Пр. № 1-кп/521/68/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

прокурор - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисник - ОСОБА_5

за участю обвинуваченої - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженки м. Одеси; не працевлаштованою; не одруженої; зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , 16.09.2014 року, в період часу з 14 години 30 хвилин по 17 годину 00 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно виготовила та збула залегендованій особі на ім`я « ОСОБА_7 » медичний шприц з калібрувальною шкалою на 12 мл., в якому знаходилась рідина коричневого кольору об`ємом 4 мл., яка містила особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, масою по сухому залишку 0,6 гр..

Крім того, ОСОБА_6 , 01.10.2014 року, в період часу з 15 години 30 хвилин по 16 годину 10 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно виготовила та збула залегендованій особі на ім`я « ОСОБА_7 » презерватив, в якому знаходилась рідина коричневого кольору об`ємом 3,4 мл., яка містила особливо небезпечний наркотичний засіб опій, масою по сухому залишку 1,118 гр..

У судовому засіданні обвинувачена свою провину у скоєнні кримінального правопорушення не визнала, 23.10.2015 року відмовилася надавати покази, проте після дослідження доказів не заперечувала проти тих обставин, що вона передавала особі одного разу презерватив, а іншого разу шприц та пояснила, що грошей за це не отримувала, в шприці знаходився напій «Пепсі», а в презервативі було пиво.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що 16 вересня 2014 року до нього підійшли співробітники міліції та попросили допомогти. У районному відділі міліції, при ньому, оглянули закупника, у кишенях якого нічого не було. Закупнику видали гроші, він був у чорній сорочці з короткими рукавами. Потім сіли у автомобіль та поїхали на вулицю Малиновського, закупник у одній машині, він у другій. Закупник пішов у під`їзд та вийшовши звідти приблизно через годину видав наркотичну речовину, яку поклали у кульок та опечатали.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що він був свідком оперативної закупівлі. Співробітники міліції запросили його бути понятим. Дії відбувалися у районному відділі міліції, де знаходився закупник. Закупник показав, що у нього у кишенях нічого не має, його оглянули та йому видали гроші номіналом 200, 50, 20, 10 гривень, які були копійовані. Потім вони пішли до автомобіля Ауді, оглянули його та поїхали на вулицю Малиновського. Засоби фіксації були одягнуті на закупника у машині. Закупник пішов у під`їзд, повернувся з презервативом з рідиною коричневого кольору, що було зафіксовано у протоколі. З ним був другий понятий та співробітник міліції, який керував машиною. Закупник був на виду з моменту передачі грошей і до входу в під`їзд. В машині вони чекали 10-15 хвилин, точний час сказати не може. Бачив, як закупник зайшов у під`їзд, вийшов та добровільно видав презерватив. Після вказаного, він був присутній при обшуку в квартирі як понятий. У приміщенні було три чоловіка, жінка та ОСОБА_6 . Співробітники міліції контролювали їх поведінку, не застосовували міри впливу. Вилучався посуд на кухні та у ванній, була велика кількість презервативів та шприців, також вилучався емальований кошик з нальотом. На кухні була ОСОБА_6 , інші у великій кімнаті, у ОСОБА_6 вилучались гроші.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що його попросили бути понятим. Він був присутнім, коли закупнику передали гроші, бачив, як він зайшов до під`їзду, повернувся та передав презерватив з коричневою рідиною. Після чого, він з іншими особами зайшли в будинок, де вилучався посуд, шприци.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що восени 2014 року до нього підійшло два правоохоронця, які сказали, що будуть проводити оперативну закупку рідини. Йому та ще одному чоловіку запропонували бути понятими. Вони пішли у районний відділ міліції. Там був чоловік, якому вручили кошти номіналом 200, 50 та 20 гривень, це було записано в протокол, який вони підписали. Потім вони обшукали автомобіль Ауді та він, понятий, водій та закупник поїхали на адресу. Міліціонери поїхали на іншому автомобілі. Закупнику наділи сорочку з камерою, в карманах у нього нічого не було. Поїхали на вулицю Гайдара, кут вилиці ОСОБА_12 . У під`їзд зайшов закупник, його не було приблизно 30-40 хвилин, потім він вийшов зі шприцом, який поклали у пакет та запечатали.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що він у той день прийшов до ОСОБА_14 та знаходився там приблизно час, приніс йому навушники, там були ОСОБА_6 та інші. Він збирався вже йти, відкрив двері коли у квартиру зайшла міліція. Не бачив, що було вилучено при обшуку. В квартирі ОСОБА_15 постійно відчувається запах краски, проте ремонтних робіт не влаштовується. У той день наркотики він не вживав.

Суд вважає за необхідне звернути увагу, що в ЄРДР щодо скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України було внесено у зв`язку з збутом наркотичних засобів ОСОБА_16 ..

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показала, що вона мешкає в квартирі АДРЕСА_3 , при цьому з квартири АДРЕСА_4 постійно було чутно запах краски та ацетону. Співробітники міліції запросили її для участі у якості понятої при обшуку. При неї ОСОБА_6 видала 80 гривень, купюрами по 50, 20 та 10 гривень, які в неї були, їх переписали та поклали у пакет.

Окрім допиту обвинуваченої та свідків, суд з`ясував обставини та перевіряв їх іншими доказами, а саме досліджував документи, які долучені до матеріалів кримінального провадження, в тому числі:

- протокол огляду закупника і вручення грошових коштів від 16.09.2014 року, згідно якого було оглянуто закупника ОСОБА_7 та йому було вручено грошові кошти у сумі 280 гривень, купюрами номіналом 200, 50, 20, 10 гривень та інших грошей у нього не було;

- протокол огляду транспортного засобу від 16.09.2014 року, згідно якого був оглянутий транспортний засіб Audi НОМЕР_1 , згідно якого в автомобілі відсутні гроші, або наркотичні засоби;

- протокол отримання добровільно наданого предмету від 16.09.2014 року, згідно якого ОСОБА_7 видав медичний шприц маркуванням 12 мл., з рідиною темно-коричневого кольору об`ємом біля 4мл., який він придбав під час оперативної закупівлі у ОСОБА_6 ;

- протокол огляду предмету від 16.09.2014 року, згідно якого був оглянутий опечатаний прозорий поліетиленовий пакет в якому знаходиться медичний шприц маркуванням 12 мл., в якому міститься рідина темно-коричневого кольору об`ємом 4мл.;

- протокол огляду закупника і вручення грошових коштів від 01.10.2014 року, згідно якого було оглянуто закупника ОСОБА_7 та йому було вручено грошові кошти у сумі 280 гривень, купюрами номіналом 200, 50, 20, 10 гривень та інших грошей у нього не було;

- протокол огляду транспортного засобу від 01.10.2014 року, згідно якого був оглянутий транспортний засіб Audi НОМЕР_1 , згідно якого в автомобілі відсутні гроші, або наркотичні засоби;

- протокол отримання добровільно наданого предмету від 01.10.2014 року, згідно якого ОСОБА_7 видав презерватив з рідиною темно-коричневого кольору об`ємом біля 4мл., який він придбав під час оперативної закупівлі у ОСОБА_6 ;

- протокол огляду предмету від 02.10.2014 року, згідно якого був оглянутий опечатаний прозорий поліетиленовий пакет в якому знаходиться презерватив з рідиною темно-коричневого кольору;

- постанова про визнання та доручення речових доказів до матеріалів кримінального провадження від 26.09.2014 року, згідно якої до матеріалів кримінального провадження долучена рідина темно-коричневого кольору об`ємом 4 мл. в медичному шприці, з калібрувальною шкалою на 12мл., яка містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений опій ацетильований, маса якого по сухому залишку становить 0,6 г.;

- постанова про визнання та доручення речових доказів до матеріалів кримінального провадження від 20.11.2014 року, згідно якої до матеріалів кримінального провадження долучена рідина коричневого кольору, яка містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений опій, маса якого по сухому залишку становить 1,118 г.;

