УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю заявника ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого відділу розслідування злочинів лінії карного розшуку ВМВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_4 від 19.09.2015 року про закриття кримінального провадження №0001810 від 19.03.2015 року, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого відділу розслідування злочинів лінії карного розшуку ВМВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_4 від 19.09.2015 року про закриття кримінального провадження №0001810 від 19.03.2015 року.
У скарзі заявник просить, скасувати вказану оскаржувану постанову, оскільки вона є передчасною та необґрунтованою, однобічною, яка суперечить його охоронюваним законом правам та інтересам.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 скаргу підтримала та просила її задовольнити.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про причини неявки слідчого суддю не повідомив.
Відповідно до ст. 107 ч. 1 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, в тому числі під час розгляду питань слідчим суддею, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію. За клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим.
Враховуючи те, що від учасників процесуальної дії не надійшло клопотання про застосування технічних засобів фіксування розгляду скарги, тому слідчий суддя вважає за можливим розглянути дану скаргу без застосування технічних засобів фіксування.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження №0001810 від 19.03.2015, дійшов до наступного висновку.
18.03.2015 року до ВМВ УМВС України у Вінницькій області звернулась ОСОБА_3 із завою про вчинення кримінального правопорушення по факту заволодіння шахрайським шляхом її квартою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
За вказаним фактом 19.03.2015 року було внесено відомості до ЄРДР за №0001810.
В ході досудового слідства встановлено, гр. ОСОБА_3 необхідні були кошти в зв`язку з чим, її син познайомив останню з ОСОБА_5 , який в свою чергу познайомив її з ОСОБА_6 з метою отримання грошових коштів у борг.
25.03.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки відповідно до якого квартира АДРЕСА_2 передається в іпотеку, як забезпечення виконання зобов`язання щодо повернення грошових коштів за договором позики віл 25.03.2014 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на суму 106000 грн. зі строком повернення не пізніше 25.03.2016 року.
Право власності на предмет іпотеки належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 16.08.2014 року.
Через деякий час, ОСОБА_3 знадобились кошти, тому остання повторно звернулась до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із проханням отримати кошти в борг, на що ОСОБА_5 висунув вимогу про оформлення генерального доручення на його ім`я.
Будучи введеною в оману, ОСОБА_3 виконала вимогу ОСОБА_5 та 18.06.2014 року надала довіреність останньому на право вільного входу до квартири, представляти її інтереси у відповідних уповноважених органах нотаріату, установах зв`язку, житлово-експлуатаційних організаціях,розписуватись за неї, в тому числі підписувати договір купівлі-продажу (міни) квартири та інше.
В подальшому, 22.01.2015 року ОСОБА_6 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із цивільним позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
ОСОБА_5 діючи на підставі вищевказаного доручення представляв інтереси ОСОБА_3 в Вінницькому міському суді Вінницької області, в результаті чого 18.12.2014 року позов ОСОБА_6 задоволено та визнано за ним право власності на квартиру АДРЕСА_2 .
В подальшому 09.04.2015 року Апеляційним судом Вінницької області скасовано рішення суду першої інстанції від 18.12.2014 року, в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності та припинення права власності відмовлено.
Враховуючи наявність вищевказаного рішення Апеляційного суду Вінницької області, слідчий ОСОБА_4 прийшов до висновку, що право власності на квартиру залишено за ОСОБА_3 , а тому матеріальних збитків останній не завдано, а спір який виник між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 відноситься до цивільно-правових відносин та потребує врегулювання в цивільному порядку, в зв`язку з чим, 19.09.2015 року виніс постанову про закриття кримінального провадження №0001810 від 19.03.2015, у зв`язку з відсутністю в діянні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.
В судовому засіданні було встановлено, що слідчим проведено досудове розслідування однобічно та поверхово, зокрема слідчим не вжито всіх заходів встановлення істини по даному кримінальному провадженню.
В основну оскаржуваної постанови лягли виключно пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в даній постанові відсутній аналіз всіх доказів спростування або підтвердження доводів ОСОБА_3 , не надано правової оцінки діям ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , не вказано про наявність або відсутність умислу в діяннях останніх.
Постанова слідчого ОСОБА_4 винесена з грубим порушенням п.2 ч.5 ст. 110 КПК України, оскільки в ній відсутні мотиви прийняття постанови та їх обґрунтування.
В матеріалах кримінального провадження міститься розписка ОСОБА_5 про отримання від ОСОБА_3 договору купівлі-продажу на квартиру, проте слідчим не з`ясовано з якою метою ОСОБА_5 отримував від ОСОБА_3 оригінал документа, який посвідчує право власності на квартиру АДРЕСА_2 , а саме договір купівлі-продажу від 16.08.2004 року.
Слідчий суддя вважає, що слідчим поза увагою залишився той факт, що ОСОБА_5 діяв в суді першої інстанції в інтересах ОСОБА_3 на підставі недійсного доручення, яке було скасовано нотаріусом ОСОБА_7 20.10.2014 року. Про факт скасування доручення наданого ОСОБА_3 ОСОБА_5 на представлення її інтересів та вчинення певних дій, на момент розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки в суді, останньому було достовірно відомо.
