Справа № 1-18/10
Провадження № -
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2010 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М.М.

секретарів Номгаудіс І.І., Павликівської Т.В.

з участю прокурора Марчук О.В.

захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, на момент вчинення злочину працював заступником начальника з кадрового забезпечення Богородчанського РВ УМВС України в Івано-Франківській області, одруженого, несудимого, громадянина України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.368 КК України, -

в с т а н о в и в :

Підсудний ОСОБА_2, являючись працівником правоохоронного органу, допустив зловживання службовим становищем, тобто умисно, з корисливих мотивів використав службове становище всупереч інтересам служби, що заподіяло істотну шкоду державним інтересам у вигляді підриву авторитету правоохоронного органу, охоронюваним законом правам, свободам і інтересам фізичної особи потерпілого ОСОБА_3, та заволодів чужим майном шляхом обману.

Злочини скоєно за наступних обставин.

Підсудний, працюючи на посаді заступника начальника з кадрового забезпечення Богородчанського РВ УМВС України в Івано-Франківській області, маючи спеціальне звання майор міліції, будучи субєктом корупційних діянь відповідно до вимог ст.ст. 1, 2, 3 Закону України «Про боротьбу з корупцією», являючись службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими обовязками, умисно, з корисливих мотивів, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби, шляхом обману заволодів майном потерпілого ОСОБА_3 у сумі 1600 грн.

10 березня 2009 року до підсудного у Богородчанський РВ УМВС України в Івано-Франківській області звернувся житель ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3, який цікавився можливістю вступу на навчання у Прикарпатський юридичний інститут Львівського державного університету внутрішніх справ. Підсудний надав потерпілому перелік документів, які необхідно зібрати для надання в управління кадрового забезпечення УМВС України в Івано-Франківській області. 18 березня 2009 року потерпілий прийшов у службовий кабінет підсудного і попросив останнього переглянути зібрані документи. Підсудний після перегляду документів направив потерпілого до інспектора відділу кадрів УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_4, який займається формуванням особової справи кандидата на навчання у вуз системи МВС України і дає направлення на проходження військово-лікарської комісії. 06 квітня 2009 року потерпілий знову прийшов у службовий кабінет підсудного і розповів, що ОСОБА_4 дав йому направлення на проходження військово-лікарської комісії, однак, він може не пройти цю комісію, оскільки має проблеми зі здоровям; потерпілий просив підсудного посприяти у проходженні комісії. Останній пообіцяв потерпілому допомогу за певну винагороду. 07 квітня 2009 року близько 13 год. потерпілий згідно попередньої домовленості зустрівся з підсудним у провулку Зелений біля поліклініки УМВС України в Івано-Франківській області, де підсудний, реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння обманним шляхом грошовими коштами потерпілого, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, пообіцяв потерпілому сприяння у проходженні військово-лікарської комісії, за що останній повинен дати винагороду в розмірі 200 доларів США, повідомивши, що вказану суму можна надати і у гривнях.

08 квітня 2009 року потерпілий, будучи введеним в оману підсудним та переконаним, що останній вимагає у нього винагороду за сприяння у проходженні військово-лікарської комісії, попередньо з метою викриття злочинних дій пудсудного звернувшись у 8-ий відділ внутрішньої безпеки ГУБОЗ в Івано-Франківській області МВС України із заявою про вимагання підсудним у нього хабара у розмірі 1600 грн., близько 16 год. 10 хв. зустрівся з підсудним у приміщенні кафе «Престиж», що в смт. Богородчани Богородчанського району Івано-Франківської області, де потерпілий передав підсудному 1600 грн. Останній взяв гроші і поклав їх у ліву зовнішню кишеню свого піджака, заволодівши у такий спосіб чужим майном шляхом обману. Відразу на місці вчинення злочину підсудний був затриманий працівниками 8-го відділу ВБ ГУБОЗ в Івано-Франківській області МВС України, які вилучили у нього 1600 грн.

