АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 11-кп/778/44/16 ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 260 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2
Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконфренції з приміщення Артемівського СІЗО,

захисника адвоката ОСОБА_8 в режимі відеоконфренції з приміщення Краматорського міського суду Донецької області

розглянула в м. Запоріжжі у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Донецької області ОСОБА_9 на вирок Краматорського міського суду Донецької області від 26 січня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, який має неповну середню освіту, холостий, не працюючий, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засуджений,

визнаний винним у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 260 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з ізоляцією обвинуваченого та поміщенням його до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2 - 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вироком зараховано до строку покарання час перебування під вартою з 14 жовтня 2014 року по 11 січня 2015 року.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винним за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, вчиненого за наступних обставин.

На початку квітня 2014 року на території Донецької області України громадянином Російської Федерації ОСОБА_10 та іншими невстановленими особами для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки» було створене не передбачене законами України збройне формування, яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою, а також мали важке військове озброєння та військову техніку. Крім того, в зазначеному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставилися завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур ДНР, придушення організованого опору населення на окупованій території, депортація населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокувалися в різних населених пунктах та місцевостях Донецької області та мали загальну координацію керівництва.

Так, 12 квітня 2014 року члени не передбаченого законами України військового формування, особи яких невстановлені, виконуючи поставлені вищестоящим керівництвом злочинні завдання, із застосуванням автоматичної та іншої вогнепальної зброї, провели заздалегідь розроблену військову операцію та здолавши опір співробітників правоохоронних органів України, захопили адміністративні будівлі та будівлі органів місцевого самоврядування у містах Красний Лиман, Слов`янськ та Краматорськ Донецької області.

В кінці травня 2014 року ОСОБА_7 , являючись жителем м. Краматорська Донецької області, прибув до штабу незаконної самопроголошеної, так званої «Донецької народної республіки», розташованого в захопленій незаконним збройним формуванням в адміністративній будівлі виконавчого комітету Краматорської міської ради на площі Леніна, 2, м. Краматорська, та, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою участі у діяльності не передбаченого законами України збройного формування, назвавши свої анкетні данні увійшов до вказаного незаконного збройного формування під командуванням ОСОБА_10 . Ознайомившись із встановленими правилами поведінки, розпорядками, правами та обов`язками члена вказаного незаконного збройного формування, ОСОБА_7 дав свою згоду на їх дотримання та виконання, підтвердивши тим самим свої наміри на участь у зазначеному незаконному збройному формуванні і виконанні його цілей та завдань. Для подальшої участі у незаконному збройному формуванні, невстановленою досудовим розслідуванням особою, ОСОБА_7 було призначено на посаду бійця і передано йому у власне користування вогнепальну зброю пістолет «Макарова» з набоями до нього та військове спорядження.

Продовжуючи свою протиправну діяльність ОСОБА_7 в період з кінця травня 2014 року до початку липня 2014 року, здійснюючи свої умисні протиправні дії у складі не передбаченого законами України збройного формування самопроголошеної «Донецької народної республіки», систематично виконував накази свого безпосереднього командира та здійснював визначені йому функції по окупації М.Краматорська Донецької області, чергуючи на блокпосту «ДНР», розташованому біля заводу «Енергомашспецсталь» по вул. Моріса Тореза у м. Краматорську, та здійснюючи при цьому контрольно-пропускний режим, перевірку транспорту та осіб, що проїздили через блокпост.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає, що призначене судом покарання з випробуванням не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Просить вирок скасувати, та постановити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 260 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого і захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, думку прокурора в підтримку апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні зазначеного у вироку злочину ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, а тому, з врахуванням ст. 404 КПК України, перевірці апеляційним судом не підлягають.

Дії ОСОБА_7 за визнаних судом першої інстанції фактичних обставин кримінального правопорушення, правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 260 КК України, як участь у діяльності не передбачених законами збройних формувань.

Відповідно до положень ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме: врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, та дані про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Так, суд обґрунтовано визнав щире каяття обвинуваченого за обставину, що пом`якшує покарання, врахував особу обвинуваченого, який є раніше не судимим, задовільно характеризується за місцем проживання, надав належну оцінку даним про те, що ОСОБА_7 з 2003 року перебуває на обліку у психіатричній лікарні з діагнозом «Діссоціальний розлад особистості», на обліку в інших медичних закладах не перебуває.

Під час судового розгляду прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, вважав, що для виправлення та попередження нових злочинів необхідне й достатнє буде покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Підвищена суспільна небезпека злочинів, передбачених ст. 260 КК України, про яку зазначено в апеляційній скарзі прокурора, не може перешкоджати можливості звільнення обвинуваченого від покарання з випробуванням, оскільки ступень суспільної небезпечності винного діяння враховується санкцією відповідної статті КК України.

З огляду на зазначене вище, та щирого каяття обвинуваченого, суд, з урахуванням позиції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, про можливість призначення покарання з випробуванням, на думку колегії суддів, обґрунтовано дійшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, звільнив від його відбування з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 КК України, належним чином мотивувавши своє рішення.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Краматорського міського суду Донецької області від 26 січня 2015 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий
Судді: