Провадження № 11-кп/792/591/15
Справа № 683/1233/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ухвала Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.10.2015 Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7

та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Старокостянтинівського районного суду від 13 серпня 2015 року,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 13 серпня 2015 року задоволено подання старшого інспектора Старокостянтинівського районного підрозділу КВІ УДПтСУ в Хмельницькій області, скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, призначене вироком Хмельницького міськрайонного суду від 18 лютого 2013 року, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, непрацюючого, не судимого,

та направлено його для відбування покарання, призначеного вироком цього суду у виді 3 років обмеження волі.

Задовольняючи подання старшого інспектора Старокостянтинівського районного підрозділу КВІ УДПтСУ в Хмельницькій області, суд своє рішення мотивував тим, що, не зважаючи на те, що Старокостянтинівський РП КВІ вже звертався до суду із поданням про скасування звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , останній все ж таки продовжував не виконувати покладені на нього обов`язки, як то: 16 січня, 6 і 20 лютого, 6 і 20 березня, 3 і 17 квітня 2014 року він без поважних причин не з`явився для реєстрації в органи КВІ, а з серпня 2014 року, не повідомивши інспекцію, виїхав на постійне проживання до Славутського району Хмельницької області.

В поданій апеляційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні поданого клопотання, посилаючись на те, що у січні-квітні 2014 року ОСОБА_7 не з`являвся для реєстрації до органу КВІ, оскільки перебував на роботі поза межами району та області, про що цей орган повідомляла його сестра ОСОБА_9 , яка особисто приносила довідку для приєднання до матеріалів його особової справи.

Акцентує увагу й на тому, що суд, задовольняючи подане клопотання, не взяв до уваги того, що за час іспитового строку ОСОБА_7 не тільки не вчинив жодних правопорушень, але й став на шлях виправлення: створив сім`ю, у зв`язку із чим він розпочав проживати не за місцем своєї реєстрації; має малолітню доньку; працював на різних роботах.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення засудженого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення про направлення ОСОБА_7 для відбування покарання згідно вироку Хмельницького міськрайонного суду від 18 лютого 2013 року, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення на таких підставах.

Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 18 лютого 2013 року ОСОБА_7 за ч.1 ст.190, ч.2 ст.296, ст.70 КК України було засуджено до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки із звільненням на підставі ст.75 КК України від його відбування з випробуванням тривалістю 2 роки, та покладенням передбачених п.п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України обов`язків:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінальної виконавчої системи;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи (2-5 аркуші особової справи).

Постановою інспектора Старокостянтинівського РП КВІ УДПтС України у Хмельницькій області від 22 березня 2013 року, затвердженою у той же день начальником Старокостянтинівського МРВ КВІ УДПтС України у Хмельницькій області, ОСОБА_7 визначені дні явки на реєстрацію, а саме у першу та третю середу кожного місяця (13-й аркуш особової справи).

Постановою інспектора Старокостянтинівського РП КВІ УДПтС України у Хмельницькій області від 07 червня 2013 року, затвердженою у той же день начальником Старокостянтинівського МРВ КВІ УДПтС України у Хмельницькій області, ОСОБА_7 визначені дні явки на реєстрацію, а саме у перший та третій четвер кожного місяця (37-й аркуш особової справи).

Подання старшого інспектора Старокостянтинівського РП КВІ УДПтС України у Хмельницькій області про скасування звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та його направлення для відбування покарання, призначеного цим вироком суду, обґрунтовано тим, що:

- судом 07 листопада 2013 року в поданні Старокостянтинівського підрозділу кримінально виконавчої інспекції про скасування звільнення цьому засудженому та направлення для відбування покарання було відмовлено;

- 07 листопада 2013 року він знову не з`явився на реєстрацію, а прибув до інспекції на наступний день 08 листопада 2013 року та був письмово попереджений про наслідки невиконання покладених судом обов`язків;

- в подальшому 16.01.2014 року, 06.02.2014 року, 20.02.2014 року, 06.03.2014 року, 20.03.2014 року, 3.04.2014 року, 17.04.2014 року не реєстрацію не прибував, пояснюючи у телефонних розмовах, що виїхав на заробітки, з яких через відсутність коштів повернутися змоги не має;

- згідно матеріалів перевірки дільничного інспектора міліції ОСОБА_10 за перший квартал 2014 року ОСОБА_7 по місцю проживання був відсутній, оскільки знаходився на заробітках в Івано-Франківській області.

В оскарженому судовому рішенні підставою для задоволення подання суд указав:

- не з`явлення без поважних причин для реєстрації 16 січня, 6 і 20 лютого, 6 і 20 березня, 3 і 17 квітня 2014 року;

- виїзд, без повідомлення інспекції, на постійне проживання до Славутського району Хмельницької області.

Відповідно до ч.2 ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Тобто, для направлення засудженого для відбування призначеного покарання під час іспитового строку достатньо невиконання ним хоча б однієї із передбачених у цій нормі Закону підстави.

Положеннями ч.ч.1, 5 ст.166 КВК України визначено, що у разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, кримінально-виконавча інспекція застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Поважними причинами неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.

