У Х В А Л А

06 листопада 2015 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 розглянувши клопотання прокурора військової прокуратури Житомирського гарнізону лейтенанта юстиції ОСОБА_3 про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся прокурор військової прокуратури Житомирського гарнізону лейтенант юстиції ОСОБА_3 з клопотанням, в якому зазначає, що військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 , 07 червня 2015 року діючи з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, без поважних на те причин, самовільно залишив розташування даної військової частини, яка дислокується у АДРЕСА_1 , та станом на сьогоднішній день до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовує на власний розсуд, не пов`язуючи його виконанням обов`язків з військової служби, в умовах особливого періоду, який відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України Про часткову мобілізацію від 17.03.2014 № 303/2014, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17.03.2014 № 1126-VII, розпочався 17.03.2014 .

29 вересня 2015 року складено повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та цього ж дня у відповідності до вимог ст. 278 КПК України вручено останньому у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень. Повідомлення про підозру ОСОБА_4 вручено командуванню військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що відповідає вимогам передбаченим КПК України, а саме ч. 2 ст. 135 КПК України, яка передбачає, що у разі відсутності особи за місцем проживання повістка (повідомлення) вручається під розписку адміністрації за місцем її роботи, оскільки ОСОБА_4 проходить службу у лавах Збройних Сил України, то адміністрацією для нього є командування військової частини, де останній проходить службу.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показаннями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , матеріалами службовим розслідування по факту самовільного залишення військової частини військовослужбовцем солдатом ОСОБА_4 направленим командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 , а також іншими матеріалами кримінального провадження.

30.10.2015 року прокурором військової прокуратури Житомирського гарнізону направлено до Корольовського районного суду м. Житомир клопотання про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

В разі успішного розшуку солдата ОСОБА_4 , з метою запобігання подальшого переховування від органів досудового розслідування та суду підозрюваним з метою ухилення від кримінальної відповідальності, об`єктивно необхідним є застосування щодо підозрюваного солдата ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 188 КПК України дане клопотання подається органом досудового розслідування одночасно з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Згідно ч.І ст. 188 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст.188 КПК України, прокурор додає до клопотання документи, які підтверджують зазначені у пунктах 1, 2 частини четвертої статті 189 цього Кодексу обставини.

Пунктом 1 частини 4 статті 189 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду.

Разом з тим, з доданих до клопотання документів не вбачається, що після повідомлення про підозру підозрюваний вчиняв дії, які свідчать про його переховування від органів досудового розслідування. Зокрема, відсутні будь-які докази які вказували б на свідоме ухилення підозрюваного від викликів для участі в певних процесуальних діях. Також, відсутні докази вжиття органами досудового слідства заходів щодо встановлення місцезнаходження (перебування) підозрюваного. Факт оголошення підозрюваного у розшук без доведення обставин ухиляння не є підставою для задоволення клопотання.

Отже, недоведеність прокурором достатності підстав вважати, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування, є підставою для відмови у наданні дозволу на його затримання.

Керуючись ст.ст. 183, 188, 189 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в наданні дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала про відмову в наданні дозволу на затримання з метою приводу може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1