№ 207/4358/15-к
№ 1-м/207/1/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 жовтня 2015 року Баглійський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області

у складі: судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Республіки Білорусь у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ :

Міністерство юстиції України звернулось до суду з клопотанням про приведення вироку суду Республіки Білорусь у відповідність із законодавством України, посилаючись на те, що 08 вересня 2015 р. наказом № 1705/5 Міністерством юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком білоруського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючись ст.606 КПК України, ст. 4 Договору між Україною та Республікою Білорусь про передачу осіб, засуджених до позбавлення волі, для подальшого відбування покарання та підставі запиту Генеральної прокуратури Республіки Білорусь від 26.01.2015р. за №17/149-2015.

ОСОБА_4 засуджено вироком Ленінського району м.Мінська від 30 вересня 2014 р. до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі статті 7 Закону Республіки Білорусь від 17.06.2014р. «Про амністію у зв`язку з 70-річчям звільнення Білорусі від німецько-фашистських загарбників» ухвалою Мінського міського суду від 09.12.2014р. ОСОБА_4 скорочено строк відбування покарання на 1 рік; кінець строку відбуття покарання 20.05.2018р. за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 339 (особливо злісне хуліганство) Кримінального кодексу Республіки Білорусь, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

ОСОБА_4 відбуває покарання у виправній установі «Виправна колонія №15» управління Департаменту виконання покарань МВС Республіки Білорусь по Могилевській області.

Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1

Відповідно до вимог ч.3 ст.609, ч.1 ст. 610 КПК України в клопотанні ставиться питання про:

- визначення норми (статті, частини статей) Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним вироком Ленінського району м.Мінська від 30.09.2014р.

- визначення строку позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 на підставі вироку Ленінського району м.Мінська від 30.09.2014р з урахуванням ухвали Мінського міського суду від 09.12.2014р.

В клопотанні також просили розглянути його у судовому засіданні без участі представника Міністерства юстиції України, участь якого згідно з ч.1 ст. 610 КПК України не є обов`язковою.

Засуджений ОСОБА_4 надав клопотання, в якому просив перевести його для подальшого відбуття покарання в Україну, громадянином якої він є.

Заслухавши думку прокурора, який вважав, що клопотання підлягає задоволенню, суд дослідивши надані документи, вважає, що клопотання дійсно підлягає задоволенню за наступних підстав.

При поданні клопотання Міністерством юстиції України, яке розглядається, дотримані вимоги ст. 4 Договору між Україною та Республікою Білорусь про передачу осіб, засуджених до позбавлення волі, для подальшого відбування покарання від 12.06.2009 року (далі - Договір), а також вимоги ч.2 ст. 610 КПК України, тому підстав для відмови в передачі засудженої особи, передбачених ст. 5 вказаного Договору немає.

За змістом ст. 11 Договору держава виконання вироку повинна забезпечити виконання вироку в повному обсязі, керуючись своїм законодавством, не погіршуючи становище засудженої особи; призначене покарання відбувається засудженою особою на підставі вироку суду держави винесення вироку; суд держави виконання вироку, виходячи з винесеного вироку, приймає рішення про його виконання; у строк покарання у вигляді позбавлення волі зараховується строк, відбутий у державі винесення вироку; якщо за законодавством держави винесення вироку за дане діяння граничний строк позбавлення волі є меншим, чим призначено вироком, суд держави виконання вироку визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений законодавством цієї держави за таке саме діяння.

У судовому засіданні встановлено, що згідно вироку Ленінського району м.Мінська від 30.09.2014р. ОСОБА_4 визнаний винним у скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст.339 КК Республіки Білорусь та засуджений до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з відбуванням покарання в виправній колонії в умовах посиленого режиму. На підставі статті 7 Закону Республіки Білорусь від 17.06.2014р. «Про амністію у зв`язку з 70-річчям звільнення Білорусі від німецько-фашистських загарбників» ухвалою Мінського міського суду від 09.12.2014р. ОСОБА_4 скорочено строк відбування покарання на 1 рік. Строк відбуття покарання обчислюється з 30.09.2014року. Зараховано в строк відбуття покарання термін тримання під вартою з 20 травня по 29 вересня 2014р.

В теперішній час засуджений відбуває покарання у виправній установі «Виправна колонія №15» управління Департаменту виконання покарань МВС Республіки Білорусь по Могилевській області .

Станом на 10.06.2015р. відбув усього 01 рік 0 місяців 20 днів; залишилось до відбуття станом на 10 червня 2015 р. - 02 роки 11 місяців 10 днів; кінець строку покарання 20 травня 2018 р.

Засуджений ОСОБА_4 особисто виказав бажання продовжити подальше відбування покарання за місцем проживання та реєстрації в України, де останньою відомою адресою його проживання є адреса: АДРЕСА_1 .

У відповідності до вимог ч.3 ст.609 КПК України, Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.

Відповідно до вимог п.2 ч.4 ст. 610 КПК України, при призначенні покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком іноземної держави.

ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст.339 КК Республіки Білорусь, а саме визнано винним у скоєнні умисних дій, що грубо порушують громадський порядок і виражають явну неповагу до суспільства, вчинених групою осіб, повторно, що супроводжуються застосуванням насильства та погрозою його застосування, вчинені із застосуванням предметів, використовуваних як зброя для заподіяння тілесних ушкоджень, погрозою застосування таких предметів, пов`язаних з опором особі, що припиняє хуліганські дії, пов`язані із заподіянням менш тяжкого тілесного ушкодження, за відсутності ознак більш тяжкого злочину (особливо злісне хуліганство)
В Українському законодавстві хуліганство, яке супроводжується побоями (ч. 1 ст. 126 КК) або спричиненням легкого тілесного ушкодження (ст. 125 КК), не потребує додаткової кваліфікації, оскільки такі дії характеризують його особливу зухвалість. Однак якщо в такій ситуації відповідно до Кримінального кодексу України були вчинені злочини, які за своїми ознаками і ступенем тяжкості істотно відрізняються від хуліганства в розумінні ч.3 ст.339 Кримінального кодексу Республіки Білорусь, то має місце сукупність злочинів, що потребує кваліфікації дій за ч.4 ст. 296 КК України і відповідно ч.1 ст. 122 КК України.

Відповідно до діючого законодавства України, грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинене групою осіб, пов`язане з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень кваліфікуються за ч.4 ст. 296 КК України, санкція якої передбачає позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Також, відповідно до діючого законодавства - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину кваліфікується за ч.І ст. 122 КК України, санкція якої передбачає виправні роботи на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років.
За правилом ч.3 ст.610 КПК України під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

Таким чином, враховуючи, що вчинені засудженим ОСОБА_4 діяння за вироком суду Республіки Білорусь є злочинами, відповідальність за які, передбачена Кримінальним Кодексом України, і сам засуджений згоден на його передачу до України для подальшого відбуття покарання, слід дійти висновку, що є всі достатні та законні підстави для приведення вироку Республіки Білорусь у відповідність із кримінальним законодавством України.

Тому на підставі вище викладеного та з урахуванням положень ч.4 ст.610 КПК України, слід визначити засудженому згідно вироку Ленінського району м.Мінська від 30.09.2014р. з урахуванням ухвали Мінського міського суду від 09.12.2014р., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню наступним чином:

- за ч.4 ст.296 КК України чотири роки позбавлення волі.

- за ч.1 ст.122 КК України три роки позбавлення волі.

У відповідності до вимог ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Відповідно до ч.3 ст. 11 Договору, строк відбування покарання необхідно обраховувати з 20 травня 2014 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 603,609,610 КПК України, ст.9 Конституції України, суд

УХВАЛИВ :

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Ленінського району м.Мінська Республіки Білорусь від 30.09.2014 р. відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України - задовольнити.

Привести вирок Ленінського району м.Мінська Республіки Білорусь від 30.09.2014р. відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України та вважати ОСОБА_4 засудженим за ч.4 ст.296 Кримінального Кодексу України до 4-х (чотирьох) років позбавлення волі, за ч.1 ст.122 Кримінального Кодексу України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 Кримінального Кодексу України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати остаточним покаранням засудженого ОСОБА_4 4 (чотири) роки позбавлення волі, рахуючи початок строку відбування покарання з 30.09.2014року, зарахувавши в строк відбуття покарання перебування засудженого під вартою з 20 травня по 29 вересня 2014р.

Ухвала може бути оскаржена в строк 7 днів до Дніпропетровського апеляційного суду через Баглійський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.

Суддя ОСОБА_1