печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2014 року м. Київ
Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність Прокуратури м. Києва, яка полягає у не вирішенні питання про визнання потерпілим, -
В С Т А Н О В И В :

04.07.2014 року на адресу слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_2 (далі особа, яка подала скаргу, ОСОБА_2 ) на бездіяльність Прокуратури м. Києва (далі прокуратура), в якій просить залучити його до кримінального провадження в статусі потерпілого та вручити пам`ятку про права та обов`язки.
Перевіривши скаргу ОСОБА_2 та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що у відкритті провадження за даною скаргою слід відмовити, враховуючи наступне.
Так, порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.
Згідно ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником. Вказаний перелік є вичерпним.
Разом з тим, ОСОБА_2 просить визнати його потерпілим в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному проваджені може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Згідно ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Отже, особа визнається потерпілою автоматично з моменту подання заяви про визнання її потерпілою. Натомість у разі невизнання особи потерпілою слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.
За таких обставин, у слідчого не виникло обов`язку по винесенню будь-якого процесуального документа про визнання ОСОБА_2 потерпілим, відтак, така бездіяльність прокуратури не підлягає оскарженню в порядку ст. 303 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_2 оскаржує бездіяльність слідчого, яка виходячи з аналізу ст. 303 КПК України, не підлягає оскарженню, у відкритті провадження слід відмовити.
Разом з тим, з наданих ОСОБА_2 матеріалів вбачається, що другим слідчим відділом прокуратури м. Києва 10.06.2014 року винесено постанову про відмову у задоволені клопотання про визнання ОСОБА_2 потерпілим, яка може бути оскаржена в порядку ст.. 303 КПК України до слідчого судді.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 55, 303, 304, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність Прокуратури м. Києва, яка полягає у не вирішенні питання про визнання потерпілим, відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1