Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
1023/1102/12: Кримінальні справи (до 01.01.2019); Скарга приватного обвинувачення.
Надіслано судом: 19.02.2016. Зареєстровано: 22.02.2016. Забезпечено надання загального доступу: 24.02.2016.
Номер судового провадження: не визначено
Номер кримінального провадження в ЄРДР: не визначено
В И Р О К

іменем України

Справа №1023/1102/12

Провадження №1/1023/43/12

12.12.2012 Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді Теремецької Н.Ф.,

при секретарях -Ярмоленко Є.Ю., Прокопенко P.O., Прядко Н.М.,

з участю:

потерпілої ОСОБА_1

представника потерпілої - адвоката Купрієнка О.В. захисника підсудного Балики М.А.

підсудного ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, розлученого, освіта середньо технічна, працюючого водієм в Компанії Вінсі Конструксьон Гран Проже/ ОСОБА_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачувався підсудний ОСОБА_2 у тому, що він 06 березня 2012 року, приблизно о 9 годині, за адресою: АДРЕСА_1 на грунті неприязнених стосунків, які склалися після розірвання шлюбу, вчинив сварку, під час якої наніс їй удари кулаками по руках та ногах, заподіявши тілесні ушкодження у виді синців, які згідно висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи за № 233/ж від 13 березня 2012 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 вину не визнав і просив виправдати, в зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні цивільного позову про відшкодування моральної шкоди. Суду показав, що після розлучення з ОСОБА_1 , остання зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 і проживає в м. Києві. Оскільки вона працює в ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» змінами, то перед поїздкою на роботу, вона приїжджала до їхньої квартири та ночувала там. В ніч з 05.03.2012 року на 06.03.2012 року потерпіла ночувала в їхній квартирі. 6 березня 2012 року прокинувся біля 8 години ранку та приблизно о 8 години 20 хвилин вийшов з дому, потерпіла в цей час ще спала. Він направився до військової частини м.Славутича ремонтувати свій автомобіль, який стояв на стоянці біля автопарку військової частини. Приблизно о 14 годині він повернувся додому. Потерпілої вдома не було. Дочка з ліцею прийшла приблизно о 15 годині, потім пішла на додаткові зайняття з іноземних мов та повернулася додому приблизно о 17 годині. ОСОБА_6 дружина прийшла в квартиру разом зі своїм чоловіком о 17 годині та почала забирати речі, які були їхнім спільним майном, з приводу чого в них виникла словесна сварка. Під час сварки вони кричали один на одного, виражалися нецензурною лайкою, але він не наносив тілесних ушкоджень своїй колишній дружині. Коли потерпіла виносила настінний годинник, то він намагався вихопити його тримаючи потерпілу за руки, але ударів їй не наносив.

