Єдиний унікальний номер 205/6111/15-к
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
26 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районній суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002498 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимості не має,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимості не має

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення : прокурора - ОСОБА_5

потерпілої - ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:
18 серпня 2015 року до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002498 за обвинуваченням ОСОБА_3 та . ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, відповідно до якого останні обвинувачуються у тому, що 20.07.2015 року приблизно о 16.00 годині ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , проходячи по АДРЕСА_2 вступили між собою у попередню змову направлену на таємне викрадення чужого майна. Згідно умов попередньої змови, діючи узгоджено, з корисливої зацікавленості, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шляхом вільного доступу проникли до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 де біля будинку побачили металевий вольєр. Так, ОСОБА_3 в групі зі співучасником ОСОБА_4 підійшли до металевого вольєру та, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає та їх дії є таємними для оточуючих, таємно, шляхом вільного доступу, із застосуванням фізичної сили, демонтували металевий вольєр на секції у кількості восьми штук, та поклали їх на візок, що також знаходився на території вищевказаного домоволодіння, чим вчинили замах на таємне викрадення чужого майна, яке належить потерпілій ОСОБА_6 . Після чого, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 з місця скоєння злочину з вказаним майном зникли, однак не завершили свої злочинні дії з причин, які не залежали від їх волі, оскільки під час руху по АДРЕСА_3 вони були зупинені потерпілою ОСОБА_6 . Вартість викраденого майна, згідно висновку експерта № 715/38 від 30.07.2015 року становить 290,67 грн.

Дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Суд, ознайомившись з обвинувальним актом у кримінальному провадженні, заслухавши думки учасників судового розгляду, які не заперечували проти призначення обвинувального акту до судового розгляду, вважає що зазначений обвинувальний акт підлягає поверненню, оскільки він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Однак, зазначені вимоги закону слідчим та прокурором не виконані, оскільки, визначивши кваліфікацію дій обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15 (закінчений замах) та ч. 2 ст. 185 КК України, у обвинувальному акті не конкретизовано який саме замах на вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України інкримінується обвинуваченим.
Крім того, у обвинувальному акті, у порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, не відповідають визначеній кваліфікації дій обвинувачених, оскільки з викладених обставин кримінального правопорушення вбачається, що обвинувачені проникли до території домоволодіння АДРЕСА_2 де таємно викрали належний потерпілій металевий вольєр, після чого з викраденим майном з місця скоєння злочину зникли, але не завершили свої злочинні дії, оскільки під час руху по АДРЕСА_3 були зупинені потерпілою ОСОБА_6 .

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив суд призначити обвинувальний акт до судового розгляду, зазначивши на необхідність змінення кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в порядку ст. 338 КПК України, кваліфікувавши їх дії за ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений злочин, у подальшому, в ході судового розгляду.

Натомість, суд вважає неможливим призначення обвинувального акту до судового розгляду, оскільки за змістом ч. 1 ст. 338 КПК України зміна правової кваліфікації обвинувачення здійснюється лише прокурором і можлива виключно у разі встановлення під час судового розгляду нових обставин кримінального правопорушення і такі обставини не можуть бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Таким чином, слідчим та прокурором, при визначені кваліфікації дій обвинувачених, з урахуванням встановлених обставин кримінального правопорушення не були у повній мірі враховані положення ст. 15 КПК України та роз`яснення, які містяться у п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 № 10, згідно яких, крадіжку потрібно вважати закінченою з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. При цьому, закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита.
Таким чином, органом досудового слідства не у повній мірі надана правова оцінка дій обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у частині кваліфікації їх дій, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального кодексу, а саме п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, що унеможливлює його розгляд у судовому засіданні, оскільки відповідно ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, а таким чином, суд позбавлений можливості повно та всебічно розглянути обвинувальний акт у кримінальному провадженні у зв`язку з чим, вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 315 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002498 відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України - повернути прокурору прокуратури Ленінського району м. Дніпропетровська ОСОБА_5 .

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області.
Суддя: ОСОБА_7