Справа № 373/2847/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/211/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 16.02.2016

УХВАЛА
Іменем України
«16» лютого 2016 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши в місті Києві апеляційну скаргу обвинуваченого на вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2015 року, за яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Переяслав-Хмельницький Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області : 11.07.2008 за ч.1 ст.309 КК України, 30.01.2009 за ч.2 ст. 309 КК України, 02.11.2012 за ч.2 ст. 309 КК України, за що судимості не знято та не погашено у встановленому законом порядку, зареєстрованого та за проживаючого: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 02.11.2012, остаточне покарання ОСОБА_9 за сукупністю вироків визначено - чотири роки один місяць позбавлення волі.
Колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з вироком, ОСОБА_9 , маючи не зняту та непогашену судимість за злочини, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів, будучи засудженим 02.11.2012 Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст. 309 КК України до чотирьох років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком - три роки, на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин при наступних обставинах.
У серпні 2015 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, близько 20:00 год. ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшов до огородженої парканом території по АДРЕСА_2 , що належить ТОВ «Собин» та переконавшись, що його ніхто не бачить та за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан і в такий спосіб проник на вищевказану територію, де, керуючись корисливим мотивом, взяв три металеві секції паркану. В подальшому вказані три секції паркану ОСОБА_9 здав на пункт прийому металобрухту, а вирученими коштами розпорядився на власний розсуд. Даною крадіжкою потерпілій особі ТОВ «Собин» завдано майнову шкоду на загальну суму 228,00 грн., що визначається вартістю металобрухту, згідно довідки ФОП « ОСОБА_10 ».
Не погоджуючись з даним вироком, обвинуваченим подано апеляційну скаргу, в якої він просить вирок змінити, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України. В обґрунтування цього він вказує, що міра покарання, призначена йому, не відповідає особі засудженого та встановленим обставинам справи, зокрема не враховано наявність у нього неповнолітньої дитини та стан його здоров`я. Потерпілий претензій до нього не має, на суворій мірі покарання не наполягає, цивільний позов не заявляв, а розмір заподіяного збитку незначний. Крім того він просить врахувати, що з жовтня 2015 року він перебуває на лікуванні від наркотичної залежності.

На апеляційну скаргу обвинуваченого надійшли заперечення прокурора Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , в яких він вважає за необхідне скаргу залишити без задоволення, а вирок без змін.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка вважала за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виступ обвинуваченого, який наполягав на задоволенні скарги, його звернення до суду в судових дебатах та з останнім словом, апеляційний суд, обговоривши доводи скарги, та вивчивши матеріали кримінального провадження, виходить з наступного.

В основу вироку покладені покази самого обвинуваченого, який в повному обсязі визнав свою вину, та показав яким саме чином він заволодів майном. Справу розглянуто в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і фактичні обставини справи ніким не оспорюються.

Разом з тим, ч. 2 ст. 404 КПК України передбачає право суду апеляційної інстанції вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

В даному конкретному випадку, колегія суддів користується наданим їй правом, та приймає до уваги наступні обставини, яки були встановлені при розгляді даного кримінального провадження.

Згідно зі статтею 91 КПК України до обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, серед інших, належать: подія кримінального правопорушення (час, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. А з частини 1 статті 94 цього Кодексу вбачається, що слідчий, прокурор, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, органами досудового слідства ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що він скоїв таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. При цьому доказів того, що ОСОБА_9 саме проникав на огороджену територію прокурором не надано. Сам обвинувачений в судовому засіданні пояснив, що секції паркану лежали на дворі бувшої тракторної бригади, територія якої практично не огороджена, не охороняється, до майна Товариства «Собин», в тому числі і до секцій огорожі, мається вільний доступ. Будь-яких доказів, яки б спростовували б це твердження обвинуваченого, прокурором в судовому засіданні не надано, у зв`язку з чим правова кваліфікація дій ОСОБА_9 не може бути визнана вірною.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_9 викрав три секції паркану загальної вартістю 228 грн. Слідчим, прокурором в основу даного процесуального документу щодо вартості майна покладено довідку (а.с. 43), згідно якої фізична-особа підприємець ОСОБА_12 повідомила слідчого, що «вартість одного кг металобрухту станом на серпень 2015 року становить 3 грн. 00 коп., а вартість 76 кг металобрухту станом на серпень 2015 року становить 228 грн. 00 коп.»

Колегія суддів приходить до переконання, що вказана довідка жодним чином не може бути визнана доказом по справі, та сам факт її долучення до матеріалів кримінального провадження явно суперечить вимогам ст.ст. 84-86 КПК України, з наступних підстав.

Дана фізична особа-підприємець не підтвердила своїх повноважень щодо наявності у неї права на проведення оціночної діяльності, сама довідка виконана на принтері, а вартість металобрухту вписана ручкою. ОСОБА_9 не звинувачується у будь-яких діях з металобрухтом, і невідоме також походження ваги, вказаної в даної довідці 76 кг, оскільки секції паркану ніхто не важив. В судовому засіданні суду 1-ї інстанції та в апеляційному суді ОСОБА_9 заявив, що за секції паркану він отримав 205 грн., що також свідчить про явну неточність даних, відображених у даній довідці. Таким чином, у відповідності до вимог ст. 89 КПК України, даний доказ визнається колегією суддів недопустимим.

Більш того, на а.с. 44 міститься довідка, видана директором ТОВ «Собин», що «балансова вартість вкраденої огорожи (чотири секції по 3 п.м. кожна загальна довжина 12 п.м.), яка є власністю ТОВ «Собин», складає 1200 грн.» Даному документу жодної правової оцінки слідчим, прокурором не надано.

Таким чином, слідчим, прокурором під час досудового розслідування не встановлено предмет злочину та його вартість, що у відповідності до вимог ст. 91 КПК України підлягає обов`язковому доказуванню.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до переконання, що при досудовому розслідуванні не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи. При цьому колегія суддів також виходить з того, що можливості отримання їх вичерпані, оскільки кримінальне провадження розглянуте за апеляційною скаргою лише обвинуваченого, а тому інкримінування винному більшого розміру вартості викраденого та його кількості можливе було б тільки при наявності апеляційних скарг з цього приводу прокурора, або потерпілого, однак вони своїм правом не скористались.

Стаття 417 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 407, 417, 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Київської області

У Х В А Л И Л А :

Вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2015 року стосовно ОСОБА_9 СКАСУВАТИ, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_9 ЗАКРИТИ, за недоведеністю винуватості особи, а можливості отримання достатніх доказів вичерпані.

ГОЛОВУЮЧИЙ
СУДДІ