Ухвала
іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

розглянула у судовому засіданні в м. Києві 10 грудня 2015 року кримінальну справу за касаційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції та представника потерпілої ОСОБА_5 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 листопада 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 21 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 листопада 2013 року

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку
України, раніше не судиму,

засуджено за ст. 118 КК України на 1 рік 5 місяців позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_7 заподіяну моральну шкоду 10000 грн., майнову шкоду 2992 грн.

Вирішено питання про речові докази по справі.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 21 січня 2014 року вирок залишено без зміни.
ОСОБА_6 визнана винною у вчиненні умисного вбивства при перевищенні меж необхідної оборони. Злочин нею вчинено за наступних обставин.

Згідно з вироком суду, 21 серпня 2012 року, приблизно о 13 год. 30 хв., в кімнаті АДРЕСА_1 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 спільно вживали спиртні напої. Між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 виникла сварка на ґрунті особистих неприязних стосунків, внаслідок чого ОСОБА_9 почав застосовувати насильство до ОСОБА_10 та ОСОБА_6 та погрожувати вбивством. Остання, побоюючись погроз та активних дій з боку ОСОБА_9 , які були спрямовані на вбивство, першою схопила зі стола ніж та почала ним розмахувати перед ОСОБА_11 , не підпускаючи його до себе.

ОСОБА_11 , продовжуючи свої протиправні дії, наносив ОСОБА_6 удари по голові та обличчю, спричиняючи їй своїми діями фізичний біль, намагався вихопити ніж з її руки, внаслідок чого йому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді різаної рани другого пальця лівої руки. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_9 став відтісняти ОСОБА_6 до відкритих дверей балкону. Знаходячись на балконі п`ятого поверху будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи свій умисел спрямований на позбавлення життя ОСОБА_6 , ОСОБА_9 схопив останню двома руками за штани, які були на ній та став піднімати її, намагаючись викинути з балкону. ОСОБА_6 , захищаючись від активних протиправних дій з боку ОСОБА_9 , які сприймала реально, не оцінивши обстановку належним чином, застосовуючи спосіб захисту, який явно перевищував небезпечність посягання, перевищила межі необхідної оборони і ножем, який був у неї в руці, умисно нанесла ОСОБА_9 один удар в ділянку грудної клітини спереду, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження, від яких він помер.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення кримінально-процесуального, неправильне застосування кримінального законів і, як наслідок, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженої, внаслідок м`якості, ставить питання про скасування постановлених судових рішень та направлення справи на новий судовий розгляд. Вказує на відсутність тілесних ушкоджень у засудженої, яка неодноразово змінювала свої показання. Наголошує, що судом неправильно встановлено місце вчинення злочину. Зазначає, що не взято до уваги об`єктивні данні стан алкогольного сп`яніння та не надано належної оцінки повторній комісійній судово-медичній експертизі. Вважає, що дії винної правильно були кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 115 КК України. Повідомляє, що суд апеляційної інстанції, при розгляді справи на вказані порушення вимог закону увагу не звернув, докладних відповідей на доводи прокурора не надав, чим порушив вимоги ст. 377 КПК України.

У касаційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_5 ставить питання про скасування постановлених судових рішень та направлення справи на новий судовий розгляд. Вирок та ухвалу вважає незаконними, необґрунтованими та постановленими з істотним порушенням вимог кримінального та кримінально-процесуального законів. Зазначає, що суд не взяв до уваги обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Вказує, що змінюваним показанням засудженої суд не дав належної оцінки. Крім того, не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_12 та не прийняв показання потерпілої ОСОБА_7 . Вважає, що дії винної правильно були кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 115 КК України, а призначене їй покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого правопорушення та особі засудженої внаслідок м`якості.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав касаційні скарги прокурора і представника потерпілої, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 398 КПК України, підставами для скасування або зміни касаційним судом вироку, ухвали є істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого. Однак, касаційний суд не вправі втручатися в судові рішення з підстав однобічності або неповноти судового слідства, чи невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, неналежної, на думку скаржників, оцінки доказів.

