Суворовський районний суд міста Одеси
Провадження № 1-кп/523/81/16
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
19.01.2016 року м. Одеса
ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працевлаштованого, не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
ОСОБА_15 пред`явлено обвинувачення в тому, що близько 18 години 55 хвилин 24 листопада 2013 року, в темний час доби, керуючи із швидкістю до 30 км/год технічно справним трамваєм марки «Т-3», б.н. НОМЕР_1 , в м. Одесі по вул. Миколаївська дорога, навпроти будинку №234, з боку провулка Векслера в напрямку вул. Лиманної, в порушення правил безпеки дорожнього руху, передбачених пунктами 2.3.«б», 12.1., 12.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДД), проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, при відсутності перешкод технічного або іншого характеру, чим допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які стояли спиною до трамваю на трамвайній колії за ходом руху трамвая, керованого ОСОБА_15 . Наслідком даної дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) стало отримання кожним із потерпілих тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Обвинувачений свою вину у зазначених діях не визнав та показав про технічну неможливість уникнути наїзду на пішоходів внаслідок поганих умов видимості та їх раптової появи на шляху руху керованого ним трамваю, обґрунтовуючи це наступним.
Близько 19 години в день вищезазначеної події він керував трамваєм від зупинки «М`ясопереробний завод» в напрямку центральної частини міста. Умовами освітлення були: темний час доби; місцями незначний туман; часткове увімкнення вуличного освітлення лише по єдиній лінії, з протилежної, тобто дальньої від трамвайних рейок, частини вул. Миколаївська дорога; освітлення рейок фарами від зустрічного потоку автомобільного транспорту, що рухався по розташованій праворуч проїзній частині; світло від світлофорного об`єкту та світло від безпосередньо увімкнених передніх фар трамваю, що у сукупності дозволяло ОСОБА_15 бачити дорогу не більше, ніж як на 40 метрів попереду від кабіни водія. Наявна у обвинуваченого далекозорість не заважала обвинуваченому керувати трамваєм, оскільки ОСОБА_15 був у окулярах, оптична характеристика яких доводила рівень його зору до 100 відсотків.
Перед під`їздом до розташованого на відстані від 15 до 30 метрів від місця пригоди регульованого світлофорним об`єктом пішохідного переходу, вагон рухався із швидкістю, що не перевищувала 30 км/год. Світлофорний об`єкт горів зеленим дозвільним кольором. У зв`язку із перебуванням праворуч від трамвайної колії групи людей ОСОБА_15 почав подавати безперервні попереджувальні звукові сигнали та продовжив рух вагону. В цьому ж місці також відбувся і роз`їзд із трамваєм зустрічного напрямку руху, за яким, на відстані 15-20 метрів від керованого обвинуваченим вагону, зліва направо, в напрямку його трамвайної колії несподівано стали виходити люди. Першим з цих осіб був чоловік, який вже перебував у міжрейковому просторі, на відстані 0,5 метра від лівої рейки, та продовжував швидким кроком пересікати трамвайну колію, у зв`язку із чим ОСОБА_16 застосував екстрене гальмування. Цей чоловік на якусь мить зупинився, махнув рукою комусь із осіб, що перебували позаду, запрошуючи слідувати за ним, ймовірно з наміром зупинити маршрутне таксі, після чого відбувся наїзд, перешкодити якому ОСОБА_16 не мав жодної можливості.
Як вбачається з подальших показань обвинуваченого після остаточної зупинки трамваю він крикнув пасажирам про необхідність виклику швидкої, а сам негайно вибіг із вагону та побачив лежачу на землі дитину з травмованим нижніми кінцівками. Ременем та іншим приладдям він зупинив кровотечу кінцівок, після чого доповів диспетчеру про подію.
Дослідивши докази в провадженні суд дійшов висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_15 злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, при викладених у обвинуваченні обставинах.
В основу пред`явленого ОСОБА_15 обвинувачення органом досудового розслідування покладено показання потерпілого ОСОБА_6 , законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , протоколи оглядів місця пригоди, транспортного засобу, медичного огляду водія, шляховий лист, протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_15 , висновки судово-медичних, транспортно -трасологічної та автотехнічних експертиз.
