Справа № 175/3043/13-к
Вирок

Іменем України

26 липня 2013 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Воздвиженського О.Л.,

при секретарі Перепелиці Я.С.,

за участю прокурора Токовило В.Л.,

потерпілої ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Ювілейне обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0001498 відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, працюючого водієм ТОВ "Юнікобуд", холостого, зареєстрованого по АДРЕСА_1, проживаючого по АДРЕСА_2, раніше не судимого, -

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

встановив:

Згідно виконавчого листа № 2- 6203/2011 від 18.03.2012 року, виданого на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, ОСОБА_2 зобов'язаний до сплати аліментів у розмірі 1112 гривен щомісячно на утримання дітей, доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 починаючи з 28.11.2011 року на користь матері ОСОБА_1.

Однак, ОСОБА_2, починаючи з 28.11.2011 року рішення суду не виконує, злісно ухиляється від сплати аліментів, з дітьми не спілкується, тим самим, самоусунувся від їх виховання.

Крім того, не дивлячись на неодноразові офіційні попередження, від державного виконавця Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів: від 22.04.2013 року № В6, від 04.03.2013 року № В6, від 03.09.2012 року № В6, від 20.08.2012 року № В6, ОСОБА_2, належних висновків для себе не зробив, і продовжує злісно ухилятися від сплати аліментів в результаті чого, в період з 28.11.2011 року по 01 06.2013 року, утворилася заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей в сумі 18227 гривень 19 копійок.

В судовому засіданні обвинуваченений ОСОБА_2, провину у вчиненні злочину при викладених обставинах визнав повністю. Щиросердно каявся і просив суворо не карати та пояснив, що відповідно до довідки про доходи, заробітна плата з грудня 2012 року по травень 2013 року йому не виплачувалася, у зв'язку з відсутністю коштів на розрахунковому рахунку ТОВ "Юнікобуд".

Вина обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні зазначеного судом діяння підтверджується наступними доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_1, яка в судовому засіданні показала про те, що з 28.11.2011 року ОСОБА_2 ухиляється від сплати аліментів, з дітьми не спілкується, тим самим, самоусунувся від їх виховання. Та просила про задоволення цивільного позову про відшкодування неустойки (пені) за відсутність виплат по аліментам на утримання малолітніх дітей.

Показаннями свідка ОСОБА_6 представника управління юстиції у Дніпропетровській області, яка в судовому засіданні показала, про те, що на неодноразові офіційні попередження, від державного виконавця Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів: від 22.04.2013 року № В6, від 04.03.2.013 року № В6 від 03.09.2012 року № В6, від 20.08.2012 року № В6, ОСОБА_2, належних висновків для себе не зробив, і продовжує злісно ухилятися від сплати аліментів в результаті чого, в період з 28.11.2011 року по 01 06.2013 року, утворилася заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей в сумі 18227 гривень 19 копійок.

Також вина підтверджується письмовими доказами - матеріалами кримінального провадження, а саме:

- копією виконавчого листа №2-6203/2011 від 18.01.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 алементів на утримання малолітніх дітей в розмірі 556 грн. щомісяця на кожну дитину, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з 28.11.2011 року та до досягнення кожною дитиною повноліття (а.с. 7);

- копіями попереджень державного виконавця, з яких вбачається, що ОСОБА_2 неодноразово попереджався про кримінальну відповідальність у разі непогашення заборгованості по сплаті аліментів (а.с. 9-11);

- довідкою-розрахунком про заборгованість по аліментам від 01.06.2013 року, заборгованість ОСОБА_2 на утримання дітей на користь ОСОБА_1 становить 18227 грн. 19 коп. (а.с. 29);

Оцінивши в сукупності докази, досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_2 в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а також злісне ухилення батьків від утримання неповнолітніх, або непрацездатних дітей, що перебувають на їх утримані, кваліфікується за ч. 1 ст. 164 КК України.

При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи й особу ОСОБА_2, - раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, працюючого водієм ТОВ "Юнікабуд", на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом'якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щиросердне каяття, повне визнання вини.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України, з урахуванням обставин справи і особи ОСОБА_2, тривало ухиляється від аліментних зобов'язань на утримання своїх дітей, суд не погоджується з думкою потерпілої і представника державного обвинувачення з видом та мірою покарання та вважає за необхідне призначити покарання у вигляді обмеження воли, вважаючи, що таке покарання буде справедливим та сприятиме виправленню обвинуваченого.

Розглянувши цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 про відшкодування неустойки (пені) за відсутність виплат по аліментам на утримання малолітніх дітей.

За положеннями ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

За роз'ясненнями, що містяться в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Таким чином, під час розгляду справи суд повинен установити обставини, з якими закон пов'язує звільнення від відповідальності платника аліментів за їх прострочення або зменшення розміру неустойки.

Тому, підлягають задоволенню позовні вимоги позивачки про стягнення пені за несплачені аліменти з відповідача виходячи із суми заборгованості в розмірі 18227 грн. 19 коп. (18227 грн. 19 коп. заборгованості визначеної за довідкою державного виконавця від 01 липня 2013 року - за період з 28 листопада 2011 року по 31 травня 2013 року.

При цьому суд зазначає, що наданий потерпілою розрахунок неустойки (пені) є не вірним та наводить наступний розрахунок заборгованості пені за аліментами в сумі 18227 грн. 19 коп. за період з 01 грудня 2011 року по 01 червня 2013 року.

Аліменти, нараховані за листопад 2011 року у сумі 1112,00 грн. обвинувачений повинен був сплатити до 01 грудня 2011 року і з цієї дати на них нараховується неустойка (пеня) до 30 травня 2012 року (1112, 00 грн. х 1% х 548 календарний день), яка складає таким чином 6093,76 грн. За січень 2012 року (1112, 00 грн. х 1% х 517 календарний день), яка складає таким чином 5749,04 грн. За лютий 2012 року (1112, 00 грн. х 1% х 486 календарний день), яка складає таким чином 5404,32 грн. За березень 2012 року (1112, 00 грн. х 1% х 457 календарний день), яка складає таким чином 5081,84 грн. За квітень 2012 року (1112, 00 грн. х 1% х 426 календарний день), яка складає таким чином 4737,12 грн. За травень 2012 року (1112, 00 грн. х 1% х 396 календарний день), яка складає таким чином 4403,52 грн. За червень 2012 року (1112, 00 грн. х 1% х 365 календарний день), яка складає таким чином 4058,80 грн. За липень 2012 року (1112, 00 грн. х 1% х 335 календарний день), яка складає таким чином 3725,20 грн. За серпень 2012 року (1112, 00 грн. х 1% х 304 календарний день), яка складає таким чином 3380,48 грн. За вересень 2012 року (1112, 00 грн. х 1% х 273 календарний день), яка складає таким чином 3035,76 грн. За жовтень 2012 року (1112, 00 грн. - 1100,00 грн х 1% х 243 календарний день), яка складає таким чином 219,60 грн. За листопад 2012 року (1112, 00 грн. х 1% х 212 календарний день), яка складає таким чином 2023,84 грн. За грудень 2012 року (1112, 00 грн. - 800,00 грн. х 1% х 182 календарний день), яка складає таким чином 567,40 грн. За січень 2013 року (1112, 00 грн. х 1% х 151 календарний день), яка складає таким чином 1679,12 грн. За лютий 2013 року (1112, 00 грн. х 1% х 120 календарний день), яка складає таким чином 1334,40 грн. За березень 2013 року (1112, 00 грн. х 1% х 92 календарний день), яка складає таким чином 1023,04 грн. За квітень 2013 року (1112, 00 грн. х 1% х 61 календарний день), яка складає таким чином 378,32 грн. За травень 2012 року (1112, 00 грн. х 1% х 31 календарний день), яка складає таким чином 344,72 грн.

Усього сума неустойки (пені) за наведений період складає 54352.28 грн.

Обвинувачений подано до суду довідку про доходи за період з грудня 2012 року по травень 2013 року, з якої вбачається, що заробітна плата ОСОБА_2 нараховувалася але не виплачувалася. Таким чином, суд доходить висновку про неможливість стягнення неустойки (пені) за період грудня 2012 року по травень 2013 року. Інша нарахована неустойка (пеня) підлягає стягненню з обвинуваченого в межах позовних вимог, а саме, в сумі 6572,00 грн. на дітей. Також суд приймає до уваги, що обвинуваченим сплачувалися грошові кошти в період жовтня 2012 року в сумі 1100 грн. та в грудні в сумі 800 грн., що саме ці кошти були сплачені в рахунок заборгованості по аліментам.

Керуючись ст.ст.374, 376 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України піддати покаранню у вигляді одного року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_2 від призначеного покарання за умови, що на протязі одного року іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

На підставі пунктів 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України зобов'язати ОСОБА_2 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з'являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції за місцем свого проживання і повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання і роботи.

Цивільний позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6572,00 грн.

На вирок суду сторонами може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя О.Л. Воздвиженський