання і проживання характеризується негативно, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім, відшкодування заподіяної шкоди, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Доводи прокурора про необґрунтоване застосування більш м`якого покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 30 діб арешту, ніж передбачено санкцією ч.2 ст.185 КК України, без посилання на ст.69 КК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до вимог ч.1 ст.65 КК України, покарання призначається судом у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» /чинне/, при провадженні справ про злочини неповнолітніх судам потрібно керуватись як загальними положеннями КПК і КК України, так і спеціальними нормами, які визначають судовий розгляд цих справ /гл. 38 КПК/ та особливості кримінальної відповідальності та покарання неповнолітніх /розділ ХV Загальної частини КК/.

Відповідно до вимог глави ХV, ст.101 КК України, арешт полягає у триманні неповнолітнього, який на момент постановлення вироку досяг 16 років в умовах ізоляції в спеціально пристосованих установах на строк від 15 до 45 діб.

З матеріалів справи вбачається, що на момент постановлення вироку судом першої інстанції ОСОБА_13 виповнилося 17 років.

Санкцією ч.2 ст.185 КК України передбачено покарання, зокрема, у вигляді арешту на строк від трьох до шести місяців.

Таким чином, визначаючи ОСОБА_13 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 30 діб арешту, суд першої інстанції дотримався вищевказаних вимог закону в повній мірі, вірно послався на норми кримінального закону загальні та щодо неповнолітніх, на підставі яких неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_13 призначається таке покарання, що є нижчим від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст. 185 КК України.

Посилатися на ст. 69 КК України в даному випадку закон не вимагає.

За даних обставин підстав для зміни чи скасування вироку суду не вбачається, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404 - 414, 418 - 419, 374 - 376, 424 - 426, 532 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Куликівського відділу Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 26 листопада 2015 року щодо ОСОБА_13 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

Апеляційну скаргу прокурора Куликівського відділу Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 26 листопада 2015 року щодо ОСОБА_13 без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.