Потерпілий ОСОБА_6 28 січня 2015 року в судовому засіданні показав, що у вечірній час 24 листопада 2013 року він, з дружиною та сином від автосалону «Оскар» перейшли на світлофорному об`єкті проїзну частину вул. Миколаївська дорога та стали очікувати прибуття маршрутного таксі в напрямку ж/м «Котовський». Він особисто стояв поміж рейок на трамвайній колії, по якій здійснюється рух вагонів в напрямку до центра міста, спиною до сторони, з якої була можливою поява кабіни трамваю. Син стояв перед ним обома ногами на поверхні землі, прижатий спиною до нього, і при цьому він притримував дитину за капюшон куртки. Дружина перебувала лівіше та попереду від них, на відстані близько 40 см. Будь-яких інших осіб поруч не було.
Потерпілий категорично заперечив переміщення будь-кого із зазначених осіб на трамвайному полотні. Після проїзду трамваю в зустрічному напрямку потерпілий озирнувся назад та, впевнившись у відсутності трамваю на рейках, де вони фактично перебували, продовжив нерухомо стояти на цьому ж місці протягом наступних 5 хвилин. Несподівано дружина голосно вигукнула його ім`я, на що він повернувся в лівий бік та моментально відчув удар, від якого втратив свідомість. Коли прийшов до тями, то зрозумів, що знаходиться під середньою частиною днища вагону, звідки він вибрався завдяки сторонній допомозі.
Щодо власного стану перед ДТП потерпілий показав, що вжив близько одного літра пива, проте відчував себе нормально. ОСОБА_6 також показав, що будучи обізнаним із встановленою ПДД забороною перебування пішоходів на трамвайній колії, а також із відсутністю в даному місці зупинки автомобільного транспорту загально громадського користування, він розраховував, що водій трамваю заздалегідь побачить людей в умовах освітлення вуличним ліхтарем, що розташовувався біля світлофору, на відстані 15 метрів від них. Звуковий сигнал або світло фар трамваю, який наблизився із-за спини, потерпілий не почув, востаннє він озирнувся назад приблизно за одну хвилину до наїзду.
Після отримання судом 21 травня 2015 року показань свідка ОСОБА_17 потерпілий ОСОБА_6 змінив власні показання в частині місця перебування в момент наїзду на нього трамвайного вагону та зазначив, що опора із світлофорним об`єктом були розташовані перед ним.
Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 в суді показала, що 24 листопада 2013 року вона разом з чоловіком та сином поверталася від гостей додому, алкогольні напої не вживала. Вони перейшли вул. Миколаївська дорога навпроти автосалону «Оскар» та залишилися очікувати маршрутне таксі на трамвайній колії, на відстані 3-5 метрів від стовпа із світлофором. Із спливом 10 хвилин очікування мимо них, в протилежному від центра міста напрямку проїхав трамвай, який вона візуально супроводила до його остаточного зникнення з поля зору.
Від цієї події пройшло ще не менше 5 хвилин, протягом яких вони стояли на місці, періодично озиралися назад, але трамвай не бачили. Чоловік стояв ближче до проїзної частини, попереду нього стояла дитина, а вона перебувала лівіше від них, на відстані, що не перевищувала одного кроку. Несподівано вона почула звуковий сигнал та майже впритул побачила сферу кабіни трамваю, не яскраве світло його фар, на що лише встигла щось вигукнути чоловікові.
Наступний момент ОСОБА_8 не пам`ятає, а коли опритомніла, то побачила, що перебуває на землі з лівої сторони від вагону, де на відстані півметра від неї також лежав її син, у якого виникли якісь проблеми з ногами. Від побаченого вона перебувала в шоковому стані. Підбіг їх знайомий, інші люди, хтось став зупиняти кровотечу з кінцівок дитини. Біля колеса трамваю вона побачила черевик чоловіка, якому в подальшому допомогли вибратися з-під вагону. Через незначний проміжок часу на місце ДТП також прибули машини швидкої допомоги.
