Єдиний унікальний номер 722/1412/15-к
Номер провадження 1-в/722/233/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 жовтня 2015 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю: прокурора: ОСОБА_3

представника СВК № 67 ОСОБА_4

та засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Сокирянської виправної колонії №67 Відділу Державної пенітенціарної служби України у Чернівецькій області справу за клопотанням (поданням) засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі,-

в с т а н о в и в:
28.08.2015 року до Сокирянського районного суду Чернівецької області надійшло вказане вище клопотання, в якому ОСОБА_5 просив про заміну йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав. Також пояснив, що протягом часу перебування в Сокирянській виправній колонії він постійно виходив на роботу на виробництві, де був офіційно занаряджений на роботу та виконував всі ті завдання, якими його забезпечував майстер. Вважає, що виконував норми виробітку, а чому в наданих колонією документах зазначено що він не виконував жодних норм виробітку, йому не відомо.

Представник СВК № 67 ОСОБА_4 у вирішенні клопотання покладався на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання засудженого не заперечував.

Дослідивши додані до клопотання письмові документи, матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 та інші документи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду АР Крим від 13.08.2002 року за ст.ст. 15 ч.2, 187 ч.4, 187 ч.4, п.п. 6, 12 ч.2 ст.115, 70 КК України на 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Строк відбування покарання відраховується з 31.01.2002 року.

Кінець строку відбування засудженим покарання - 31.01.2017 року.

В даний час засуджений відбуває покарання в Сокирянській виправній колонії.

В місцях позбавлення волі засуджений перебуває з 31.01.2002 року. За час перебування в СІЗО м.Сімферополь ОСОБА_5 порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався.

До СВК №67 засуджений прибув 11.08.2011 року.

Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Ст. 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до ч.1 ст.118 КВК України засуджені до позбавлення волі мають право працювати в місцях позбавлення волі і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність. Засуджені залучаються до оплачуваної праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах, за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції. Адміністрація зобов`язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.

Отже, виходячи із вказаної норми закону, обов`язок щодо створення відповідних умов для праці та працевлаштування засудженого покладено виключно на адміністрацію установи виконання покарань.

Судом встановлено, що в матеріалах особової справи засудженого та поданих до суду адміністрацією СВК №67 документах відсутні будь-які докази ухилення чи відмови засудженого ОСОБА_5 від запропонованих адміністрацією колонії робіт.

Навпаки, як встановлено із довідки №659 від 09.09.2015 року, виданої адміністрацією СВК, протягом часу утримання в колонії ОСОБА_5 щомісячно працював, відпрацьовуючи від 18 до 27 робочих днів, однак йому проставлено 0% відпрацьованої норми виробітку. Разом з тим, в січні та лютому 2015 року засуджений відпрацював по 2 робочих дні, однак виконав норми виробітку у розмірі 100% за кожен місяць.

Під час розгляду справи суду не вдалося встановити, в яких виробничих дільницях СВК використовувалася праця засудженого, який щоденно працював на виробництві колонії.

З наданої адміністрацією колонії довідки №238 від 19.08.2015 року, виданої начальником СВК-67 встановлено, що засуджений ОСОБА_5 після прибуття в колонію 15.08.2011 року був комісійно оглянутий лікарями медичної частини установи. Встановлено діагноз: великі залишкові зміни після перенесеного туберкульозу. Працездатний з працевлаштуванням. На даний час стан задовільний.

З наявної в особовій справі засудженого виписки із амбулаторної карти засудженого вбачається, що з приводу діагнозу РТБ верхніх долей легень (інфільтрованого) ОСОБА_5 неодноразово проходив лікування в місцях позбавлення волі. Діагноз при виписці із лікарні 04.02.2014 року: ВЗЗТБ верхніх долей легень в вигляді щільних вогнищ кат. 5.1 (особова справа а.с.187).

Вищезазначеними доказами спростовується твердження адміністрації СВК в характеристиці засудженого про те, що будучи працевлаштованим на різних дільницях підприємства установи, засуджений до роботи відносився безвідповідально, з поставленими завданнями не справлявся та з березня 2015 року по теперішній час з поставленими завданнями не справляється.

З наведених підстав, суд вважає необгрунтованими викладені у характеристиці обставини щодо несумлінної праці засудженого на виробництві установи.

