№ 207/912/13-к
№ 1-в/207/147/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2015 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпродзержинську заяву ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення його від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році»,

В С Т А Н О В И В:

Згідно з вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 28.05.2014 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначеним покаранням поглинуте покарання, призначене за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 17.09.2013 року і остаточно призначено до відбування покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. В строк відбування покарання ОСОБА_4 зараховано термін перебування під вартою з 27.11.2012 року за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 17.09.2013 року.
На підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він в період іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і буде виконувати покладені на нього обов`язки. На підставі п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язано засудженого ОСОБА_4 не виїзджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну свого місця проживання, періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої системи.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком суду законної сили змінено з тримання під вартою на особисте зобов`язання строком до 28.06.2014 року, зобов`язано ОСОБА_4 не відлучатися з м. Дніпродзержинська без дозволу прокурора і суду; повідомляти прокурора і суд про зміну свого місця проживання і роботи; прибувати за першим викликом до службової особи на визначений нею час. Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків - до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0, 25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Вирок суду набрав законної сили 01.07.2014 року.

Засуджений ОСОБА_4 , який на даний час у звязку з розглядом відносно нього кримінального провадження за ч.2 ст. 185 КК України, перебуває під вартою у слідчому ізоляторі Дніпропетровскої області на підставі ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 27.08.2015 року про продовження терміну тримання під вартою, у вересні 2015 року звернувся до Баглійського районного суду з письмовими клопотаннями щодо застосування до нього положень Закону України «Про амністію у 2014 році», мотивуючи тим, що внаслідок зарахування йому у строк покарання терміну перебування під вартою, він відбув більшу частину призначеного за вироком суду покарання.

В судовому засіданні з розгляду клопотання засудженого про застосування амністії, проведеному на його прохання згізно ст. 336 КПК України дистанційно з використанням відеоконференції, засуджений клопотання про застосування до нього акту амністії підтримав та просив задовольнити, пояснив, що у послугах адвоката при розгляді даного клопотання потерби не має.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання засудженого про застосування акту амністії, оскільки на його думку підстави для цього відсутні.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження № 207/912/13-к відносно ОСОБА_4 , за наслідками розгляду якого був постановлений вирок від 28.05.2014 року, дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення клопотання засудженого, виходячи з наступного.

Ст. 12 Закону України «Про амністію у 2014 році» встановлений тримісячний строк для розгляду питання застосування акту амністії, однак як вбачається з ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 27.08.2015 року ОСОБА_4 ув`язнено за підозрою у вчиненні нового злочину на підставі ухвали слідчого судді вказаного суду від 18.08.2014 року.

Згідно матеріалів кримінального провадження № 207/912/13-к у суді при ухвалення вироку від 28.05.2014 року ОСОБА_4 про застосування до нього амністії не заявляв, хоча на час проголошення вироку від 28.05.2014 року ним дійсно відбуто покарання понад 1 рік 6 місяців.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» питання про застосування амністії суд може вирішувати також за ініціативою обвинуваченого (засудженого), в тому числі і у випадку звільнення від відбування покарання з випробуванням; застосування амністії без згоди обвинуваченого не допускається.
Ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» дійсно передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджених за будь-які злочини, які не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.

Однак згідно ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України Про застосування амністії в Україні № 392/96-ВР від 01.10.1996 року.
Так згідно п.в ст.4 Закону України Про застосування амністії в Україні № 392/96-ВР від 01.10.1996 року амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.
Як видно з обвинувального вироку відносно засудженого ОСОБА_4 від 28.05.2014 року він був засуджений :
1.13.01.1998 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 3 ст. 81 КК України в ред.1960 року до 3 років позбавлення волі ;

2.17.02.2000 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 142, 42, 43 КК України в ред. 1960 року до 5 років 2 місяців позбавлення волі;

3.27.05.2005 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ст. 198, ч. 2 ст. 186, ст. ст. 69, 304, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

4.26.06.2008 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі;
- тобто має дві та більше двох судимості за вчинення умисних злочинів, які за ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких, тому підстави для застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» до засудженого ОСОБА_4 відсутні.
Керуючись ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році», ст. 4 Закону України Про застосування амністії в Україні № 392/96-ВР від 01.10.1996 року, ст. ст. 537, 539 КПК України в ред. 2012 року, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення його на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» від відбування покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 28.05.2014 року , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 7 днів з дня її оголошення; згідно ч.3 ст. 395 КПК України строк апеляційного оскарження ухвали для засудженого обчислюється з дня отримання копії даної ухвали.

Суддя ОСОБА_1 .