Підсудний у судовому засіданні визнав свою вину у зловживанні службовим становищем та шахрайстві і пояснив, що до нього як до заступника начальника з кадрового забезпечення Богородчанського РВ УМВС України в Івано-Франківській області 10 березня 2009 р. звернувся потерпілий ОСОБА_3, який цікавився можливістю вступу на навчання у вуз системи МВС України. Він надав потерпілому перелік документів, які необхідно зібрати для надання в управління кадрового забезпечення УМВС України в Івано-Франківській області. Десь через тиждень потерпілий прийшов і попросив переглянути зібрані документи, після перегляду документів він направив потерпілого до інспектора відділу кадрів УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_4, який займається формуванням особової справи кандидата на навчання у вуз системи МВС України і дає направлення на проходження військово-лікарської комісії. Через два тижні потерпілий знову прийшов до нього у службовий кабінет і сказав, що ОСОБА_4 дав йому направлення на проходження ВЛК, однак, він може не пройти цю комісію, оскільки має проблеми зі здоровям, просив посприяти йому у проходженні комісії. Підсудний спочатку сказав, що не може допомогти у вирішенні цього питання. Десь через день-два потерпілий подзвонив йому на мобільний телефон, наполягав на зустрічі; під час зустрічі біля поліклініки УМВС в області потерпілий знову просив допомоги у проходженні ВЛК, пообіцяв винагороду за позитивне вирішення цього питання; він пообіцяв потерпілому сприяння у проходженні ВЛК за винагороду в розмірі 200 доларів США. Наступного дня 08 квітня 2009 р. біля 15 год. 30 хв. потерпілий подзвонив до нього і сказав, що чекає його у приміщенні кафе «Престиж» у смт. Богородчани, де вони згодом зустрілись; там потерпілий передав йому гроші у сумі 1600 грн., які він поклав у ліву зовнішню кишеню свого піджака. Зразу після цього його затримали працівники внутрішньої безпеки. Він по роду своєї служби не міг вплинути на рішення ВЛК, яку кандидати на навчання проходили при УМВС України в Івано-Франківській області; він не мав наміру передавати комусь 1600 грн. за сприяння потерпілому у проходженні ВЛК. У скоєному щиро розкаявся.

Вина підсудного у зловживанні службовим становищем та шахрайстві, крім визнання ним своєї вини, доводиться сукупністю таких доказів:

- показаннями потерпілого ОСОБА_3 про те, що на початку березня 2009 р. він звернувся до заступника начальника з кадрового забезпечення Богородчанського РВ УМВС ОСОБА_2, цікавився можливістю вступу на навчання у вуз системи МВС України; підсудний надав йому перелік документів, які необхідно зібрати для надання в управління кадрового забезпечення УМВС в області; зібравши документи, він знову прийшов до підсудного і попросив їх переглянути, підсудний направив його до інспектора Грейди М.В. в обласне управління; ОСОБА_4 дав йому направлення на проходження військово-лікарської комісії; знаючи, що у нього є проблеми зі здоровям, які можуть перешкодити у проходженні ВЛК, він 06 квітня 2009 р. знову прийшов до підсудного і попросив останнього посприяти у проходженні комісії; підсудний пообіцяв йому допомогу за певну винагороду; 07 квітня 2009 р. згідно попередньої домовленості він зустрівся з підсудним біля поліклініки УМВС, де останній пообіцяв йому допомогу у проходженні ВЛК за винагороду у 200 доларів США; 08 квітня 2009 р. він звернувся у відділ внутрішньої безпеки на вул. Лепкого із заявою при вимагання у нього підсудним хабара, де йому вручили у присутності понятих гроші в сумі 1600 грн., які були оброблені за допомогою спеціального аерозолю; після цього він зателефонував підсудному і домовився про зустріч у кафе «Престиж» в смт. Богородчани, де близько 16 год. зустрівся з підсудним і, будучи впевненим, що підсудний допоможе йому пройти ВЛК, передав останньому 1600 грн., які той поклав у зовнішню кишеню свого піджака;

- показаннями свідка ОСОБА_4 про те, що заступник по кадрах райвідділу УМВС в області займається лише підбором кандидатів, які хочуть навчатися у вузі системи МВС України, при цьому не оформляє ніяких документів, не проводить перевірок; кандидати направляються в управління кадрового забезпечення УМВС України в Івано-Франківській області, де він працює старшим інспектором; у березні 2009 р. ОСОБА_2 направив до нього кандидата на вступ ОСОБА_3, якому він видав направлення на проходження військово-лікарської комісії при УМВС України в Івано-Франківській області, яка визначає придатність чи непридатність кандидата для навчання у вузі системи МВС; висновок ВЛК по ОСОБА_3 не надходив; підсудний не міг допомогти ОСОБА_3 у проходженні ВЛК, це не його компетенція; так само підсудний не міг вплинути на рішення ВЛК;

- даними протоколу огляду від 08.04.2009 р., згідно якого ОСОБА_2 з лівої зовнішньої кишені свого піджака витягнув та добровільно видав отримані ним від ОСОБА_3 1600 грн., та постанови про визнання і приєднання до справи речових доказів від 09.04.2009 р., згідно якої вилучені у підсудного гроші в сумі 1600 грн. визнано речовим доказом (т.1, а.с.13-15, 46-47);

- даними протоколу огляду та вручення від 08.04.2009 р., згідно якого гроші в сумі 1600 грн. перед передачею їх ОСОБА_3 були оброблені спеціальною речовиною, що під час ультрафіолетового опромінення світиться яскраво-зеленим кольором (т.1, а.с.6-7);

- даними стенограми розмов між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 08.04.2009 р., згідно якої мова йшла про передачу грошей через жінку на імя Люда (т.1, а.с.155-160);

- даними постанови про визнання і приєднання до справи речових доказів від 15.04.2009 р., згідно яких оглянуто аудіокасету і диктофон, за допомогою яких потерпілий записував розмову з підсудним, визнано їх і стенограму розмов речовими доказами (т.1, а.с.161);

- даними висновку криміналістичної експертизи від 16.04.2009 р., згідно якого грошові купюри в сумі 1600 грн. номіналом по 100 грн. (чотири штуки) та номіналом по 50 грн. (двадцять чотири штуки) відповідають купюрам, які знаходяться в офіційному обігу (т.1, а.с.54-57);

- матеріалами особової справи кандидата на вступ у вищий навчальний заклад системи МВС ОСОБА_3, які оглянуто і долучено до матеріалів справи як речові докази (т.1, а.с.96-116, 117-119);

- картою медичного огляду та направленням на медичний огляд ОСОБА_3 для визначення стану здоровя і придатності до вступу у Прикарпатський юридичний інститут Львівського ДУВС, які долучені до матеріалів справи як речові докази (т.1, а.с.146-148, 150);

- даними наказу начальника УМВС України в Івано-Франківській області № 130 о/с від 04.07.2008 р. про призначення ОСОБА_2 на посаду заступника начальника з кадрового забезпечення Богородчанського РВ УМВС України в Івано-Франківській області (т.1, а.с.171).

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 р. № 5 «Про судову практику у справах про хабарництво» відповідальність за одержання хабара настає лише за умови, що службова особа одержала його за виконання чи невиконання таких дій, які вона могла або повинна була виконати з використанням наданої їй влади, покладених на неї організаційно-розпорядчих та та адміністративно-господарських обовязків, або таких, які вона не уповноважена була вчинювати, але до вчинення яких іншими службовими особами могла вжити заходів завдяки своєму службовому становищу. Згідно п.9 вказаної Постанови дії службової особи, яка, одержуючи гроші начебто для передачі іншій службовій особі як хабар, мала намір не передавати їх, а привласнити, належить кваліфікувати не за ст.368, а за відповідними частинами ст.ст. 190 і 364 КК України як шахрайство та зловживання владою чи службовим становищем.

Окільки під час досудового та судового слідства встановлено, що підсудний як заступник начальника з кадрового забезпечення Богородчанського РВ УМВС не мав ніякого відношення до проходження кандидатами на вступ до вузу системи МВС військово-лікарської комісії при УМВС України в Івано-Франківській області, не міг вплинути на рішення цієї комісії, отримав гроші від потерпілого з наміром їх привласнити, не маючи наміру передавати отримані гроші іншій службовій особі за сприяння потерпілому у проходженні ВЛК, суд вважає, що дії підсудного невірно кваліфіковані досудовим слідством за ч.2 ст.368 КК України.

Оцінюючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина підсудного у вчиненому повністю доведена, а його неправомірні дії слід кваліфікувати за ч.3 ст.364 КК України, оскільки він, являючись службовою особою, працівником правоохоронного органу, допустив зловживання службовим становищем, тобто умисно, з корисливих мотивів використав службове становище всупереч інтересам служби, що заподіяло істотну шкоду державним інтересам у вигляді підриву авторитету правоохоронного органу, охоронюваним законом правам, свободам і інтересам фізичної особи потерпілого, та за ч.1 ст.190 КК України, оскільки він заволодів чужим майном шляхом обману.

При призначенні підсудному покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, а саме те, що він раніше не судимий, позитивно характеризується як за місцем роботи, так і за місцем проживання. Суд враховує щире каяття підсудного як обставину, що помякшує покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання. Суд також враховує думку потерпілого, який просив підсудного суворо не карати.

Суд вважає, що підсудному слід призначити покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, повязані з організаційно-розпорядчими і адміністративно-господарськими функціями, на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності. Суд приходить до висновку про можливість виправлення підсудного без відбування ним основного покарання у виді позбавлення волі. Суд вважає можливим застосувати до підсудного ст.75 КК України та звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням, поклавши на нього обовязки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України. У звязку із застосуванням ст.75 КК України суд на підставі ст.77 КК України не застосовує до підсудного додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Речові докази по справі, які зберігаються в канцелярії Тисменицького районного суду, а саме: піджак і мобільний телефон підсудного слід повернути останньому, ватний тампон із змивами лівої руки підсудного знищити; диктофон, гроші в сумі 1600 грн., відеокасету з оглядом місця події, які зберігаються в кабінеті криміналістики прокуратури Івано-Франківської області, слід залишити на зберіганні у прокуратурі області.

З підсудного слід стягнути судові витрати за проведення експертиз.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.364, ч.1 ст.190 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.3 ст.364 КК України у виді позбавлення волі на строк пять років з позбавленням права обіймати посади, повязані з організаційно-розпорядчими і адміністративно-господарськими функціями, на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності на строк один рік шість місяців без конфіскації майна;

- за ч.1 ст.190 КК України у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_2 остаточне покарання за сукупністю злочинів пять років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, повязані з організаційно-розпорядчими і адміністративно-господарськими функціями, на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності на строк один рік шість місяців без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_2 від відбування основного покарання у виді пяти років позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік шість місяців.

Додаткове покарання у виді одного року шести місяців позбавлення права обіймати посади, повязані з організаційно-розпорядчими і адміністративно-господарськими функціями, на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності підлягає до реального виконання.

Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_2 наступні обовязки:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

-повідомляти орган кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи;

-періодично зявлятись для реєстрації в орган кримінально-виконавчої системи.

Речові докази по справі, які зберігаються в канцелярії Тисменицького районного суду, а саме: піджак і мобільний телефон ОСОБА_2 повернути засудженому, ватний тампон із змивами лівої руки засудженого знищити; речові докази, які зберігаються в кабінеті криміналістики прокуратури Івано-Франківської області, а саме: диктофон, гроші в сумі 1600 грн., відеокасету з оглядом місця події залишити на зберіганні у прокуратурі Івано-Франківської області.

Стягнути із засудженого ОСОБА_2 у користь науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС Івано-Франківської області, р/р 0209 код 25574765 МФО 836014 Банк одержувача УДК Івано-Франківської області, 2721 (дві тисячі сімсот двадцять одну) грн. 36 коп. за проведення експертиз.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_2 підписку про невиїзд залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом пятнадцяти діб з часу проголошення шляхом подачі апеляції через Тисменицький районний суд.

Головуюча М.М.Хоминець