АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/2551/14-к Номер провадження 11-кп/786/307/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.121 КК - Т.З.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі за участю прокурораОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисників обвинуваченихОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_9 , а також в його інтересах захисника ОСОБА_7 , на вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 лютого 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, розлучений, непрацюючий, несудимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.121 КК України на 7 років позбавлення волі.

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2 , громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, неодружений, непрацюючий, несудимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.121 КК України на 9 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з обвинувачених, солідарно, на користь потерпілої ОСОБА_11 майнову шкоду в розмірі 16742 грн. 57 коп. та 200000 грн. моральної шкоди.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно вироку, обвинувачені визнані винуватими у вчиненні злочину групою осіб за таких обставин.

27 вересня 2014 року близько 18 год. ОСОБА_9 перебував в будинку свого батька ОСОБА_10 , розташованому по АДРЕСА_1 , де вони разом вживали алкогольні напої. В цьому ж помешканні перебувала співмешканка ОСОБА_10 ОСОБА_12 , яка повідомила обвинувачених про виникнення конфлікту між матір`ю ОСОБА_10 та потерпілим ОСОБА_13 .

Цього ж дня близько 23 год. 15 хв. ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшли до будинку потерпілого, який розташований в цьому АДРЕСА_3 . Зайшовши в приміщення, між обвинуваченими та потерпілим виникла сварка, в ході якої ОСОБА_10 штовхнув ОСОБА_13 обома руками в грудну клітку, а ОСОБА_9 повалив потерпілого на підлогу. Після чого обвинувачені нанесли ОСОБА_13 удари кулаками та ногами в ділянку голови і тулуба. Потім ОСОБА_10 схопив металевий черпак з ручкою, а ОСОБА_9 дерев`яне поліно, якими вдвох продовжили наносити удари по голові потерпілого. Такими своїми діями обвинувачені заподіяли ОСОБА_13 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент їх спричинення, від яких потерпілий помер в лікарні ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить змінити вирок, пом`якшити призначене ОСОБА_9 покарання, врахувавши визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Не погоджується з висновком суду про вчинення його підзахисним злочину в стані алкогольного сп`яніння в зв`язку з наявністю висновку лікаря, згідно з яким у ОСОБА_9 ознак сп`яніння не виявлено.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить пом`якшити покарання з огляду на те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся та сприяв розкриттю злочину, вчинив злочин внаслідок тяжких обставин в стані сильного душевного хвилювання та не знаходився в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 порушує питання про скасування вироку щодо ОСОБА_10 та закриття кримінального провадження за відсутністю в діях його підзахисного складу злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. При цьому вважає, що висновки суду не підтверджуються дослідженими судом доказами. Також стверджує, що суд не навів мотивів у вироку, чому не взяв до уваги докази, які підтверджують невинуватість ОСОБА_10 .

Інші учасники провадження вирок не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та обвинувачених на підтримання апеляційних скарг, міркування прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають до задоволення, з огляду на таке.

Висновок суду про доведеність вини обвинувачених в умисному спричиненні групою осіб тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких настала смерть потерпілого ОСОБА_13 , ґрунтується на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими відповідно до ст.94 КПК України, та щодо обвинуваченого ОСОБА_9 в апеляційних скаргах не оспорюється. Не заперечується в апеляційних скаргах і кваліфікація дій ОСОБА_9 за ч.2 ст.121 КК України.

Доводи захисника ОСОБА_8 про невинуватість ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого злочину спростовуються таким.

Зокрема, обвинувачений ОСОБА_10 не заперечував, що разом зі своїм сином ОСОБА_9 27 вересня 2014 року, після вживання алкогольних напоїв, прийшов до будинку потерпілого з`ясовувати з ним стосунки через образу матері і між ними виникла сварка та бійка.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні суду першої інстанції показала, що близько 23 години 27 вересня 2014 року після телефонного дзвінка свого чоловіка ОСОБА_13 , на його прохання про допомогу, прибігла додому. Через вікно побачила в будинку двох чоловіків, серед яких був ОСОБА_10 . При цьому один з них бив ОСОБА_13 поліном, а інший ногами, тримаючи якийсь предмет в руках. Після побиття потерпілого, ОСОБА_10 разом з іншим обвинуваченим вибігли з будинку. Вони були в стані сильного алкогольного сп`яніння, не могли потрапити у відчинену хвіртку, погрожували їй. Після того, як ОСОБА_14 зайшла до будинку, вона побачила на підлозі побитого потерпілого. Поруч лежала відламана ручка від черпака та поліно, повсюди була кров.

Такі показання ОСОБА_14 про обставини вчинення злочину обвинуваченими підтверджені цілим рядом доказів.

Як вбачається з показань свідка ОСОБА_12 співмешканки ОСОБА_10 , обвинувачені вдвох у вечірній час 27 вересня 2014 року пішли до потерпілого через те, що той образив матір ОСОБА_10 . Вона ( ОСОБА_12 ) пішла за ними і бачила, що обвинувачені близько 20 хв. перебували в будинку ОСОБА_13 , після чого вийшли та повідомили її, що покалічили потерпілого.