Даючи оцінку посиланням сторони захисту на недопустимість доказів, а саме протоколу огляду закупника і вручення грошових коштів, протокол огляду транспортного засобу з тих підстав, що проведення вказаних дій не передбачено КПК України та відсутності номеру ЄРДР у протоколах суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно ст. 99 КПК України ( пар. 4 Глави 4 КПК України «Докази і Доказування») доказами за провадженням є документ, який є спеціально створений з метою збереження інформації, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків інформацію, яка може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Під час судового розгляду досліджуються саме документи (ст. 358 КПК України). Суд вважає доведеним, що протоколи огляду закупника і вручення грошових коштів, протокол огляду транспортного засобу безумовно направлений на фіксування обставин, що потрібно встановлювати під час судового розгляду, в тому числі з метою захисту прав обвинуваченої особи. Вимоги ч.3 ст. 104 КПК України не містить вимог про наявності у протоколі відомостей щодо номеру ЄРДР.

Таким чином і інші докази, які є похідними від вказаних протоколів, а саме протоколи огляду предмета, постанови про визнання та доручення речових доказів не можуть бути визнані недопустимими.

- висновок експерта №1314 від 26.09.2014 року, згідно якого надана на експертизу рідина темно-коричневого кольору об`ємом 4 мл. в медичному шприці, з калібрувальною шкалою на 12мл., містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений опій ацетильований, маса якого по сухому залишку становить 0,6 г., та довідку, що витрати на проведення експертизи склали 1229, 80 гривні ;

- висновок експерта №1413 від 13.11.2014 року, згідно якого надана на експертизу рідина в презервативі, об`ємом 3,4 мл., є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонений опій, маса якого по сухому залишку становить 1,118 г. та довідку, що витрати на проведення експертизи склали 884, 52 гривні;

Посилання сторони захисту про те, що таки докази, як висновки експертів є сфальсифіковані не ґрунтуються на досліджені будь яких доказів під час судового розгляду справи (допитах експертів), а випливають з думка захисника про обставини, для з`ясування яких необхідні спеціальні знання. При цьому під час дослідження доказів, а саме експертиз № 1314 та № 1413 сторона захисту зауважень не висловлювала та не скористалася правом на клопотання про допит експерта в судовому засіданні, який їй надано ст. 356 КПК України.

- ухвала слідчого суді про надання дозволу про проведення обшуку від 25 вересня 2014 року, ухвала про внесення змін до ухвали про надання дозволу про проведення обшуку від 14 жовтня 2014 року, протокол обшуку від 01.10.2014 року, згідно якого був проведений обшук за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого у ОСОБА_6 було вилучено грошові кошти, номери яких збігаються з тими, що було вручено легендованій особі ОСОБА_7 для здійснення контрольованої закупки;

Посилання сторони захисту, на те що факт вилучення у ОСОБА_6 під час обшуку від 01.10.2014 року грошей не можуть бути використані стороною обвинувачення для доведеності її провини в зв`язку з тим, що вказана дія проведена без участі захисника, а ОСОБА_6 на той час вже була затримана не ґрунтується на вимогах КПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 236 КПК України слідчий має право заборонити будь-якій особі залишити місце обшуку до його закінчення, а у разі наявності підстав вважати, що особи, які перебувають у житлі під час обшуку переховують предмети, які мають значення для кримінального провадження за рішенням слідчого може бути проведено обшук таких осіб (ч.5 ст. 236 КПК України). При цьому законодавець не пов`язує вказані рішення слідчого з виникненням у осіб статусу затриманої особи, таким чином 01.10.2014 року під час обшуку права ОСОБА_6 на захист порушено не було.
Сторона захист посилається на ті обставини, що слідчим судією було допущено описку при ухваленні рішення про обшук, а саме замість квартири « АДРЕСА_4 » вказано квартиру «67», при цьому зауважує, що вказана помилка була виправлена. Вказані обставини свідчать про відповідність дій сторони обвинувачення у ході обшуку вимогам КПК України.

