Справа № 125/294/14-к
Провадження №11-кп/772/822/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

з участю прокурора: ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Барського районного суду Вінницької області від 30 червня 2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Попівці Барського району Вінницької області, українець, громадянин України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, раніше не судимий, не працює, неодружений,
- визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України з призначенням покарання у виді 180 годин громадських робіт. У відповідності до вимог ч.5 ст. 74 КК України звільнений від покарання, на підставах, передбачених ст. 49 КК України
та

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с.Трудолюбівка Барського району Вінницької області, українець, громадянин України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, раніше не судимий, не працює, неодружений,
-визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 125, ч.1 ст. 286 КК України з призначенням покарання:
-за ч.2 ст. 125 КК України у виді шести місяців арешту, у відповідності до вимог ч.5 ст. 74 КК України звільнений від покарання, на підставах, передбачених ст. 49 КК України;
-за ч.1 ст. 286 КК України у виді двох років обмеження волі, з позбавленням права керування транспортними засобами терміном на два роки;
стягнуто солідарно з ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 399 грн витрат на лікування, 2000 грн за надання юридичної допомоги та 20000 грн на відшкодування моральної шкоди, а всього стягнуто - 22399 грн (двадцять дві тисячі триста дев`яносто дев`ять гривень 00 копійок);
вирішено долю судових витрат та речових доказів,

встановив:
За вироком суду ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнано винуватими у вчиненні ними наступного.
5 листопада 2012 року біля 18 годин в с.Попівці Барського району Вінницької області ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «MERCEDES-BENZ 208», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Леніна в напрямку центра села, не врахував дорожню обстановку, а саме наявність вибоїн на дорожньому покритті та не вибрав безпечну швидкість свого автомобіля, що призвело до втрати керування та виїзду на ліве узбіччя, де він зіткнувся з автомобілем «ВАЗ 21214» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 , який стояв з лівої сторони відносно нього, на виїзді з двору будинку №5а на головну дорогу. Внаслідок зіткнення водій автомобіля «ВАЗ 21214» ОСОБА_8 , його пасажирка ОСОБА_14 , водій автомобіля «MERCEDES-BENZ 208» ОСОБА_10 та його пасажирка ОСОБА_15 отримали тілесні ушкодження та були госпіталізовані в Барську ЦРЛ. Відповідно до висновку експерта № 3 від 14-25.01.2013 року - у ОСОБА_8 мало місце: закритий перелом верхньої третини лівої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, перелом голівки малогомілкової кістки, закритий уламковий перелом обох кісток нижньої третини лівої гомілки. Вказані ушкодження виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо і 5.11.2012 року при обставинах, викладених в постанові (під час дорожньо-транспортної події), не являлись небезпечними для життя в момент заподіяння, не супроводжувались небезпечним для життя явищами та за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 21 дня) належать до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Тим самим водій автомобіля «MERCEDES-BENZ 208» ОСОБА_10 порушив вимоги п.п.1.5, 1.10, 11.1, 12.1, 12.4 ПДР України. Порушення водієм ОСОБА_10 вимог п.12.1 та п.12.4 Правил дорожнього руху України знаходяться в причинному зв`язку з наслідками.
12.06.2013 близько 20.00 год. по вул. Гагаріна у с. Попівці Барського району Вінницької області ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , під час сварки, яка виникла з ОСОБА_7 на побутовому ґрунті, нанесли останньому по кілька ударів руками та ногами в область голови та тулуба. У результаті дій ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження. Згідно з висновком експерта №73 від 26 лютого 2015 року у ОСОБА_7 при огляді 15 червня 2013 року виявлено синці - у ділянці лівої виличної кістки, на крилі носа зліва, на обличчі зліва, по внутрішній поверхні правого стегна у середній третині, у ділянці нижнього краю лівої вушної раковини, крововиливи та забиті рани на слизових оболонках верхньої та нижньої губи зліва, садна на чолі зліва, на обличчі справа у ділянці кута нижньої щелепи (3), на шиї справа по зовнішній поверхні у середній та нижній третинах, у ділянці лівої ключиці, на слизовій оболонці нижньої губи, підшкірну гематому на потилиці зліва. Внаслідок дій ОСОБА_10 ОСОБА_7 отримав забиті рани на слизових оболонках верхньої та нижньої губи зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров"я, оскільки їх характер і розміри передбачають розлад здоров`я понад 6, але не менше 21 доби, а також синці на голові, правому стегні, садна на голові, тулубі, пішкірну гематому на потилиці зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (які не спричинили короткочасний розлад здоров"я чи не незначну стійку втрату працездатності. Внаслідок дій ОСОБА_9 ОСОБА_7 отримав садна на шиї, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (які не спричинили короткочасний розлад здоров`я чи не незначну стійку втрату працездатності).
В апеляційній скарзі прокурора порушується питання про скасування вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_9 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та про ухвалення нового вироку, яким необхідно призначити йому покарання за ч.1 ст. 125 КК України у виді 240 годин, у відповідності до вимог ч.5 ст. 74 КК України звільнити від покарання, на підставах, передбачених ст. 49 КК України. Вирок щодо ОСОБА_10 за ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 286 КК України в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким призначити йому покарання за ч.2 ст. 125 КК України у вигляді 6 місяців арешту, у відповідності до вимог ч.5 ст. 74 КК України звільнити від покарання на підставах, передбачених ст. 49 КК України, за ч. ст. 286 КК України призначити покарання у виді 3 років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 , не погоджуючись з вироком суду, просить його скасувати через неповноту судового розгляду та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, посилаючись на те, що суд взяв до уваги докази по справі, які є недопустимими, не призначив по справі додаткову комплексну авто-технічну експертизу, судом були порушені його права на захист та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

