Справа № 342/562/14-к
Провадження № 11-кп/779/441/2015
Категорія ч. 1 ст. 185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000695 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 11 вересня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, не одружену, не працює, громадянку України, раніше не судиму,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено їй покарання у вигляді сто двадцять годин громадських робіт.

Цим же вироком вирішено питання про цивільні позови та речові докази.

з участю: прокурора ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

представника потерпілого ОСОБА_10

в с т а н о в и л а :
В апеляційній скарзі обвинувачена просить вирок суду скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку із відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КУпАП. Вважає вказаний вирок таким, що підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції ухвалив вирок на підставі доказів, зібраних з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, допустив однобічність судового слідства, внаслідок чого висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Посилається на те, що органами досудового слідства не здобуто належних та допустимих доказів її вини, підозра ґрунтується на припущеннях. Зазначає, що заступник прокурора ОСОБА_11 не мав права приймати участь в судовому засіданні, оскільки матеріали справи не містять постанови про його залучення до вказаного провадження, крім цього він не зазначений як учасник провадження в оскаржуваному вироку. Вважає, що суд першої інстанції, у порушення вимог ст. 416 КПК України, при повторному перегляді справи неправомірно посилив покарання Зазначає на порушення судом вимог ст. 22 КПК України щодо змагальності сторін, оскільки вирок ґрунтується на показах свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які свідчили з приводу одних і тих же подій, проте вказані ними події суттєво відрізняються між собою, а свідок ОСОБА_14 постійно змінює свої покази. Посилається на те, що спізнання речей, зокрема барсетки, проводилось з порушенням норм процесуального законодавства, а саме вдома у свідків з залученням двох понятих, один з яких є родичем потерпілого, а другий за вказаним місцем мешкання не проживає, що є порушення ст. 223 КПК України. Апелянт не погодився також із сумою викраденого майна, оскільки вона встановлена зі слів потерпілих, без підтвердження належними доказами, та розміром моральної шкоди, що задоволена судом. Вважає, що у суді не здобуто жодного доказу її винуватості в інкримінованому їй правопорушенні.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_6 вчинила таємне викрадення чужого майна при наступних обставинах.

Обвинувачена ОСОБА_6 05.11.2013 року біля 18-00 год., їдучи у мікроавтобусі марки «Рено-Трафік» д.н.з. НОМЕР_1 в напрямку з м.Івано-Франківська до м.Городенка, між населеними пунктами с.Незвисько Городенківського району та м.Городенка таємно викрала шкіряну чоловічу сумочку (барсетку) знаючи, що вона належить потерпілому ОСОБА_9 , жителю с. Незвисько, який, виходячи з мікроавтобуса в с.Незвисько, забув дану сумку, в якій знаходились гроші в сумі 22 тисячі гривень, 150 доларів США, 6 тисяч російських рублів та золоті ювелірні вироби загальною вагою 7 грам. Викраденими речами ОСОБА_6 розпорядилась на власний розсуд, а саме: гроші, валюту та ювелірні речі привласнила, а чоловічу сумочку викинула. Своїми злочинними діями обвинувачена ОСОБА_6 спричинила потерпілому ОСОБА_9 матеріальних збитків на загальну суму 28 450 грн. Згідно довідки 05.11.2013 року курс американського долара становив - 8 грн. 20 копійок, російський рубль - 0,25 грн., 1 грам золота - 460 грн., вартість шкіряної чоловічої сумки становить 500 грн.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_8 просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, вирок суду скасувати, провадження по справі закрити;

- потерпілий ОСОБА_9 та його представник ОСОБА_10 просили вирок суду змінити в частині призначеного покарання, в решті залишити без змін;

- прокурор заперечив з приводу поданої апеляційної скарги обвинуваченої, просив вирок суду першої інстанції змінити в частині призначення покарання, в іншій частині залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, вирок суду змінити в частині призначення покарання з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, правильність кваліфікації її дій ґрунтується на доказах добутих в установленому законом порядку, належним чином досліджених і оцінених судом в їх сукупності.

Дії обвинуваченої ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), - кваліфіковані правильно.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення кримінального правопорушення обвинуваченою ОСОБА_6 .