Потерпіла ОСОБА_1 суду показала, що після розлучення з ОСОБА_2 одружилася із ОСОБА_5 , з яким і проживає в м. Києві на даний час, а до м. Славутича приїжджає і ночує в спільній з підсудним квартирі тоді, коли їй потрібно їхати на роботу, оскільки працює в ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» змінами. В ніч з 05.03.2012 року на 06.03.2012 року вона ночувала в їх спільній з підсудним квартирі. Приблизно о 9 годині 06.03.2012 року у неї з її колишнім чоловіком ОСОБА_2 виникла сварка з приводу розподілу майна, що було їх спільною сумісною власністю. Ця сварка виражалася в тому, що вони кричали один на одного, а підсудний в свою чергу ображав її нецензурною лайкою. В ході цієї сварки підсудний наніс їй тілесні ушкодження, а саме бив кулаками по тулубу, руках, ногами теж бив по тулубу. Сварка продовжувалася з 9 годин до 16 години, підсудний наніс їй багато ударів, але синці на тілі залишились від 5-6 ударів, які були найбільш сильними. Під час конфлікту вона зателефонувала своєму чоловікові ОСОБА_5 на мобільний телефон та попросила, щоб він приїхав з м.Києва до м.Славутича і забрав її та допоміг забрати речі з квартири. Після приїзду чоловіка сварка з ОСОБА_2 продовжувалася, але вона почала виносити свої речі до автомобіля свого чоловіка. Коли розпочалася сварка з приводу настінного годинника, то підсудний почав відбирати цей годинник та штовхати її. Після того, як вони із своїм чоловіком забрали свої речі, то направилися до її подруги. О 18 годині того ж дня вона поїхала на роботу. 07.03.2012 року о 08 годині звільнившись зі служби вони поїхали до м.Києва. До лікувальних закладів за медичною допомогою вона не зверталася, тому що не було необхідності, лікувалася самостійно. Враховуючи, що були вихідні та святкові дні, то звернулася в Київське міське бюро СМЕ з приводу нанесених тілесних ушкоджень лише 13 березня 2012 року, оскільки на той час проживала у м.Києві у свого чоловіка. 14 березня 2012 року звернулася до Славутицького МВ ГУ МВС України в Київській області з заявою про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 .. Діями ОСОБА_2 їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінила в 10000 гривень, тому просила цивільний позов задовольнити в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_5 суду показав, що 06 березня 2012 року, приблизно о 10 годині, його дружина ОСОБА_1 зателефонувала йому на мобільний телефон та розповіла, що у неї виникла сварка з її колишнім чоловіком ОСОБА_2 , він їй наносить удари та просила приїхати. Прибувши в м.Славутич приблизно о 12 годині 30 хвилин до квартири підсудного та потерпілої він побачив, що дружина перелякана і знервована. Вона попросила допомогти віднести її власні речі до автомобіля. Поки він носив речі, сварка у його дружини з ОСОБА_2 продовжувалася, він кричав на неї та висловлювався нецензурною лайкою. Підсудний хватав його дружину за руки, але нанесення ударів підсудним потерпілій він не бачив. Забравши всі речі, вони поїхали до подруги потерпілої, звідки його дружина направился на роботу в нічну зміну, а він залишився ночувати. Вранці 07.03.2012 року вони поїхали з дружиною додому до м. Києва, де він і побачив синці на тілі своєї дружини. До правоохоронних органів та медичних закладів вони не зверталися, оскільки були вихідні та святкові дні. Після свят вони одразу зателефонували адвокату, який запропонував звернутися до медичної установи, щоб зняти побої та звернутися до органів міліції і написати заяву, що відповідно було і зроблено.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що вона проживає разом з батьком ОСОБА_2 у їхній квартирі. Мати приїжджає до них ночувати з м. Києва, коли їй потрібно їхати на роботу. В ніч з 5 на 6 березня 2012 року мати ночувала в їхній квартирі. 06 березня 2012 року, приблизно о 8 годині, вона вийшла з дому та направилася на навчання до ліцею м. Славутича. Коли виходила з квартири, то мати та батько ще спали, і вона не чула ніяких сварок між ними. Приблизно о 14 годині 45 хвилин того ж дня повернулась з навчання. В цей час вдома був лише батько. Мати зі своїм чоловіком прийшла приблизно о 17 годині і між нею та батьком виникла сварка стосовно розподілу майна. Вона знаходилася в іншій кімнаті і чула, як вони кричали один на одного та виражалися нецензурною лайкою. Під час того, як мати забирала настінний годинник, вона вийшла з кімнати та побачила, що батько намагається вирвати його з її рук. Але в її присутності він ніяких ударів матері не наносив. Після того як сварка закінчилась, мати зі своїм чоловіком пішли, а вони з батьком залишилися вдома.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що він працював командиром взводу військової частини № НОМЕР_1 , і 06 березня 2012 року з 8 години 30 хвилин до 13 години він бачив, як ОСОБА_2 ремонтував свій автомобіль, що знаходився біля автопарку військової частини, оскільки декілька разів виходив палити у відведене для паління місце, що знаходиться за межами військової частини, і підходив до ОСОБА_2 ..

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що він є військовослужбовцем військової частини № НОМЕР_1 і будучи на службі 6 березня 2012 року він бачив підсудного, який ремонтував свій автомобіль на автостоянці біля автопарку військової частини. Вперше підсудного він побачив в той день о 8 годині 55 хвилин, коли вийшов палити у відведене для цього місце, що знаходиться поряд з автостоянкою. Того дня він виходив декілька разів палити і весь час ОСОБА_2 знаходився на автостоянці та ремонтував автомобіль. Перед обідньою перервою, коли виходив палити, підсудний знаходився ще на автостоянці.