Натомість, зазначені обставини, на які, зокрема, посилаються у касаційних скаргах прокурор та представник потерпілої, згідно зі ст. 367 КПК України були предметом перевірки апеляційного суду, який зазначив, що докази, на яких побудовані висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який її засуджено, є належними, допустимими, достатніми. Судове слідство проведено повно, без порушень вимог КПК України.

Тому, при розгляді доводів касаційної скарги колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом і викладених у вироку.

З матеріалів справи вбачається що органами досудового слідства ОСОБА_6 обвинувачувалася за ч. 1 ст. 115 КК України у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_9 .

В судовому засіданні, як убачається з вироку, це обвинувачення підтвердження не знайшло і суд перекваліфікував дії ОСОБА_6 на ст. 118 КК України, дійшовши висновку, що засуджена вчинила умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони.

Згідно з п. п. 2, 3 ст. 36 КК України кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади. Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Зазначені положення закону судами першої і апеляційної інстанції враховані.

Аналіз доказів, зібраних у кримінальній справі, свідчить, що характер дій потерпілого був таким, що засуджена усвідомлював реальну загрозу для свого здоров`я і життя, тому діяла з метою захисту від протиправних дій ОСОБА_9 . Разом з тим вона перевищила межі необхідної оборони і заподіяла потерпілому тяжку шкоду, яка явно не відповідає небезпечності посягання.

Зокрема, під час судового слідства суд з достатньою повнотою перевірив пояснення ОСОБА_6 та її позицію про обставини вчиненого нею злочину, за яких під час конфлікту 21.08.2012 року ОСОБА_9 знаходячись у кімнаті, наносив їй удари по голові, вона просила його піти, закривала голову руками, утримуючи в правій руці ніж, який потерпілий намагався забрати і порізав палець, погрожуючи вбивством, витіснив її на балкон, погрожував викинути з п`ятого поверху та хотів підняти взявши за ноги. При цьому, ОСОБА_6 захищаючись від протиправних дій, не оцінивши обстановку належним чином, вдарила ОСОБА_9 ножем у груди, що призвело до його смерті.

Для перевірки пояснень обвинуваченої, судом в порядку ст. 315 КПК України було проведено відтворення обстановки та обставин події, під час якого ОСОБА_6 у присутності судово-медичного експерта пояснила та показала обставини злочину, вказані нею під час судового слідства.

На підставі цих пояснень, з метою підтвердження або спростування позиції ОСОБА_6 , як в суді, так і на досудовому слідстві, судом була призначена повторна комісійна судово-медична експертиза, з якої убачається, що свідчення ОСОБА_6 під час відтворення обстановки і обставин події від 30.05.13 року в частині механізму заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 в цілому відповідають об`єктивним медичним даним, встановленим при судово-медичному дослідженні трупа. В той же час, свідченням ОСОБА_6 під час досудового слідства 22.08.12 року в частині механізму заподіяння тілесних ушкоджень неможливо дати судово-медичну оцінку через те, що вони носять загальний, не конкретний характер.

Судово-медичний експерт ОСОБА_13 підтвердив висновок повторної комісійної судово-медичної експертизи № 501 від 08.08.13 року та, крім іншого, роз`яснив, що поранення ОСОБА_9 супроводжувалося сильною внутрішньою кровотечею, об`єктивних даних, які б свідчили про зовнішню кровотечу матеріали справи не містять.

Суд зазначив, що відсутність слідів крові на балконі, на брюках вбитого, на ліжку, де він лежав до приїзду швидкої, що також убачається з протоколу огляду місця події від 21.08.12 року, пояснюється відсутністю рясної зовнішньої кровотечі у ОСОБА_9 .

Правильно здійснені судом і посилання на показання свідка ОСОБА_14 , яка пояснила, що бачила сварку на балконі кімнати ОСОБА_6 , яка стояла спиною до перил балкона.

За результатами перевірки пояснень ОСОБА_6 , суд встановив, що вбивство ОСОБА_9 сталося за обставин, наведених винною під час судового слідства на балконі кімнати, де вона перевищила межі захисту та нанесла удар потерпілому ножем у груди. За таких обставин, доводи прокурора про неправильне встановлення місця вчинення злочину безпідставні.

Колегія судді погоджується з висновком суду про те, що обставини, наведені ОСОБА_6 про захист від протиправного посягання ОСОБА_11 на балконі кімнати, де він погрожував викинути її з балкону та намагався підняти, об`єктивно підтверджуються наявністю слідів крові на штанах винної, вилучених у неї та долучених до справи у якості речового доказу. На них, згідно висновку судової імунологічної експертизи, зафіксовані сліди крові загиблого, який під час конфлікту порізав палець на лівій руці.

Обставини справи, наведені ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_8 в суді, за яких ОСОБА_9 , наносячи удари та відтісняючи її до балкону, намагався вихопити у неї ножа, порізав палець на лівій руці, знаходячись у кімнаті, після чого продовжував розмахувати руками, пояснюють наявність крові на підлозі, бризки крові на календарі та на внутрішній частині дверей у кімнату, зафіксованих в протоколі огляду місця події злочину.

Судом обґрунтовано зазначено про те, що відсутність у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень в області голови, не спростовує обставин вчинення злочину, наведених останньою в суді, оскільки вона захищалася від ударів ОСОБА_9 , утримуючи ніж в руці та закриваючи голову руками.

Неспроможні і доводи у касаційних скаргах про неналежну оцінку змінюваних показань винної. Суд з достатньою повнотою зазначив, що ОСОБА_6 та її мати ОСОБА_8 змінили свої пояснення в суді про обставини вчинення злочину та пояснили, що будучі юридично необізнаними особами, боялися сказати правду та на слідстві пояснювали, що ОСОБА_9 під час конфлікту натикнувся на ніж, помилково вважаючи, що за таких обставин виключається відповідальність за вчинене. Проте, їх показання в суді було об`єктивно перевірено у сукупності з іншими доказами.

Також суд обґрунтовано врахував, що ОСОБА_9 був значно сильнішим від ОСОБА_6 , а в стані алкогольного сп`яніння неодноразово застосовував до ОСОБА_6 фізичну силу, наносив їй побої, що підтвердили свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .

Таким чином, суд правильно встановив, що дії ОСОБА_6 були відповіддю на неправомірні дії потерпілого.

У вироку суд проаналізував і дав належну оцінку всім розглянутим в судовому засіданні доказам у їх сукупності. Критичну оцінку окремих доказів суд належним чином вмотивував.

Сукупність наведених у вироку цих та інших доказів, які узгоджуються між собою, переконливо свідчить про те, що ОСОБА_6 вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 118 КК України, а тому доводи касаційних скарги про незаконну перекваліфікацію дій винної є безпідставними.

Правильно, з урахуванням ст. 65 КК України, усіх обставин справи у сукупності, даних про особу винної, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд призначив і покарання, яке є необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_6 . Підстав вважати призначене покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення, колегія суддів не вбачає.

Апеляційний розгляд справи проведений з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, на усі доводи апеляцій, в тому числі і прокурора та представника потерпілої, які за своїм змістом аналогічні касаційним скаргам, надано ґрунтовні відповіді, ухвала апеляційного суду є переконливою і сумнівів не викликає.

Істотних порушень процесуального закону чи неправильного

застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність і обґрунтованість судових рішень, колегією суддів не встановлено, а тому касаційні скарги задоволенню не підлягають.
Керуючись статтями 394-396 КПК України 1960 року, п. п. 11, 15 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції та представника потерпілої ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 листопада 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 21 січня 2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3