Суд першої інстанції правильно взяв до уваги покази потерпілого ОСОБА_9 стосовно обставин скоєного злочину та суми матеріальної шкоди.

При визнанні винуватою ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України, суд першої інстанції правильно взяв до уваги покази свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та поклав їх до основи обвинувального вироку, надав їм вірну оцінку.

Сукупність вказаних показань, викладених у вироку суду першої інстанції, достатньо підтверджує винуватість ОСОБА_20 у скоєнні злочину при викладених у вироку обставинах.

По справі відсутні жодні сумніви у правдивості показань свідків, оскільки вони не є зацікавленими по справі.

Також потерпілий та обвинувачена є знайомими та сусідами, стосунки нормальні, підстав для наклепу немає, про що останні повідомили в судовому засіданні апеляційного суду.

Також суд взяв до уваги показання свідка ОСОБА_21 , яка підтвердила фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції, щодо розміру заподіяної шкоди та способу, у який вчинено злочин.

Доводи апеляції стосовно участі прокурора ОСОБА_11 , колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в судовому засіданні суду першої інстанції приймав участь також і прокурор ОСОБА_22 , який входив до групи прокурорів.

Вказаним доводам апеляційної скарги фактично надана відповідь і у вироку суду.

Твердження апелянта щодо недопустимості протоколу пред`явлення речей до впізнання колегія суддів вважає безпідставними.

Суд першої інстанції навів мотиви, з яких прийняв до уваги вказаний протокол пред`явлення речей до впізнання.

Колегія суддів вважає викладені мотиви слушними, оскільки вважає вказаний доказ допустимим, та таким, який було отримано з дотриманням норм КПК України.

Перевіривши усі доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходе до висновку, що суд першої інстанції з достатньою повнотою встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке вона засуджена, при обставинах та в обсягу, викладених у вироку суду першої інстанції, який правильно кваліфікував її дії, як таємне викрадення чужого майна.

Разом з тим, перевіряючи обґрунтованість доводів ОСОБА_6 щодо правильності призначення їй покарання, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апелянта в частині того, що суд першої інстанції незаконно посилив покарання є обґрунтованими та заслуговують на увагу.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 416 КПК України при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпіло¬го чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

Як видно з матеріалів провадження попереднім вироком Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 25.11.2014 року ОСОБА_6 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 100 годин громадських робіт (а.п. 216-218 т. 1).

Ухвалою апеляційного суду від 11.02.2015 року вказаний вище вирок суду першої інстанції скасований за апеляційною скаргою обвинуваченої, у зв`язку із неповнотою судового розгляду та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону (а.п. 251-255 т. 1).

Постановленим за результатами нового розгляду вироком Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 11.09.2015 року, ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 185 КК України та призначено їй покарання у вигляді 120 годин громадських робіт (а.п. 131136 т.2).

З наведеного вбачається, що, попередній вирок суду було скасовано за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 і причиною скасування стала неповнота судового розгляду та істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, що унеможливлює посилення обвинуваченій покарання при новому розгляді.

Проте, всупереч вказаним вище вимогам закону, суд першої інстанції ухвалюючи обвинувальний вирок за результатами нового розгляду при призначенні остаточного покарання, безпідставно посилив ОСОБА_6 покарання.

Оскільки суд першої інстанції не застосував норму закону, яка підлягала до застосування при визначенні розміру покарання, яке призначалось ОСОБА_6 попереднім вироком, то вирок суду в частині призначеного покарання слід змінити, пом`якшивши обвинуваченій покарання та призначити їй покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 100 годин громадських робіт.

Як випливає з матеріалів кримінального провадження та вироку суду, органами досудового слідства і судом досліджені всі обставини, які могли мати значення для справи. Порушень в ході досудового слідства або в судовому засіданні вимог кримінального процесуального законодавства, які були б підставою для відміни вироку, перевіркою матеріалів справи не виявлено. Докази, зібрані по справі є допустимими, достатніми і достовірними.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б були підставами для скасування вироку, - не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 11 вересня 2015 року у кримінальному провадженні №0000695 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, змінити в частині призначеного покарання.

Визнати винною ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити покарання у вигляді 100 годин громадських робіт.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, засудженим у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4