З оглянутого в судовому засіданні матеріалу № 271 про відмову в порушенні кримінальної справи за заявою Задорожної ( ОСОБА_10 ) вбачається, що 14.03.2012 року ОСОБА_1 звернулася до Славутицького МВ ГУ МВС України в Київській області з письмовою заявою про притягнення до кримінальної відповідальності її колишнього чоловіка ОСОБА_2 , який 06.03.2012 року за місцем спільного проживання близько 9 години ранку вчинив з нею сварку, в ході якої наніс їй тілесні ушкодження. За результатами перевірки заяви постановою дільничного інспектора Славутицького МВ ГУ МВС України в Київській області від 16 березня 2012 року у порушенні кримінальної справи було відмовлено за відсутністю складу злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, оскільки громадський порядок грубо порушений не був, сварка носила короткочасний характер. Згідно пояснень ОСОБА_1 , відібраних під час проведення перевірки, вбачається, що 6 березня 2012 року близько 9 години за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 колишній чоловік ОСОБА_2 вчинив з нею сварку, під час якої почав її бити, чим спричинив їй тілесні ушкодження.

Згідно пояснень ОСОБА_2 6 березня 2012 року в 9 годині сварки ніякої він вчинити не міг, так як знаходився в цей час в автопарку військової частини № НОМЕР_2 , звідки в колишньої дружини могли взятися тілесні ушкодження, він не знає. Згідно акту судово- медичного обстеження № 233/Ж від 13.03.2012 року спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_10 , на які вона вказує, що спричинив її колишній чоловік, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні за клопотанням потерпілої та її представника було призначено судово-медичну експертизу для встановлення характеру, локалізації, механізму виникнення та ступеню тяжкості спричинених їй тілесних ушкоджень. Проте, від завідуючого Славутицького відділення Київського обласного бюро СМЕ справа повернулася до суду в зв`язку з неможливістю проведення судово-медичної експертизи з тих підстав, що відсутні будь-які медичні документи, які підтверджують наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_1 .. Судово-медичне обстеження в Славутицькому відділенні СМЕ вона не проходила. На підставі копії висновку спеціаліста Київського міського бюро СМЕ у галузі судово-медичної експертизи № 233/Ж від 13.03.2012 року провести судово-медичну експертизу не можливо, оскільки така форма висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи наказом МОЗ не передбачена.

Оцінивши показання підсудного, потерпілої, свідків, письмові докази, одержані та перевірені в судовому засіданні, у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що доказів, які достовірно підтверджують наявність події злочину, передбаченого ч.І ст.125 КК України, немає з наступних підстав.

Суд вважає встановленим і доведеним в судовому засіданні, що між підсудним ОСОБА_2 та потерпілою ОСОБА_1 склалися особисті неприязні стосунки після розірвання шлюбу. На цьому грунті між ними 6 березня 2012 року в їх спільній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , приблизно о 17 годині, відбувалася сварка з приводу розподілу майна, що було їх спільною сумісною власністю. Під час цієї сварки вони кричали один на одного, виражалися нецензурною лайкою, однак не встановлено, що при цьому підсудний наносив потерпілій тілесні ушкодження.

Зазначені обставини підтверджені показаннями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , в присутності яких відбувалася сварка і які в судовому засіданні показали, що під час сварки в їх присутності підсудний не наносив тілесні ушкодження потерпілій.

Показання потерпілої ОСОБА_1 в частині нанесення їй тілесних ушкоджень підсудним 6 березня 2012 року в період часу з 9 години до 16 години спростовуються показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , які будучи допитаними в судовому засіданні підтвердили, що 6 березня 2012 року в період часу з 9 години до 13 години ОСОБА_2 знаходився на території автостоянки біля автопарку військової частини № 3041 м.Славутича і ремонтував свій автомобіль. Показаннями свідка ОСОБА_11 , яка є дочкою підсудного та потерпілої, підтверджено, що потерпіла разом із своїм чоловіком ОСОБА_5 з`явилася в квартирі 6 березня 2012 року о 17 годині забирати свої речі, з приводу чого и виникла сварка у неї з батьком. Коли вона повернулася з ліцею близько 14 години 45 хвилин, то матері дома не було.