До початку апеляційного розгляду кримінального провадження, прокурор у ньому ОСОБА_13 відмовився від своєї апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених у ній підстав, потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , їх представника адвоката ОСОБА_12 та прокурора ОСОБА_6 , які наполягали на залишенні вироку суду першої інстанції без зміни, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 286 КК України, обґрунтований та базується на всебічно, повно і об`єктивно досліджених у судовому засіданні доказах, належним чином проаналізованих, сукупності яких у вироку дана вірна оцінка.

Про доведеність вини ОСОБА_10 у порушенні ним правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, свідчать, зокрема, наступні докази.

Так, свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 були очевидцями того, як мікроавтобус під керуванням ОСОБА_10 на великій швидкості в`їхав у автомобіль ОСОБА_8 , що стояв на узбіччі.

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що він робив ремонт у свого брата ОСОБА_10 , разом вживали спиртне, після чого їхали додому на автомобілі під керуванням ОСОБА_10 з великою швидкістю, перед зіткненням автомобіль почало заносити.

Свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_22 бачили наслідки ДТП, а саме, пошкоджені автомобілі та ОСОБА_8 і його дружину з тілесними ушкодженнями.

Всі вказані свідки одностайно стверджували, що на момент ДТП опадів не було, дорога, по якій рухався автомобіль під керуванням ОСОБА_10 , була суха.

Показання зазначених свідків об`єктивно узгоджуються між собою та іншими доказами :

- показаннями потерпілого ОСОБА_8 та його дружини свідка ОСОБА_14 , які детально пояснили про обставини спричиненої діями ОСОБА_10 , який перебував у нетверезому стані, аварії;

- довідкою Вінницького обласного центру гідрометереології, згідно якої 5.11.2012 у Барському районі атмосферних явищ зафіксовано не було;

- висновком судово-медичного експерта, згідно якого у ОСОБА_8 виявлені середньої тяжкості тілесні ушкодження, які виникли, можливо 5.11.2012 під час ДТП,

- висновками Вінницького відділення Київського НДІСЕ, підтвердженими у судовому засіданні експертом ОСОБА_23 , згідно яких причиною ДТП стало лише порушення водієм ОСОБА_10 вимог ряду пунктів ПДР України.

У колегії суддів не викликає сумніву також винуватість ОСОБА_10 в умисному заподіянні ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілого.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у скоєному, вона повністю доведена показаннями потерпілого ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_24 , яка була очевидцем побиття обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 потерпілого, свідка ОСОБА_25 , який чув вихваляння ОСОБА_10 про те, що той побив ОСОБА_7 , висновком судово-медичної експертизи, підтвердженого в судовому засіданні експертом ОСОБА_26 .

Таким чином, вважати, що суд допустив неповноту судового розгляду, про що наголошується в апеляційній скарзі, підстав немає.

В ході апеляційного розгляду кримінального провадження порушень судом вимог кримінального процесуального закону, які могли потягнути за собою скасування судового рішення, не виявлено.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом права обвинуваченого на захист та при наданні йому останнього слова є такими, що не відповідають дійсності.

Перевіркою журналу судового засідання та аудіозапису фіксації перебігу судового розгляду кримінального провадження будь-якого обмеження тривалості часом останнього слова обвинуваченого ОСОБА_10 судом не допущено, а щодо порушення права обвинуваченого на захист, то судом навпаки у зв`язку з неявкою у судові засіданні захисника ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 вживались передбачені законом заходи для забезпечення повного дотримання такого права обвинуваченого.

Дії ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 125, ч.1 ст. 286 КК України судом кваліфіковані вірно, а призначене йому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задоволений судом з додержанням вимог ст.ст. 127, 128, 129, 374 КПК України.

Керуючись ст.ст. 403, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_13 закрити.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Барського районного суду Вінницької області від 30 червня 2015 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 без зміни.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: (підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Згідно з оригіналом: