н/п 1-кп/640/413/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2015 року Київський районний суд м. Харкова у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, не працюючого, раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід не обирався,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
21.02.2015 року близько 14 години 30 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи на території гаражного кооперативу № НОМЕР_1 , який розташований за адресою: м. Харків, пров. Артема, 20, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, маючи злочинний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , завдав останньому кілька ударів кулаками обох рук в область голови та тулубу, в результаті чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження, а саме: закриту тупу травму носа з переломом кісток носа, синцем і садном на спинці носа, синці та садна на голові, синці на тулубі, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, що встановлено висновком судово-медичної експертизи №620-С/15 від 26.03.2015 року.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у висунутому обвинуваченні визнав повністю, у вчиненому розкаявся, та суду пояснив, що дійсно 21.02.2015 року близько 14 години 30 хвилин, перебуваючи на території гаражного кооперативу №3 він кулаками обох своїх рук наніс ОСОБА_7 тілесні ушкодження в області голови та тулубу, в результаті чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження.
Дуже шкодує, що так сталось. Просив суд суворо не карати, оскільки раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має незадовільний стан здоров`я.
Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Під час судового розгляду відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорювалися. Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин,а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.
Таким чином, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Оцінюючи у сукупності докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 суд вважає, що його протиправні дії за ч.2 ст. 125 КК України кваліфіковані правильно, так як обвинувачений своїми умисними діями вчинив умисне тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілому.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів невеликої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем мешкання та здійснення своєї благодійної діяльності.
Обставинами, згідно з положеннями статті 66 КК України, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття обвинуваченого у вчиненому.
Обставин, які згідно з положеннями статті 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 і попередження вчинення ним нових злочинів призначення йому основного покарання у вигляді штрафу з огляду на те, що обвинувачений є особою похилого віку, має незадовільний стан здоров`я, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має родину, щиро розкаявся у скоєному.
Тобто, на думку суду ці обставини дійсно може бути підставою для такого покарання, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого що також підтверджується його поведінкою після вчинення злочину, його критичним ставленням до нього, усвідомлення своєї провини і засудження своєї протиправної поведінки.
Цивільний позов не заявлений.
Судові витрати та речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Захід забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_5 не обирався.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.
Суддя ОСОБА_1