Не знайшов в судовому засіданні підтвердження і факт нанесення потерпілій тілесних ушкоджень.

Так, як на доказ обвинувачення підсудного у спричиненні їй легких тілесних ушкоджень, потерпіла посилається на висновок спеціаліста Київського міського бюро СМЕ у галузі судово-медичної експертизи № 233/Ж від 13.03.2012 року.

Як вбачається з даного висновку, ОСОБА_1 звернулася до Київського міського бюро СМЕ для визначення наявності та ступеню тяжкості тілесних ушкоджень 13 березня 2012 року. При огляді потерпілої було виявлено по задньому краю правого передпліччя в нижній третині (3x3,5 см), на долонній поверхні лівої кисті в проекції підвищення 1-го пальця (5x3 см), на передній поверхні грудей в проекції прикріплення рукоятки до тіла грудини (1,5x2,3 см, 1x1,5 см), на заднє-зовнішній поверхні правого плеча в середній третині (3x7 см), на переднє-зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині (1x1,3 см), на внутрішній поверхні правого стегна в нижній третині (4x4,5 см), лівого стегна на межі середньої та нижньої третин (1,8x2,5 см) розташовуються овальні, бурувато-зелено-жовті синці вказаних розмірів. Згідно висновку спеціаліста Київського міського бюро СМЕ у галузі судово-медичної експертизи ушкодження у вигляді синців утворилися від дії тупого предмета, за давністю утворення можуть відповідати вказаному терміну, тобто 06.03.2012 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Даний висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи суд вважає неналежним доказом нанесення тілесних ушкоджень потерпілій з наступних підстав.

Згідно ч.І ст.65 КПК України(1960 року) доказами в кримінальній справі є всякі фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган дізнання, слідчий і суд встановлюють наявність або відсутність суспільно-небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначено у ч.2 цієї статті ці дані встановлюються,зокрема, висновком експерта.

Відповідно до п.2 ст.76 КПК України (1960 року) експертиза призначається обов`язково для встановлення тяжкості і характеру тілесних ушкоджень.

Проте, як вбачається з листа завідуючого Славутицького відділення Київського обласного бюро СМЕ провести судово-медичну експертизу на підставі копії висновку спеціаліста Київського міського бюро СМЕ у галузі судово-медичної експертизи № 233/Ж від 13.03.2012 року неможливо, оскільки така форма висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи наказом МОЗ не передбачена, крім того, відсутні будь-які медичні документи, які підтверджують наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_1 ..

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 5 серпня 1999 року № 197 «Про затверження форм облікової статистичної документації, що використовується в закладах охорони здоров`я», затверджено форми облікової статистичної документації, що використовуються в закладах охорони здоров`я.

Даним наказом форми облікової статистичної документації як висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи не передбачено.

Таким чином, в матеріалах кримінальної справи відсутні належні докази, які б підтверджували спричинення ОСОБА_1 легких тілесних ушкоджень.

Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що відсутня подія злочину, передбаченого ч.І ст.125 КК України.

Згідно ч.2 ст.327 КПК України(1960 року) обвинувальний вирок не може грунтуватися на припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена. За правилом ч.4 цієї статті виправдувальний вирок постановляється у випадках, коли не встановлено події злочину, коли в діянні підсудного немає складу злочину, а також коли не доведено участі підсудного у вчиненні злочину.

Оскільки в судовому засіданні не встановлено події злочину, який інкримінується підсудному ОСОБА_2 потерпілою ОСОБА_1 , то він підлягає виправдуванню за відсутності події злочину.

Згідно ч.2 ст.328 КПК України (1960 року) при виправданні підсудного, зокрема, при відсутності події злочину суд відмовляє в цивільному позові.

Таким чином, у задоволенні заявленого потерпілою до підсудного цивільного позову про відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323-324, 327, 331, 332-335 КПК України(1960 року), суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати невинним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і виправдати за відсутністю події злочину.

Запобіжний захід у виді підписки про невиїзд, обраний щодо ОСОБА_2 , скасувати.

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

На вирок суду сторонами можуть бути подані апеляційні скарги до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд протягом 15 днів з дня його проголошення.

Суддя Н. Ф. Теремецька

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...