Тобто, вказаний факт свідчить про явний умисел останнього на приховання того факту, що в Вінницьким міським судом розглядається цивільна справа за позовом ОСОБА_6 про позбавлення ОСОБА_3 права власності на її квартиру та сприянню ОСОБА_6 заволодіти належним ОСОБА_3 майном.
Відповідно до показань начальника відділення поштового зв`язку №36 ОСОБА_8 , вбачається, що згідно журналу форми №8, стоїть відмітка, що поштові відправлення, які надходили в листопаді 2014 року з Вінницького міського суду Вінницької області отримувала особисто ОСОБА_3 , а не ОСОБА_5 .
В судовому засіданні ОСОБА_3 заперечила факт отримання нею будь-яких поштових відправлень з Вінницького міського суду Вінницької області, тому слідчий суддя вважає за необхідне витребувати з відділення поштового зв`язку №36 журнал форми №8 та з`ясувати факт належності гр. ОСОБА_3 підпису про отримання поштового відправлення з Вінницького міського суду. Крім того, підпис особи, яка отримувала поштове відправлення з Вінницького міського суду Вінницької області міститься на повідомленні про вручення поштового відправлення, яке зберігається в матеріалах цивільної справи №127/23866/14-ц.
В судовому засіданні ОСОБА_3 повідомила, що розписки про отримання грошових коштів від ОСОБА_5 не писала, підпис який знаходиться у вказаних документах їй не належить, тому слідчий суддя вважає за необхідне призначити почеркознавчу експертизу з метою з`ясування факту належності підпису у зазначених дркументах гр. ОСОБА_3 , у разі неналежності підписку останній встановити особу, яка виконала напис.
При вивченні матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим не витребувано документів, не встановлено та не допитано осіб, які з грудня 2014 року набували право власно на квартиру АДРЕСА_2 .
Аналізуючи оскаржувану постанову, вбачається, що слідчий посилається на показання гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_6 , які в даному кримінальному провадженні не допитувались взагалі та не мають ніякого процесуального статусу, що свідчить про явну упередженість слідчого.
Наявні протоколи відібрання пояснень від 24.04.2015 року у ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , які відбирались прокурором прокуратури м. Вінниці ОСОБА_10 , складені з грубим порушення вимог чинного законодавства, оскільки в зазначених документах відсутні відомості щодо номеру кримінального провадження, а також протокол відібрання пояснень не є належним доказом в розумінні ст. 85 КПК України, оскільки відповідно до норм ст.ст. 95, 225 КПК України під час допиту свідка відбираються показання, а не пояснення, а також свідок попереджається про кримінальну відповідальність за ст.ст. 383, 384 КК України.
Зазначена норма закону прокурором прокуратури м. Вінниці ОСОБА_10 не була виконана.
Крім того, в матеріалах провадження наявні пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які адресовані начальнику ВМВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_11 від 29.05.2015 року, з яких відображені відповіді останніх на запитання невідомої особи, яка проводить їх допит.
Вказані пояснення приєднані до матеріалів кримінального провадження та лягли в основу оскаржуваної постанови, проте на них відсутні резолюція особи, якій вони адресовані, штам про їх реєстрацію, тому виникає питання яким чином вказані документи були долучені до матеріалів провадження.
Зокрема, в резолютивній частині постанови слідчим не зазначено осіб, відносно яких закрито кримінальне провадження.
Посилання слідчого ОСОБА_4 на ту обставину, що ОСОБА_3 не було завдано матеріальних збитків є безпідставними, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутній витяг з Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, в якому зазначалась інформація про власника нерухомого майна, тобто слідчим, на момент закриття кримінального провадження, не встановлено власника квартири АДРЕСА_2 .
Таким чином, слідчий суддя прийшов до висновку, що в оскаржуваній постанові не достатньо обґрунтувань щодо відсутності в діяннях ОСОБА_5 та ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, а наявні матеріали свідчить про зворотне.
Стаття 306 КПК України передбачає , що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги. Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Стаття 307 КПК України визначає, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:
1) скасування рішення слідчого чи прокурора;
2) зобов`язання припинити дію;
3) зобов`язання вчинити певну дію;
4) відмову у задоволенні скарги.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
В зв`язку з тим, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження є необґрунтованою, невмотивованою та передчасною, а досудове розслідування по кримінальному провадженню №0001810 від 19.03.2015, проведено однобічно та поверхово, слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого відділу розслідування злочинів лінії карного розшуку ВМВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_4 від 19.09.2015 року про закриття кримінального провадження №0001810 від 19.03.2015 року задовольнити.
Постанову слідчого відділу розслідування злочинів лінії карного розшуку ВМВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_4 від 19.09.2015 року про закриття кримінального провадження №0001810 від 19.03.2015 року скасувати.
Ухвала слідчого судді остаточна, оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя