УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2015 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці клопотання прокурора відділу прокуратури Вінницької області юриста 2 класу ОСОБА_3 про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:
Прокурор відділу прокуратури Вінницької області юрист 2 класу ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000084, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із числа підлеглих йому працівників Вінницької установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області (№1) ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в порушення вимог ч. 7 ст. 102 КВК України, ст. 18 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», п. 2 Розділ 4, п. 3 Розділу 11 Правил, достовірно знаючи про наявність у засуджених до довічного позбавлення волі заборонених до використання предметів, в тому числі у засуджених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а саме мобільних телефонів та SIM-карт, користування якими згідно п. 3 Розділу 3 Правил забороняється засудженим, на дане порушення не реагував та вступивши із засудженими у не регламентовані кримінально-виконавчим законодавством стосунки, за не документування даного порушення та незаконну організацію тривалих та короткострокових побачень, як самостійно, так і через вищевказаних підлеглих йому працівників, систематично протягом 2014-2015 років вимагав та отримував від засуджених неправомірну вигоду у сумі 100 доларів США за кожну добу незаконно наданого побачення.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 368 КК України, тобто одержання службовою особою неправомірної вигоди, за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, про що йому 29.09.2015 вручено письмове повідомлення про підозру та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із внесенням застави.

Відповідно до санкції ч. 3 ст. 368 КК України передбачено конфіскацію майна підозрюваного (обвинуваченого) та спеціальну конфіскацію.

Під час досудового розслідування, з метою забезпечення можливої конфіскації майна підозрюваного ОСОБА_4 , відповідно до листа центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Вінниця та Вінницького району вих № 9/13193 від 30.09.2015 встановлено, що згідно автоматизованої бази даних станом на 30.09.2015 за громадянином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться як за власником транспортний засіб: ВАЗ 2101, 1972 року виготовлення, д.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 .

Крім того, відповідно до листа КП «ВМБТІ» вих № 946 від 24.09.2015 встановлено, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_13 .

Враховуючи той факт, що ОСОБА_4 є підозрюваним по даному кримінальному провадженню, володіє інформацією щодо застосування як покарання в тому числі і конфіскації належного йому майна, вважаю за необхідне накласти арешт на належний йому вищевказаний транспортний засіб та ? зазначеної квартири, шляхом заборони їх відчуження, тому прокурор просив клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.

Суд, вислухавши пояснення прокурора, підозрюваного, перевіривши надані матеріали кримінального провадження та дослідивши докази, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Так, згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Частиною 2 ст. 171 КПК України визначено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до листа центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Вінниця та Вінницького району вих № 9/13193 від 30.09.2015 встановлено, що згідно автоматизованої бази даних станом на 30.09.2015 за громадянином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться як за власником транспортний засіб: ВАЗ 2101, 1972 року виготовлення, д.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4

Згідно повідомлення КП «ВМБТІ» № 946 від 24.09.2015 встановлено, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_13 .

В порушення п. 3 ч. 1 ст. 171 КПК України слідчий не надав документів, що підтверджують право власності ОСОБА_4 на майно, як і не надав доказів, які підтверджують, що вказане майно дійсно є спільною сумісною власністю подружжя, на яке може бути накладено арешт.

Приймаючи до уваги викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурор у судовому засіданні не довів наявності підстав для арешту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , тому слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню лише в частині накладення арешту на автомобіль ВАЗ 2101, 1972 року виготовлення, д.н.з. НОМЕР_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на рухоме майно, що належить підозрюваному ОСОБА_4 , шляхом заборони його відчуження, а саме: ВАЗ 2101, 1972 року виготовлення, номерний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Виконання ухвали доручити прокурору відділу прокуратури Вінницької області юристу 2 класу ОСОБА_3 .
На ухвалу судді може бути подана апеляція протягом п`яти діб з дня її винесення до апеляційного суду Вінницької області.

Слідчий суддя