- протокол ідентифікації (помітки) грошових коштів від 16.09.2014 року, згідно якого грошові кошти у сумі 280 гривень, номіналом 200, 50, 20, 10 гривень ідентифіковані;

- протокол про результати проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 17.09.2014 року;

- протокол ідентифікації (помітки) грошових коштів від 01.10.2014 року, згідно якого грошові кошти у сумі 280 гривень, номіналом 200, 50, 20, 10 гривень ідентифіковані;

- протокол про результати проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 01.10.2014 року;

- протокол про результати аудіо-, відео контролю за особою від 29.10.2014 року, згідно якого проведено негласну слідчу (розшукову дію) 16.09.2014 року, 01.10.2014 року відносно ОСОБА_6 ;

- відтвореним у судовому засіданні відеозаписом, який знаходиться на CD-R диску та флеш накопичувачу, який, з урахуванням раніше досліджених доказів, свідчить про те, що обвинувачена виготовляє на кухні наркотичний засіб; повідомляє що їй необхідно виготовити більше наркотичного засобу для надання іншим особам для вживання, передає залегендованій особі на ім`я ОСОБА_18 презерватив на шприц з наркотичним засобом та отримає від нього гроші;

Посилання сторони захисту на ті обставини, що результати НСРД не можуть бути використані прокурором для доведеності вини обвинуваченої на підставі ч. 12 ст. 290 КПК України, також не базується на вимогах КПК України.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст. 290 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, якщо прокурор має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді, в свою чергу відповідно до п.14 ч.3 ст. 42 КПК України підозрюваний має право вимагати відкриття матеріалів, згідно ст. 290 КПК України.
Посилання захисника на ті обставини, що ознайомлення ОСОБА_6 з матеріалами провадження відбувалося 40 хвилин, а тривалість відеоряду НСРД складає 63 хвилини не може свідчити, що стороною обвинувачення не надано доступ ОСОБА_6 до матеріалів НСРД в порядку ст. 290 КПК України. Суд вважає, що ОСОБА_6 використала своє право на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування протягом 40 хвилин та відомостей що її права було обмежено стороною захисту не надано.
- протокол огляду предмету від 20.11.2014 року, згідно якого був оглянутий опечатаний полімерний пакет у якому знаходиться мобільний телефон «Нокия 1200», акумуляторна батарея, сім-картка оператора мобільного зв`язку «Лайф». Також був оглянутий пакет експертної служби №1849638 на якому нанесений надпис: 01.10.2014 року в ході проведення обшуку ОСОБА_6 були виявлені та вилучені грошові кошти в сумі 80 гривень, купюрами номіналом 50, 20, 10 гривень;

- постанова про визнання та доручення речових доказів до матеріалів кримінального провадження від 20.11.2014 року, згідно якої до матеріалів кримінального провадження долучений мобільний телефон «Нокия 1200» ІМЕІ НОМЕР_2 та грошові кошти у розмірі 80 гривень, купюрами номіналом 50, 20, 10 гривень;

- акт амбулаторної наркологічної експертизи №20 від 11.11.2014 року, згідно якого ОСОБА_6 страждає наркоманією. Потребує примусового лікування від наркоманії;

- характеризуючий матеріал на ОСОБА_6 , а саме: вимога №31/21-6166 від 02.10.2014 року, згідно з якою ОСОБА_19 вважається не судимою на підставі ст. 89 КК України, страждає опійної наркоманією, позитивно характеризується за місцем реєстрації, має малолітню дитину ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Надаючи оцінку матеріалам, які характеризують ОСОБА_6 суд вважає необхідним зазначити, що остання вважається не судимою, проте як обставини характеризуючи особу необхідно прийняти до уваги, що вона 14.12.2000 року визнавалося винною у скоєні злочинів передбачених ч.2 ст. 141 та ч.2 ст. 196 -1 КК України (1960), а 02.02.2010 року визнавалося винною у скоєні злочинів, передбачених ч.1 та ч.2 ст. 309 КК України.
Під час судових дебатів сторона захисту наполягала на тому, що вина ОСОБА_6 у скоєні інкримінованих їй злочинів не доведена в зв`язку з тим, що докази на які посилається сторона обвинувачення є недопустимими та в ході досудового розслідування відбувалося підбурювання зі сторони обвинувачення у скоєні ОСОБА_6 злочину.