У протоколі огляду місця події від 28 вересня 2014 року, зазначено, що в житловому будинку АДРЕСА_2 були зафіксовані сліди злочину та вилучені речові докази (а.с.57-66).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи, смерть потерпілого настала в результаті закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток основи та склепіння черепа і крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку, в результаті отриманих тілесних ушкоджень. Виявлені у ОСОБА_13 чисельні тілесні ушкодження утворилися в один проміжок часу від неоднократної ударної дії тупих, твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо руками, стиснутими в кулак, ногами, взутими у взуття і дерев`яним бруском (палицею) видовженого характеру з плоскою, або близькою до неї контактуючою поверхнею, чи подібними за характеристиками предметами. (а.с.78-79, 87-91).

Як вбачається з протоколу від 28 вересня 2014 року, у ОСОБА_10 було вилучено одяг, зокрема, спортивні штани та куртку, в який він був одягнений під час події (а.с.70-72).

Відповідно до висновку судової імунологічної експертизи, на цьому одязі знайдена кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_13 (а.с.107-110).

Крім того, сліди крові, що можуть походити від потерпілого виявлені також на поліні та металевій каструлі (частині черпака), які були вилучені з місця вчинення злочину.

Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи, показання ОСОБА_10 , дані ним в ході слідчого експерименту, можуть частково відповідати локалізації, механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілого в ділянку обличчя і голови (а.с.85-86).

Підтвердив факт нанесення ОСОБА_10 декількох ударів потерпілому і ОСОБА_9 , що зафіксовано в протоколі слідчого експерименту від 22 жовтня 2014 року. При цьому показання ОСОБА_9 частково відповідають об`єктивним судово-медичним даним, що містяться у висновках експерта за локалізацією, механізмом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 в ділянку обличчя та голови (а.с.138-142, 81).

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_10 не приймав участі побитті потерпілого ґрунтуються лише на твердженнях обвинуваченого.

Проте такі показання ОСОБА_10 об`єктивно не підтверджуються, а навпаки спростовуються наведеними та іншими доказами, дослідженими судом першої інстанції.

Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи, ОСОБА_10 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому протиправного діяння та на даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством, не страждає і не перебуває в стані тимчасового розладу психічної діяльності, а виявляє ознаки розладів особистості та поведінки комбінованого ґенезу (алкогольно-токсичного та вірогідно посттравматичного) з інтелектуально - мнестичним зниженням.

Наявний психічний розлад позбавляв ОСОБА_10 здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого йому протиправного діяння.

ОСОБА_10 під дію ч.2, ч.3 ст.19 КК України не підпадає, але підпадає під дію ст.20 цього Кодексу (а.с.191-197).

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про те, що суд не навів мотивів, чому не взяв до уваги докази, які підтверджують невинуватість ОСОБА_10 не відповідають матеріалам провадження та тексту вироку. Так, суд в своєму рішенні детально проаналізував показання обвинувачених щодо непричетності ОСОБА_10 до вчинення злочину. Навів доводи на їх спростування на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та належним чином мотивував, чому не взяв їх до уваги.

Таким чином, суд дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого злочину та обґрунтовано кваліфікував його дії за ч.2 ст.121 КК України.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, що ставлять під сумнів доведеність вини ОСОБА_10 у зазначеному вироком обсязі злочинних дій не встановлено.

Призначене судом покарання визначене в межах санкції інкримінованої частини статті Кримінального кодексу, відповідає ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_10 злочину, даним про його особу та обставинам, що пом`якшують та обтяжують покарання, в тому числі і тих, які зазначені у висновку судово-психіатричної експертизи, відповідає вимогам ст.65 КК України.

Доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_7 про наявність підстав для пом`якшення покарання ОСОБА_9 суперечать матеріалами провадження.

Так, твердження про вчинення злочину внаслідок тяжких обставин в стані сильного душевного хвилювання спростовуються показаннями обвинувачених та свідка ОСОБА_12 щодо мотивів їх дій та висновком судово-психіатричної експертизи, згідно з яким ОСОБА_9 не перебував в стані тимчасового розладу психічної діяльності, повною мірою усвідомлював свої дії та керував ними в період вчинення злочину.

Доводи скарг про те, що ОСОБА_9 не перебував в стані алкогольного сп`яніння спростовуються показаннями самого обвинуваченого, який підтвердив, що перед вчиненням злочину вживав алкогольні напої разом зі своїм батьком, а також показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 щодо стану сп`яніння ОСОБА_9 в період інкримінованого йому протиправного діяння.

Наявність висновку лікаря про відсутність стану сп`яніння у ОСОБА_9 не спростовує висновки суду, оскільки огляд обвинуваченого проводився вже наступного дня після вчинення злочину о 12 год. 20 хв.

При призначенні ОСОБА_9 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його особу та обставини, що пом`якшують покарання, в тому числі і ті, на які посилаються обвинувачений та його захисник в апеляційних скаргах. Саме покарання відповідає вимогам ст.65 КК України та є справедливим.

Враховуючи те, що ОСОБА_9 в стані алкогольного сп`яніння, групою осіб, вчинив злочин, в результаті якого позбавив життя людину похилого віку, з огляду на конкретні обставини справи, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного йому покарання

Отже, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та захисників ОСОБА_8 і ОСОБА_7 не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 лютого 2015 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 і ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_9 , - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4