Справа № 441/337/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/528/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2015 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддів апеляційного судуОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
при секретаріОСОБА_5

у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001170 від 26 грудня 2014 року, про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 187 КК України, за участі

прокурораОСОБА_7 ,
обвинуваченогоОСОБА_8 ,
захисника обвинуваченогоОСОБА_9 ,
потерпілоїОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_11 на вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 21 квітня 2015 року, -

встановила:
вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 21 квітня 2015 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, з вищою освітою, громадянина України, українця, не працюючого, без судимості,

визнано винним за ч. 3 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на 7 (сім) років з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_12 у вироку постановлено рахувати з моменту його фактичного затримання з 26 грудня 2014 року.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_12 у вигляді тримання під вартою залишено без змін.
Вироком суду також вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.
Вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 21 квітня 2015 року обвинувачений ОСОБА_13 визнаний винним і засуджений за те, що він 26 грудня 2014 року, близько 10:00 год., діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, одягнувши на голову матерчату маску, з метою не бути викритим, із застосуванням фізичної сили, відкрито проник в приміщення будинку потерпілої ОСОБА_14 , що в АДРЕСА_3 , де, погрожуючи застосуванням спецзасобу марки «ПМР» калібру 9 мм, з заводським номером № НОМЕР_1 , для відстрілу патронів, споряджених гумовими кулями, та усвідомлюючи, що потерпіла сприймає його погрози, як такі, що являють небезпеку для її життя та здоров`я, застосувавши до ОСОБА_14 фізичне насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілої, яке виразилось у нанесенні ударів обома руками та руків`ям вказаного спецзасобу марки «ПМР» по голові та тілу потерпілої, від чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді 4 синців на нижній щелепі справа, правому плечі, передпліччі, правій гомілці, 5 забійних ран на тім`яній, тім`яно-скроневій ділянці голови справа, садна на задній поверхні правого передпліччя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, вчинив напад на потерпілу ОСОБА_15 , відкрито заволодівши її майном, а саме: 1 170 Євро, вартість яких станом на 26.12.2014 року становила 22 543,53 грн., 105 доларами США, вартість яких станом на 26.12.2014 року становила 1 655,73 грн., 107 грн. та ноутбуком торгової марки Acer ES1-711-Р4ЕU(NX.MS2EU.012) (ZYL) вартістю 6 999 грн., спричинивши потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 31 305,26 грн.

Не погоджуючись з вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 21 квітня 2015 року, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_16 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок в частині призначення покарання змінити та пом`якшити ОСОБА_12 покарання та вважати його засудженим за ч. 3 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк на 3 (три) роки. На підставі ч. 2 ст. 69 КК України не призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Апелянт вважає оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_12 незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає зміні, виходячи з того, що судом першої інстанції не враховано усі пом`якшуючі покарання обставини, не в повній мірі узяті обставини, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 та призначено надто суворе покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_16 , покликається на те, що судом першої інстанції не враховано, що обвинувачений ОСОБА_13 вчинив злочин внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 66 КК України, що являється пом`якшуючою покарання обставиною.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_17 , які підтримали доводи апеляційної скарги, думку потерпілої ОСОБА_14 та прокурора про відмову в задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_11 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження та оскаржуваного вироку, обвинувачений ОСОБА_13 своїми умисними діями вчинив злочин за ч. 3 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування такого насильства (розбій), поєднаний з проникненням у житло.

У судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_13 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю.

Учасниками судового провадження не оспорювалися фактичні обставини справи, судом першої інстанції встановлено, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, на підставі чого суд першої інстанції визнав недоцільним дослідження інших доказів у кримінальному провадженні.

За сукупністю наведених і оцінених доказів, суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, дійшов правильного висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю доведена, а його дії правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 3 ст. 187 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , як убачається з оскаржуваного вироку, суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких, відсутність обтяжуючих покарання обставин та пом`якшуючі покарання обставини, зокрема щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданої майнової шкоди потерпілій ОСОБА_14 , особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який позитивно характеризується і має на утриманні неповнолітню дитину.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_16 покликається на те, що з матеріалів кримінального провадження та показів підсудного ОСОБА_6 убачається, що злочин був вчинений обвинуваченим внаслідок збігу важких обставин сімейного та майнового характеру, а саме, безпосередньо перед подією злочину обвинувачений ОСОБА_13 був звільнений з роботи в органах Міністерства надзвичайних ситуацій України, де пропрацював понад 12 років; батько підсудного важко хворів та потребував коштів на лікування; в підсудного ОСОБА_6 є дружина та малолітня дитина, які потребували коштів на утримання, а сам ОСОБА_13 повинен був терміново повернути грошові кошти, отримані раніше у позику. Таким чином, на думку захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_11 , у даній справі доведено, що обвинувачений ОСОБА_13 вчинив злочин внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 66 КК України, являється пом`якшуючою покарання обставиною.

Потерпіла ОСОБА_18 пояснила в засіданні апеляційного суду, що вона була знайома з обвинуваченим ОСОБА_19 , оскільки його дружина має бізнес, утримує два магазини по торгівлі італійським одягом, в які її чоловік постачав одяг. Оскільки даним нападом їй спричинено моральну шкоду, вона заперечує пом`якшення призначеного судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_12 .

Як убачається з показань обвинуваченого ОСОБА_6 в засіданні апеляційного суду і копії наказу про звільнення, обвинувачений ОСОБА_13 звільнений з роботи 19 грудня 2014 року, тобто за 7 днів до вчинення злочину.

Таким чином, наявність сімейного бізнесу і тривалий час роботи в органах Міністерства надзвичайних ситуацій України, звільнення з роботи напередодні вчинення обвинуваченим злочину, наявність автомашини, на думку колегії суддів, не свідчить про вчинення обвинуваченим ОСОБА_19 злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин у зв`язку з відсутністю грошових коштів.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що в судовому засіданні не доведено вчинення обвинуваченим ОСОБА_19 злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 66 КК України, являється пом`якшуючою покарання обставиною і суд першої інстанції обґрунтовано не взяв її до уваги.

Таким чином, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , суд першої інстанції, на думку колегії суддів, правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_19 злочину, данні про його особу, а також пом`якшуючі покарання обставини, зокрема щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування завданої майнової шкоди, відсутність обтяжуючих покарання обставин і призначив йому покарання в межах санкції ч. 3 ст. 187 КК України, у виді у виді мінімального позбавлення волі терміном на 7 років з конфіскацією майна, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Призначення обвинуваченому ОСОБА_12 покарання за ч. 3 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі, з послідуючим його звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на 3 (три) роки, без призначення обвинуваченому ОСОБА_12 додаткового покарання у виді конфіскації майна, на думку колегії суддів, не буде сприяти загальним засадам призначення покарання, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, колегія суддів враховує і думку потерпілої ОСОБА_14 про те, що заподіяна матеріальна і моральна шкода повністю їй відшкодована, однак вона категорично проти пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_12 покарання.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_11 і залишення оскаржуваного вироку без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404-405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -
ухвалила:
вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 21 квітня 2015 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_11 без задоволення.

Ухвала вступає в законну силу після її проголошення і її можна оскаржити в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3 місяців з дня її проголошення.

Судді:
підпис підпис підпис
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Копія відповідно до оригіналу.
Суддя апеляційного суду ОСОБА_20 .

Ухвала вступила в законну силу 25 вересня 2015 року.

Копію виготовлено «____» ___________ 2015 року

Помічник судді ОСОБА_21