Згідно із підпунктом 5.3 пункту 5 розділу ІV Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань (затверджена спільним наказом Державного департаменту з питань виконання покарань та Міністерства внутрішніх справ України №270/1560 від 19 грудня 2003 року з подальшими змінами), якщо засуджена особа не виконує покладених на неї судом обов`язків після застереження у виді письмового попередження або три і більше разів вчинювала правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, а також коли засуджена особа не з`являється до інспекції два і більше разів без поважних причин (що повинно бути підтверджено матеріалами), то інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання.

Із наведеного слідує, що у надісланих до суду матеріалах до подання мають бути докази того, що засуджена особа не з`явилась до інспекції на реєстрацію у визначений день саме без поважних причин, а при розгляді подання судом ретельній перевірці підлягають доводи цієї особи про поважність причин такої неявки.

Проте, у даній справі її матеріалами не тільки не підтверджено, що у інкриміновані ОСОБА_7 дні неявки в інспекцію на реєстрацію, а саме 16 січня, 6 і 20 лютого, 6 і 20 березня, 3 і 17 квітня 2014 року, він не з`являвся без поважних на те причин, але й не спростовано його доводів про те, що через брак коштів та роботи він змушений був виїхати на заробітки у іншу місцевість, про що повідомляв інспекцію як особисто, так і через сестру ОСОБА_9 , про що остання підтвердила в апеляційному суді.

Про такі повідомлення зазначено і в самому поданні.

В оскарженому судовому рішенні не тільки не наведені докази, які б підтверджували, що у ці дні до інспекції на реєстрацію (відмітку) він не прибув без поважних на те причин, але й відсутнє спростування його доводів про таке неприбуття з поважних причин, чим, при його ухваленні, порушені вимоги п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме право на справедливий суд.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Проніна проти України» констатував порушення національними судами вимог п.1 ст.6 цієї Конвенції, з огляду на те, що у своїх рішеннях, без обґрунтувань, вони відхиляли доводи позивачки (пункти 23, 25, 29 Рішення).

Більше того, указавши в ухвалі на те, що ОСОБА_7 без повідомлення інспекції виїхав на постійне проживання до Славутського району Хмельницької області, тобто на порушення ним і передбаченого п.3 ч.1 ст.76 КК України обов`язку, суд не звернув уваги на те, що з власної ініціативи виходить за межі подання, адже його автором ця підстава скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням йому не інкримінувалась і від неї він не захищався.

Пославшись на те, що «Оскільки засуджений ОСОБА_7 не виконував покладених на нього обов`язків, 13 вересня 2013 року Старокостянтинівський РП КВІ звернувся до Старокостянтинівського райсуду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання. Ухвалою Старокостянтинівського райсуду від 8 листопада 2013 року відмовлено в задоволенні даного клопотання. Незважаючи на це, засуджений

ОСОБА_7 продовжував не виконувати покладені на нього обов`язки», суд не звернув уваги й на те, що: самої цієї ухвали матеріали як подання, так і особової справи ОСОБА_7 не містять; вона не була предметом дослідження суду; у поданні йдеться про ухвалу Старокостянтинівського райсуду від 7 листопада 2013 року; ствердивши про невиконання засудженим ОСОБА_7 покладених на нього вироком суду обов`язків і до цього судового рішення (якщо воно в дійсності було), суд фактично піддав його сумніву, адже ним у задоволенні подання було відмовлено.

За наведених обставин судове рішення не може залишатися чинним та підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Оскільки дані матеріалів справи не підтверджують із достовірністю того, що 16 січня, 6 і 20 лютого, 6 і 20 березня, 3 і 17 квітня 2014 року ОСОБА_7 у Стакостянтинівський районний підрозділ кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації не з`явився без поважних на те причин, не спростовують його доводів про поважність такого нез`явлення, то за такою, передбаченою ч.2 ст.78 КК України підставою скасування звільнення від відбування покарання та направлення засудженого для його реального відбування, подання не може бути задоволене.

Крім того, згідно наявних у справі даних, із серпня 2014 року по 13 серпня 2015 року ОСОБА_7 проживав в с.Улашанівка Славутського району Хмельницької області, 31 січня 2015 року одружився із жителькою цього села ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася дочка ОСОБА_12 , до арешту працював, характеризується позитивно, що свідчить і про відсутність такої, передбаченої ч.2 ст.78 КК України складової скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, та направленням цього засудженого для його відбування, як його небажання стати на шлях виправлення.

Так як апеляційним судом приймається рішення про відмову у задоволенні подання, то ОСОБА_7 підлягає негайному звільненню з-під варти в залі апеляційного суду.

На підставі викладеного, керуючись п.4 ч.1 ст.407, п.2 ч.1 ст.409 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Старокостянтинівського районного суду від 13 серпня 2015 року задовольнити.
Ухвалу Старокостянтинівського районного суду від 13 серпня 2015 року про направлення ОСОБА_7 для відбування покарання, призначеного вироком Хмельницького міськрайонного суду від 18 лютого 2013 року скасувати і в задоволенні подання старшого інспектора Старокостянтинівського районного підрозділу КВІ УДПтСУ в Хмельницькій області відмовити.
ОСОБА_7 звільнити з-під варти в залі суду.
Судді /підписи/
Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2