АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1145/15 Справа № 206/4399/15-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Самарського району Дніпропетровської області ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Самарського районного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2015 року, якою до

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпопетровська, громадянина України, не одруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

відмовлено в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захист у вигляді домашього арешту, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Самаського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного зобов`язання про виконання обов`язків передбачених ст. 194 КПК України. Строк запобіжного заходу ухвалою визначено до 13 жовтня 2015 року.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя належним чином врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у кримінального правопорушення, та встановив, що для забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання вищезазначеним ризикам, можливе за умови застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування своєї скарги, прокурор посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а мотиви прийнятого рішення не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки ґрунтуються на припущеннях. Так, прокурор вказує на те, що є достатні підстави вважати, що ОСОБА_10 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, оскільки не має місця роботи та тісних соціальних зв`язків, може незаконно впливати на свідків та потерпілого, а також може вчиняти аналогічні правопорушення, крім того щодо співучасників даного злочину застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тому, за для запобігання зазначеним ризикам, вважає за необхідне обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника та підозрюваного, які, кожен окремо, заперечували проти вимог апеляційної скарги прокурора та просили її залишити без задоволення, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив скасувати ухвалу слідчого судді, вивчивши надані матеріали за клопотанням слідчого та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Застосування запобіжного заходу є одним із видів заходу щодо забезпечення кримінального провадження (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

За ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Як вбачається з наданих матеріалів, суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, дослідив фактичні обставини, об`єктивно взяв до уваги дані про особу ОСОБА_10 , який обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого корисливого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Визначені наявні ризики, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення, а тому цей запобіжний захід буде достатнім для запобігання вищезазначеним ризикам.

Перевіривши надані матеріали і обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає доведеними встановлені у судовому рішенні першої інстанції обставини, які є достатніми для переконання, що визначений запобіжний захід буде достатнім для запобігання ризикам та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

З клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не вбачається, що воно відповідає вимогам ч. 1 ст. 184 КПК України, оскільки не містить належного обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»). Такого обґрунтування стороною обвинувачення не надано й слідчому судді при розгляді клопотання у суді першої інстанції.

Окрім того, в апеляційній скарзі і при апеляційному перегляді прокурор також не довів необхідності застосування щодо ОСОБА_10 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, застосований судом щодо підозрюваного запобіжний захід відповідає вимогам кримінального процесуального закону, тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та справедливою і такою що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Самарського району Дніпропетровської області ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Самарського районного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2015 року залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Самарського районного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2015 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_10 . запобіжний захід у виді домашнього арешту залишити без змін.

Судді: