АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/1650/14-к Номер провадження 11-кп/786/255/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст. 185 КК України - Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:
Головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000341, за апеляційною скаргою прокурора Лубенської міжрайонної прокуратури на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 січня 2015 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 06.04.2009 року Броварським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, 15.11.2010 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, 27.08.2013 року згідно ухвали Коростенським міськрайонним судом Житомирської області від 16.08.2013 року звільнений умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України на невідбуту частину покарання строком 10 місяців 20 днів,

якого визнано не винуватим та виправдано за ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
до Апеляційного суду Полтавської області звернувся прокурор з апеляційною скаргою на вказаний вирок, у якій просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок яким визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання даного покарання та невідбутого покарання за вироком Броварського міського суду Київської області від 6.04.2008 року остаточно призначити покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 з урахуванням уточненої суми 10136 грн. матеріальної та 5000 моральної шкоди в повному обсязі стягнути її з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі прокурор просив допитати в судовому засіданні в якості свідка працівників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про обставини видачі 23.03.2014 року ОСОБА_8 золотих прикрас; задовольнити клопотання потерпілої ОСОБА_9 про залучення та дослідження в судовому засіданні трьох листів обвинуваченого ОСОБА_8 адресованих свідку ОСОБА_13 від 19 та 20 серпня 2014 р. Після оголошення цих листів дати їм належну оцінку правову оцінку щодо впливу шляхом вмовлянь та обману обвинуваченого ОСОБА_8 на свідка ОСОБА_13 з метою зміни на його користь раніше даних свідком ОСОБА_13 суду показів.

Також просив дослідити у судовому засіданні протокол проведення слідчого експерименту з фото таблицею від 26.03.2014 року ( т. 1 а.с. 94-98) з участю підозрюваного ОСОБА_8 , який доводить безпосередню участь ОСОБА_8 у скоєнні злочинів, та надати його змісту належну правову оцінку; дослідити в судовому засіданні та надати належну правову оцінку показам свідка ОСОБА_13 , які вона під присягою давала 19.11.2014 р. та 21.01.2015 р., а також неправдиві покази обвинуваченого ОСОБА_8 , дані ним у вищезазначені дні в суді, який з метою ухилення від справедливої відповідальності за вчинення злочинів постійно змінював їх в залежності від того, як діяв його тиск на свідка ОСОБА_13 і як свідок змінювала свої покази дані слідчому та суду про її непричетність до крадіжок та неправдиві покази про вчинення нею двох крадіжок у своєї матері ОСОБА_9 ; взяти до уваги письмові докази які надав прокурор у судовому засіданні в суді першої інстанції, які були оголошені але не досліджені в судовому засіданні і беззаперечно доводять вину обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні ним таємного викрадення шляхом проникнення у житло золотих та срібних прикрас, а також грошей в сумі 800 грн. у ОСОБА_9 .

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор вказує, що суд не взяв до уваги наступне.

При розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_8 15.08.2014 р. обвинувачений вину визнав частково та показав за яких обставин він 17.03.2014 р. вчинив викрадення майна потерпілої ОСОБА_9 . На підставі наданих та перевірених доказів суд першої інстанції 15.08.2014 р. постановив вирок за яким визнав винуватим ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочині та призначив покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі. Не погоджуючись з таким покаранням, ОСОБА_8 подав на вирок апеляцію у якій прохав пом`якшити покарання застосувавши ст. 69 КК України. Ухвалою колегії суддів апеляційного суду від 30.10.2014 року вирок місцевого суду було скасовано на підставі п. 4 ч. 2 ст. 412, ст. 415 КПК України з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Оскаржуваним вироком від 23.01.2015 р. суд безпідставно та невмотивовано визнав ОСОБА_8 невинним та виправдав його за ч. 3 ст. 185 КК України.

Виправдовуючи ОСОБА_8 та визнаючи його невинним місцевий суд взяв до уваги лише суперечливі неправдиві показання, дані в судовому засіданні 21.01.2015 р. обвинуваченим та його співмешканки свідка ОСОБА_13 , яка є заінтересованою особою у справі на боці ОСОБА_8 , про те, що крадіжки майна потерпілої були вчинені ОСОБА_13 .

ОСОБА_8 змінив свої визнавальні показання про обставини вчинення ним крадіжок у потерпілої ОСОБА_9 , які давав на досудовому розслідуванні та попередніх судових засіданнях, та показав, що злочинів він не вчиняв.

Свідок ОСОБА_13 зацікавлена особа у справі на боці ОСОБА_8 , маючи на меті допомогти ОСОБА_8 уникнути кримінальної відповідальності за вчинені злочини, двічі змінювала показання у судових засіданнях.

У зв`язку із зміною показань обвинуваченим та свідком стороною обвинувачення було заявлено клопотання про допит в суді працівників міліції про обставини затримання підозрюваного ОСОБА_14 25.03.2014 року та добровільної видачі ним золотих прикрас. Крім того, потерпілою було заявлено клопотання про приєднання до матеріалів справи та дослідження в судовому засіданні трьох листів обвинуваченого адресованих свідку ОСОБА_13 в яких він просив її повідомити неправдиву інформацію щодо обставин вчинення злочину. У задоволенні цих клопотань судом відмовлено безпідставно.

Вважає твердження суду про те, що інших доказів причетності ОСОБА_8 до вчинення крадіжок сторона обвинувачення не надала такими, що не відповідають фактичним обставинам та матеріалам кримінального провадження.

Вказує на те, що суд безпідставно не взяв до уваги надані прокурором письмові докази вини ОСОБА_14 та нічим не мотивував таке рішення. Зокрема, судом не взято до уваги: протокол огляду місця пригоди з фото таблицею ( Т. 1 а.с. 63-66); висновок дактилоскопічної експертизи № 72 від 21.03.2014 р. ( т. 1 а.с. 113-122); довідку з ломбарду «Скарбниця» ( т. 1 а.с. 69); протокол затримання підозрюваного ОСОБА_8 від 25.03.2014 р.. ( т.1 а.с. 71-74); протокол огляду з фототаблицею від 25.03.2014 р. золотих прикрас добровільно виданих ОСОБА_14 ( т. 1 а.с. 75-77); протокол огляду з фототаблицею від 7.04.2014 р. речового доказу ( т. 1 а.с. 78-81); висновок товарознавчої експертизи від 8.04.2014 р. ( ч. 1 а.с. 136-137).

Крім тогою, судом в порушення ст. 358 КПК України не оголосив та не дослідив у судовому засіданні протокол проведення слідчого експерименту з фото таблицею від 26.03.2014 р. ( т. 1 а.с. 94-98), що засвідчує факт причетності обвинуваченого до вчинення злочинів. Суд також не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_15 в присутності якого, як понятого, ОСОБА_8 повідомляв слідчому що викрав прикраси у своїх родичів.

Судом не взяті до уваги і матеріали, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_14 , який має дві незаняті та непогашені судимості, нові злочини скоїв в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 січня 2015 року ОСОБА_8 за ст. 185 ч. 3 КК України визнано невинним та виправдано.

За вироком суду органами досудового слідства ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він 11.03.2014 року близько 10 год.50 хв., з метою вчинення крадіжки чужого майна прибув до будинку АДРЕСА_1 , належної потерпілій ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадання чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, під час спостереження за даною квартирою виявив, що її власники вийшли з будинку та залишили подвір`я. Скориставшись тим, що власника господарства поряд немає і за ним ніхто не спостерігає, ОСОБА_8 через вхідні двері проник до квартири, зайшов до однієї з кімнат, де таємно викрав з барсетки дві золоті сережки загальною вагою 9,57 гр., загальною вартістю 4306 грн., належних ОСОБА_9 та разом із викраденим залишив місце вчинення злочину і в подальшому розпорядився за власним розсудом, продавши їх.

Крім цього, 17.03.2014 року близько 09 год. 40 хв. ОСОБА_8 з метою заволодіння чужим майном прибув до квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_9 , де шляхом видавлювання дверей проник всередину квартири, звідкіля таємно викрав належні ОСОБА_9 з барсетки золоті і срібні вироби та грошові кошти в сумі 800 грн., спричинивши збитки на загальну суму 10736 грн., якими він розпорядився на власний розсуд.

Виправдовуючи ОСОБА_8 , суд у вироку вказав наступне.

Суд вважає, що в ході судового розгляду справи не знайшло свого підтвердження, що саме обвинуваченим ОСОБА_8 було вчинено 11.03.2014 року та 17.03.2014 року кримінальне правопорушення, передбачене ст.185 ч.3 КК України .

