Єдиний унікальний номер 725/4860/15-к
Номер провадження 1-кп/725/202/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.01.2016 року. Першотравневий районний суд м.Чернівці

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2

потерпілого ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_5 та ОСОБА_6

при секретарі ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці кримінальне провадження №0001213 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 в серпні 2015 року вчинив грабіж при наступних обставинах:

Так, 14 серпня 2015 року о 06:30 год. ОСОБА_4 , знаходячись напроти автозаправної станції «WOG», що по вул.Гагаріна в м.Чернівці, з метою відкритого викрадення чужого майна, умисно, наніс потерпілому ОСОБА_3 удари кулаками в обличчя, спричинивши тим самим йому тілесні ушкодження, у вигляді синців лівого ока, в ділянці спинки носа, в ділянці нижньої губи зліва, саден в ділянці слизової оболонки нижньої губи, які згідно висновку судово-медичного експерта №983 від 14.08.2015 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, які не є небезпечними для життя чи здоров`я, після чого відкрито, шляхом ривка, зірвав з шиї потерпілого срібний ланцюжок з хрестиком вартістю 400 грн.. Після цього з місця скоєння злочину разом із викраденим майном зник, завдавши своїми діями потерпілому матеріальної шкоди на суму 400 грн..
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у відкритому заволодінні чужого майна не визнав. Пояснив, що дійсно, 14 серпня 2015 року між ним та потерпілим ОСОБА_3 виник раптовий конфлікт, у ході якого він вдарив потерпілого в обличчя, від чого той упав на землю. Ланцюжок з шиї ОСОБА_3 не зривав, а знайшов його частину на землі, після того, як вони розійшлися. Ланцюжок взяв собі, але не підозрював, що він належить потерпілому. Вважає, що ланцюжок міг випадково зірватися з шиї потерпілого в ході бійки, але так як і він, і потерпілий були у стані алкогольного сп`яніння чітко відтворити у пам`яті події не може. Просив перекваліфікувати його на спричинення легких тілесних ушкоджень потерпілому.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні грабежу, його вина повністю доведена наступними дослідженими судом доказами, а саме:

?показами потерпілого ОСОБА_3 , який суду пояснив, що вранці 14 серпня 2015 року він чекав на тролейбус по вул. Гагаріна в м.Чернівці. Повз нього проходив незнайомий хлопець (як в подальшому стало відомо це був ОСОБА_8 ) і штовхав мотоцикл. Незнайомець запитав де поблизу знаходиться СТО, на що він (потерпілий) відповів, що неподалік. Тоді обвинувачений несподівано напав на нього та став наносити йому удари в обличчя. Потім зірвав з його шиї срібний ланцюжок. Незважаючи на те, що він (потерпілий) був напідпитку, чітко відчув як обвинувачений зірвав з шиї ланцюжок. Крім цього, ОСОБА_4 намагався вирвати з його рук ще сумку, але йому це не вдалося і він відпустив сумку. Невдовзі після конфлікту до них підійшли працівники ДАІ, які забрали ОСОБА_8 . Шкода йому відшкодована. Претензій до обвинуваченого не має та просив його суворо не карати.

?показами свідка ОСОБА_9 , який підтвердив, що був залучений у якості понятого при проведенні впізнання особи за фотознімками. Так, у його присутності потерпілий серед наданих йому фотографій на одному із фото впізнав особу, яка вчинила на нього напад.

Крім цього, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується наступними дослідженими та проаналізованими судом письмовими доказами, зокрема:

?протоколом огляду місця події від 14.08.2015 року, з якого вбачається, що у присутності понятих у ОСОБА_4 в задній кишені штанів було виявлено частину срібного ланцюжка потерпілого ОСОБА_3 ;

?а.с.82-85;
?протоколом добровільної видачі від 14.08.2015 року, з якого вбачається, що у присутності понятих ОСОБА_4 добровільно видав розірваний срібний ланцюжок;

?а.с.90 на звороті;
?протоколом пред`явлення особи для впізнання від 14 серпня 2015 року, з якого вбачається, що у присутності понятих потерпілий серед пред`явлених для впізнання осіб вказав на обвинуваченого ОСОБА_4 як на особу, яка вчинила на нього напад та заволоділа його майном;

?а.с.91-93;
?протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно якого у присутності понятих потерпілий ОСОБА_3 серед наданих йому для огляду фотознімків на фото під №2 впізнав ОСОБА_4 , як особу, який заволодів його майном;

?а.с.94-95;
?протоколом проведення слідчого експерименту від 14.08.2015 року, з якого вбачається, що у присутності понятих обвинувачений ОСОБА_4 вказав на місце, спосіб та час вчинення ним грабежу відносно потерпілого ОСОБА_3 ;

?а.с.96-103;
?висновком судово-медичного експерта №983 від 14 серпня 2015 року, з якого вбачається, що потерпілому ОСОБА_3 спричинено легкі тілесні ушкодження

?а.с.104
Таким чином, проаналізувавши всі наведені вище докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена у повному об`ємі.

Суд вважає, що органом досудового розслідування правильно кваліфіковано дії обвинуваченого по ст.186 ч.2 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинив відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за вказаною кваліфікуючою ознакою.

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні грабежу суд оцінює критично і розцінює як спосіб його захисту з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину.

Так, покази обвинуваченого щодо невизнання ним факту заволодіння срібним ланцюжком, спростовуються показами потерпілого, який був попереджений судом про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів.

Крім того, покази потерпілого були логічними і послідовними при його допиті в судовому засіданні. Потерпілий чітко вказав на ОСОБА_4 , як на особу, яка заволоділа його ланцюжком, спричинивши при цьому тілесні ушкодження, Більше того, потерпілий чітко вказав на спосіб вчинення злочину. Поряд із цим, обвинуваченим не доведено, що у потерпілого є підстави оговорювати його чи зводити на нього наклеп.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що посилання обвинуваченого на те, що визнавальні покази на досудовому розслідуванні він надавав у зв`язку із тим, що працівниками міліції на нього вчинявся тиск, повністю спростовані матеріалами перевірки вказаних обставин. Так, із пояснень ОСОБА_4 від 06 листопада 2015 року, наданих прокурору ОСОБА_10 , вбачається, що будь-яких претензій до працівників міліції він не має, а покази щодо застосування до нього насильства надав, так як вважав, що це якимось чином вплине на міру покарання.

Окрім того, як було встановлено судом, ані обвинувачений ОСОБА_4 , ані його захисники не зверталися із будь-якими заявами чи скаргами щодо застосування працівниками міліції незаконних методів слідства, вчинення на тиску чи спричинення обвинуваченому тілесних ушкоджень.

При призначенні ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, те, що він відноситься до категорії тяжких злочинів.

Суд враховує особу обвинуваченого, зокрема те, що до кримінальної відповідальності він раніше не притягувався, шкоду потерпілому відшкодував, за місцем проживання характеризується позитивно.

Наведені обставини суд, на підставі ст.66 КК України, визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи в сукупності всі обставини справи та особу винного, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим вважає за можливе застосувати відносно нього при призначенні покарання ст.ст.75,76 КК України та звільнивши його від призначеного покарання з випробуванням.

Саме такий вид покарання, на погляд суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України обвинуваченого ОСОБА_4 звільнити від призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, зобов`язавши його протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, навчання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Речові докази:

?срібний ланцюжок із якірним плетінням, сумку чорного кольору, кошти в сумі 4300 грн., перепустку на робоче місце на прізвище ОСОБА_3 , гаманець коричневого кольору, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_3 залишити за останнім.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 30-ти діб з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Копію вироку вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_11