Справа № 405/7735/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2016 рокуЛенінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

адвоката: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за кримінальним провадженням №0009865 від 10.10.2015 р. за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, гр. України, з середньою освітою, працюючого оператором у ТОВ «Імпексмаш Прод», маючого на утриманні неповнолітню дитину, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 21.11.2005 року Ленінським райсудом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі, звільнився 11.12.2008 року умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 26 днів, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна(грабіж), якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, за наступних обставин.

10.10.2015 року близько 14.00 год., ОСОБА_5 , проходив по вул. Арсенія Тарковського у напрямку до проспекту Комуністичного в м. Кіровограді. Неподалік від магазину «Карина», ОСОБА_5 , підійшов до потерпілого ОСОБА_6 , з вигаданим приводом з`ясувати обставини про крадіжку грошей у його знайомого. В той час коли потерпілий відкрив гаманець з грішми у ОСОБА_5 виник намір на відкрите викрадення чужого майна. Діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою наживи ОСОБА_5 відкрито викрав грошові кошти в сумі 370 грн. з гаманця потерпілого, який останній тримав у руці, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду у сумі 370 грн. Після викрадення грошей ОСОБА_5 став тікати, але з місця вчинення злочину не зміг зникнути у зв`язку з його затриманням потерпілим. Тобто ОСОБА_5 виконав усі дії направлені на заволодіння чужим майном, але довести злочин до кінця не зміг, з причин які не залежали від його волі.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, не заперечив проти фактичних обставин і показав, що в той день 10.10.2015 року, приблизно в 14:00 год він йшов по вул. А.Тарковського в напрямку до проспекту Комуністичного, перебував у тверезому стані. Не доходячи, приблизно 500 метрів, до проспекту побачив двох хлопців, які рухались попереду. Помітивши їх у нього виник намір на те, щоб якимось чином видурити у них гроші. З цією метою він підійшов до хлопців і став говорити їм вигадану легенду про те, що у його знайомого пропали гроші, що його ніби-то пограбували, і попросив показати які у хлопців є грошові купюри . Один з них, а саме потерпілий ОСОБА_6 , дістав з кишені гаманець, відкрив його і став показувати грошові купюри. В цей момент у нього виник намір на викрадення грошей з гаманця потерпілого, з цією метою він дістав своєю рукою з гаманця потерпілого грошові купюри і став тікати. Пробігши приблизно 100 метрів був затриманий потерпілим та його товаришем, які забрали у нього викрадені ним гроші і викликали співробітників міліції. У вчиненому розкаявся, просив суворо не карати.

Діяння ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
З урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_5 , визнав фактичні обставини кримінального правопорушення і проти них не заперечив, суд у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Потерпілий ОСОБА_6 просив справу розглядати за його відсутності, заливши визначення міри покарання обвинуваченому на розсуд суду.

По справі цивільний позов не заявлено.

Вирішуючи питання щодо призначення міри покарання ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості, як особа характеризується позитивно, раніше судимий, працюючий, має на утриманні неповнолітню дитину.

Обставинами, пом`якшуючими покарання, для обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.
Обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України судом не визнано.
Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного, а також те, що потерпілий претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого не заявив, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, оскільки суд прийшов до висновку, що саме таке призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 368, 371, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним за ч.2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України і призначити покарання виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_5 судом не застосовувався.

Речові докази, що повернуто потерпілому, залишити останньому, як йому належні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський райсуд м. Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ленінського районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1