Так, свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає в цивільному шлюбі з ОСОБА_8 мають спільну дитину. У неї та ОСОБА_8 між її батьками склались неприязні відносини. Свідок показала, що саме вона 11 та 17 березня 2014 року вчиняла крадіжку грошей та ювелірних виробів, належних її батькам. Стверджувала, що ОСОБА_8 не причетний до скоєння даних крадіжок.

Даючи показання свідок детально розповіла про обставини викрадення речей.

ОСОБА_13 стверджувала, що на досудовому слідстві оговорювала ОСОБА_8 , бо її мати вчиняла на неї психологічний тиск, при цьому погрожувала, що купе у медпрацівників довідку, що вона, ОСОБА_16 , є психічно хворою людиною і забере у неї дитину. В даний час в судовому засіданні вона говоре правду.

Потерпіла ОСОБА_9 та свідки ОСОБА_17 і ОСОБА_18 в судовому засіданні показали, що 18.03.2014 року виявили крадіжку виробів із золота та срібла та грошей в сумі - 800 грн., які зберігалися у барсетці, що знаходилася у спальній кімнаті.

Цього ж числа ОСОБА_9 звернулася до правоохоронних органів із заявою про вчинення крадіжки, в якій зазначила, що підозрює у вчиненні злочину ОСОБА_8 та ОСОБА_13 .

Згідно протоколу прийняття про вчинення кримінального правопорушення від 18.03.2014 року вбачається, що у вчиненні крадіжки потерпіла ОСОБА_9 підозрює ОСОБА_8 та ОСОБА_13 (а.с.62).

Відповідно до частин першої та третьої статті 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, в діяннях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Врахувавши вищезазначені покази потерпілої, свідків та вказані норми кримінально-процесуального законодавства, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_8 не вчиняв крадіжки 11.03.2014 року та 17.03.2014 року чужого майна з помешкання, розташованого за адресою АДРЕСА_1 . Вищезазначені крадіжки були вчинені ОСОБА_13 .

Суд зазначено, що інших доказів причетності ОСОБА_8 до вчинення вищезазначених крадіжок, сторона обвинувачення не надала, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Також у задоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 до ОСОБА_8 було відмовлено.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора, яка апеляційну скаргу підтримала частково та просила суд скасувати вирок і призначити новий розгулу у суді першої інстанції з підстав невідповідності вироку вимогам ст. 374 КПК України, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити вирок місцевого суду в силі, перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду знаходить, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення на підставі наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою, у мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення;

мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд;

Суд першої інстанції вказаних вимог у повному обсязі не дотримався.

Як вбачається з вироку, суд виклав зміст обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України та зазначив показання обвинуваченого, потерпілої та свідків. Висновок суду про те, що ОСОБА_8 не вчиняв інкримінованого йому злочину ґрунтується лише на показаннях потерпілої та свідків. При цьому, у вироку відсутня оцінка інших доказів, які містяться в матеріалах кримінального провадження, зокрема: протоколу огляду місця пригоди, висновку дактилоскопічної експертизи, довідки з ломбарду «Скарбниця», протоколу огляду з фото таблицею від 25.03.2014 року, протоколу огляду із фото таблицею від 07.04.2014 року, висновку товарознавчої експертизи, протоколу затримання ОСОБА_8 , протоколу слідчого експерименту з фото таблицею від 26.03.2014 року. Судом не дано оцінку наведеним доказам та не зазначені мотиви з яких він відкидає докази обвинувачення, що є обов`язковим у разі ухвалення виправдувального вироку ( згідно статті 374 КПК України), про що цілком слушно заявляє у своїй апеляційній скарзі прокурор.

Такі порушення колегія суддів вважає істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до статті 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Згідно статті 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Враховуючи , що апеляційний суд позбавлений можливості перевірити правильність ухваленого рішення місцевим судом, зокрема, і щодо оцінки усіх доказів по кримінальному провадженню, оскільки у вироку взагалі відсутня оцінка доказів сторони обвинувачення, а також, враховуючи, що ці обставини не є такими, що порушують права обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, про необхідність задоволення апеляційної скарги прокурора в частині скасування судового рішення, в зв`язку з чим необхідно призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 412 КПК України колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області,

У Х В А Л И Л А :
апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 січня 2015 року щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4