Наявним в особовій справі засудженого атестаційним листом підтверджується, що згідно висновку комісії Сокирянської виправної колонії станом на 16.01.2015 року ОСОБА_5 дотримується вимог режиму утримання.

Наданою адміністрацією СВК випискою із протоколу №4 засідання атестаційної комісії відділення №9 від 09.09.2015 року підтверджується, що ОСОБА_5 дотримується вимог режиму утримання.

З довідки про заохочення та стягнення встановлено, що за весь час відбування покарання засуджений чотири рази: в 2004, 2009, 2011 та 2013 роках був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за порушення режиму, що не є грубими.

Разом з тим, ОСОБА_5 був п`ять разів заохочений за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці: в 2005, 2006, 2008, 2010 році та 15.01.2015 року.

Дані обставини свідчать про дотримання засудженим вимог утримання засуджених у виправних колоніях.

Як встановлено із змісту характеристики від 26.08.2015 року, з 20.03.2003 року ОСОБА_5 відбував покарання у Маневицькій виправної колонії №42, звідки 11.08.2011 року був переведений до Сокирянської виправної колонії №67. У січні 2013 року у зв`язку з погіршенням стану здоров`я був етапований до Снігурівської виправної колонії №5. 10.04.2014 року повторно прибув до Сокирянської виправної колонії №67. За час перебування в установі допустив одне порушення вимог режиму відбування покарання, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. В одному випадку був заохочений правами начальника відділення. При виконанні робіт з благоустрою установи у порядку ст. 118 КВК України потребує контролю. Реалізував програму диференційованого виховного впливу «Професія», здобувши спеціальність «Токар» у навчальному центрі при установі. Навчальну дисципліну не порушував. За перше місце в конкурсі фахової майстерності за вищевказаною професією був відзначений грамотою від навчального закладу. По відношенню до представників адміністрації тактовний та стриманий. За характером неврівноважений та слабкий, переважає меланхолічний тип темпераменту. Заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує, реагує посередньо. Дружні стосунки підтримує з засудженими різної спрямованості. Соціально-корисні зв`язки з рідними підтримує шляхом листування та отримання посилок. Взаємовідносини добрі. Збитки, завдані скоєним злочином протягом строку відбування покарання не відшкодовані. Свою вину у скоєному злочині визнав частково.

Протоколом №3 засідання адміністративної комісії СВК №67 від 30.01.2012 року вирішено відмовити ОСОБА_5 в клопотанні перед судом про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким як особі, яка не довела що стала на шлях виправлення.

Як в наданих адміністрацією колонії на запит суду документах, так і в матеріалах особової справи засудженого відсутні будь-які докази, які б підтверджували негативне відношення засудженого протягом всього часу перебування в місцях позбавлення волі до вимог режиму відбування покарань, соціально-виховної роботи, програм диференційованого виховного впливу тощо. Навпаки, як вбачається із характеристики засудженого, останній виконував всі вищенаведені вимоги процесу ресоціалізації та виправлення та досяг в них певних успіхів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Згідно п.3 ч.4 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Відповідно до ч.3 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

На день звернення до суду та на день розгляду даної справи ОСОБА_5 фактично відбув більше 2/3 строку призначеного покарання.

Враховуючи наведені вище вимоги законів та встановлені обставини в їх сукупності, із врахуванням особи засудженого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що останній за час відбування покарання у виді позбавлення волі довів, що став на шлях виправлення.

При цьому суд враховує, що задоволення судом клопотання засудженого про застосування щодо нього вимог ст.82 КК України має на меті не остаточно звільнити засудженого від відбування покарання, а передбачає продовження відбування ним більш м`якого виду покарання, продовження процесу виправлення та подальшу можливість доведення свого виправлення.

За таких обставин, засуджений заслуговує заміни йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді штрафу, тому його клопотання підлягає до задоволення.

На підставі ст. 82 КК України та керуючись ст.ст.537 ч.1 п.3, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Клопотання засудженого ОСОБА_5 задовольнити.

ОСОБА_5 замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду АР Крим від 13.08.2002 року за ст.ст. 15 ч.2, 187 ч.4, 187 ч.4, п.п. 6, 12 ч.2 ст.115, 70 КК України на 01 (один) рік 03 (три) місяці 30 (тридцять) днів обмеження волі.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 7-ми днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали, шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд.

Суддя Сокирянського районного
суду Чернівецької області ОСОБА_1