Доводи сторони обвинувачення щодо недопустимості доказів ґрунтуються на тому, що стороною обвинувачення не надано до суду: ухвала слідчого судді в порядку ст. 257 КПК України, постанови прокурора про проведення негласних слідчих дій, доручення слідчого ОСОБА_21 про проведення негласних слідчих дій, рішення слідчого судді на підставі якого було проведений аудіо- та відео контроль за особою; постанова слідчого про визнання носія інформації речовим доказом за провадженням; результати НСРД не відкриті стороні захисту; джерело отримання коштів, які вручалися закупнику для проведення оперативної закупки (первинні бухгалтерські документи), згоди власника на огляд транспортного засобу, згода особи на її огляд, рішення про доручення слідчого про залучення ОСОБА_7 до проведення НСРД; добровільної згоди ОСОБА_7 на участь у НСРД, а також постанови про проведення оперативних закупок - не можуть свідчити про недопустимість доказів з наступних підстав.

Відповідно до п. 15 ч.1 ст. 7 та ст. 22 КПК України сторони повинні самостійно обстоювати свою правову позицію.

Відповідно до ч.1 ст. 358 КПК України долучені до матеріалів кримінального провадження документи, якщо в них викладені чи посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження, повинні бути оголошені в судовому засіданні за ініціативою суду або за клопотанням учасників судового провадження.
Таким чином суд вважає, що сторона захисту не скористалася правом вимагати від сторони обвинувачення оголошення доказів, які є в розпорядженні прокурора, а саме: ухвали слідчого судді в порядку ст. 257 КПК України, постанови прокурора про проведення негласних слідчих дій, доручення слідчого ОСОБА_21 про проведення негласних слідчих дій, рішення слідчого судді на підставі якого було проведений аудіо- та відео контроль за особою; постанови слідчого про визнання носія інформації речовим доказом за провадженням; первинних бухгалтерських документів щодо джерела отримання коштів, які вручалися закупнику для проведення оперативної закупки та твердження щодо їх відсутності не ґрунтується на нормах КПК України. При цьому суд вважає необхідним зазначити, що під час дослідження доказів сторона захисту вимагала від прокурора оголошення в судовому засіданні інших доказів, які знаходилися в розпорядженні сторони обвинувачення.

Крім того, суд зазначає що в ході дослідження вказаних доказів сторона захисту не вказувала на їх недопустимість та не порушувала питання в порядку ч.2 ст. 89 КПК України.
Таким чином, не вказуючи на недопустимість доказів під час їх дослідження та не вимагаючи від сторони обвинувачення оголошення інших доказів, сторона захисту намагалася створити штучну ситуацію, коли прокурор не буде в змозі надати вказані докази суду після закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами, таким чином недобросовісно використовувала права, які надані стороні.
На підставі вищевикладеного суд не має підстав стверджувати, що рішення слідчого та слідчих суддів, на які посилається сторона захисту не ухвалювалися на досудовому розслідуванні так як вказані обставини не доведено стороною захисту. Крім цього суд з метою економії процесуального часу не дає оцінку необхідності ухвалення таких рішень, в тому числі таких як ухвали слідчого судді в порядку ст. 257 КПК України з урахуванням того, що всі дії було виконано в рамках одного провадження; визнання носія інформації речовим доказом за провадженням з урахуванням того, що властивості речового доказу за провадженням виникають у речі чи предмета незалежно від визнання його речовим доказом.
Посилання сторони захисту, що досудове розслідування проводилося до внесення відомостей в ЄРДР, тобто в порушення вимог ч.3 ст. 214 КПК України, не відповідає дійсності.

Так, всі процесуальні дії відбувалися в рамках кримінального провадження № 0005385, яке внесено до ЄРДР 20.08.2013 року, ті обставини, що в процесі досудового розслідування були встановлені відомості про скоєння ОСОБА_6 злочину та внесення відомості з цього приводу до ЄРДР 02.10.2014 року не можуть свідчити про порушення вимог ч.3 ст. 214 КПК України.

Даючи оцінку посиланням сторони захисту на ті обставини, що у сторони обвинувачення не було в наявності достатніх підстав вважати, що готується вчинення або вчиняється тяжкий або особливо тяжкий злочин (ст. 271 КПК України), в зв`язку з чим не було підстав для контролю за вчинення злочину суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Суд вважає, що сторона обвинувачення мала об`єктивні свідчення, що підтверджують вчинення обвинуваченою конкретних кроків на вчинення злочину. Вказане підтверджується, в тому числі, і результатами контролю за вчиненням злочину, в результаті якого ОСОБА_6 було викрито у скоєні злочинів.

Згідно правової позиції ЄСПЛ випливає, що відповідно до рішення по справі «Баннікова проти Росії» (пар. 39) ЄСПЛ констатує (з посиланням на справу «Тексейра де Кастру проти Португали») про відсутність у сторони обвинувачення підстав підозрювати заявника у скоєні злочину на підставі того, що заявник раніше не судимий та у відношенні нього не велося ніякого слідства; наркотичні засоби не зберігалися у нього вдома; під час арешту не мав більший обсяг наркотиків, чим запросили співробітники поліції (в нашому випадку ОСОБА_7 ). На підставі вищевикладеного ЄСПД робить висновок про відсутність доказів, які підтверджують аргументи властей Португалії про схильність заявника до скоєння злочину.

В даному випадку сторона обвинувачення довела, що ОСОБА_6 раніше визнавалася винною у вчинені злочинів, в тому числі, за скоєння злочинів в сфері незаконного обігу наркотичних засобів; наркотичні засоби виготовлялися за місцем її мешкання; під час демонстрації відеозапису було встановлено, що ОСОБА_6 повідомляє присутніх, що їй необхідно виготовити ще наркотичні засоби для інших осіб. Таким чином надані стороною обвинувачення докази свідчать про схильність ОСОБА_6 до скоєння злочину та наявність у сторони обвинувачення об`єктивних відомостей, що підтверджують вчинення обвинуваченою конкретних кроків на вчинення злочину.

Виходячи з вимог процесуальної економії суд вважає, що надана оцінка основним запереченням сторони захисту щодо недопустимості доказів та не доведеності вини ОСОБА_6 у скоєні злочину.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_6 за ч.2 ст. 307 КК України за ознаками незаконне виготовлення, зберігання з метою збуту, незаконний збут наркотичних засобів, вчинений повторно.

Відповідно до ст. 66 КК України, суд не встановлює обставин, які пом`якшують покарання.

Відповідно до ст. 67 КК України, суд не встановлює обставин, які обтяжують покарання.

При визначені виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу винної, а саме те що вона вважається раніше не судимої в порядку ст. 89 КК України, наявність малолітньої дитини, її вік 40 років та соціальне положення не працює, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також відсутність обставин, що що пом`якшують покарання та обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що в даному випадку необхідно призначити покарання, яке передбачено ч.2 ст. 307 КК України у вигляді позбавлення волі. При цьому суд не знаходить підстав для застосування вимог ст. 69 та 75 КК України.

Суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої ОСОБА_6 на користь держави 2114,32 гривень вартість проведених по справі експертиз.

Вирішуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження запобіжних заходів, суд виходить з того, що після визнання ОСОБА_6 винною не відпали ризики запобігання спробам переховуватися від органів суду.

Підставою застосування запобіжного заходу є визнання винним ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбачено ч.2 ст. 307 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів суду вказаний ризик підтверджується призначенням покарання у вигляді позбавлення волі.

Суд визначає долю речових доказів, відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту затримання, тобто з 01.10.2014 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважати продовженим до набрання чинності вироку суду.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати у сумі 2114,32 гривень вартість проведених по справі експертиз.

Речові докази наркотичні засобі знищити, мобільний телефон «Нокия 1200» ІМЕІ НОМЕР_2 з сім-карткою мобільного оператора «Лайф» повернути власнику, грошові кошти в сумі 80 гривень повернути в спеціальний фонд Державного бюджету України, запланованого на утримання органів внутрішніх справ, за видатками спеціального призначення.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1