Будь-яких свідків в даному кримінальному провадженні стороною обвинувачення встановлено не було.
О 21 годині 21 хвилину цієї ж доби користувач сайту «Милка 87» залишив повідомлення такого змісту: «Я развею ваши мифы про водителя трамвая. Это был мужчина и между прочим никогда не нарушающий ПДД. А еще скажу вам: 18 тонн остановить на мокрой рельсе очень тяжело. Если бы он намерено ехал на скорости, ребенка и папу перемололо бы!!! Вы думаете водителю легко? У него шок не меньше! Не судите, вас там не было! Не судите и судимы не будете! На словах все крутые, а вы не знаете настоящего!!!».
О 21 годині 30 хвилин цієї ж доби користувач сайту «Милка 87» двічі залишив інше повідомлення буквального змісту: «Ребята, они в темное время суток переходили трамвайное полотно, когда они увидели маршрутку, стали бежать, трамвай был уже совсем близко, а они выскочили из-за опоры, их видно не было!!! Поэтому сигнал водитель подал в последний момент. Свидетель этого ДТП».
Враховуючи незначний проміжок часу, що сплинув від моменту ДТП, а також від часу з`явлення повідомлення про подію в мережі Інтернет та надходженням коментаря від вищезазначеного користувача слід об`єктивно визнати, що користувач « ОСОБА_18 » є фізичною особою, яка відразу заявила громадськості, що їй відомі обставини, що підлягають доказуванню під час цього кримінального провадження. Незважаючи на популярність та широку відомість Інтернет-сайту «Думская» сторона обвинувачення, з незрозумілих причин, не встановила зазначену фізичну особу та не допитала її в якості свідка, неупередженість якого не викликає у суду жодного сумніву.
Лише 17 березня 2015 року стороною захисту було встановлено, після чого судом допитано в якості свідка ОСОБА_17 , яка показала, що саме вона є особою, яка на Інтернет-сайті «Думская» користується іменем « ОСОБА_18 » та була очевидцем даної ДТП.
Про обставини вищезазначеної події свідок показала, що перебувала біля розташованої за трамвайним полотном будівлі, на відстані близько 10 метрів позаду від потерпілих. Поведінка останніх відразу привернула до себе її увагу, оскільки чоловік, тримаючи на руках маленьку дитину, та жінка, поводили себе неадекватно, увесь час переміщувалися між трамвайними коліями, у зв`язку із чим свідок припустила, що вони намагаються зупинити маршрутне таксі. Коли в один із моментів вони перебували між коліями їм подав гучний сигнал попередження один із трамваїв, на що вони відійшли в сторону. Відразу після проїзду цього трамваю потерпілі знову попрямували до трамвайної колії, першим - чоловік з дитиною на лівій руці, за ним жінка.
Інший трамвай виїхав із-за спини свідка. Перед цим чоловік, якого, на думку свідка, водій трамваю не міг бачити із-за розташованних бетонних опор, вийшов з під-цієї опори на рейки, а жінка намагалася висмикнути його за руку, у зв`язку з чим, ще протягом 4-5 секунд чоловік здійснив декілька незначних кроків ліворуч та праворуч, схожих на перетоптування в одному місці. Свідок почула сигнал трамваю, звук різкого гальмування та побачила удар передньою частиною трамваю в чоловіка, після чого вагон проїхав ще пару метрів і зупинився. В яку саме частину тіла чоловіка прийшовся удар трамвая свідок достовірно не пам`ятає.
ОСОБА_17 зрозуміла, що відбулося нещастя, через що їй різко стало зле, її почало трясти і вона відвернулася. В подальшому свідок лише побачила жінку, яка перебувала з одного і того ж з нею боку від трамвайного вагону.
З наданої стороною захисту під час судового розгляду роздруківки інформації із серверу ТОВ «БЕНІШ ДЖІ ПІ ЕС УКРАЇНА» про схему руху трамвайних вагонів 24 листопада 2013 року стосовно часу та місця даної ДТП вбачається, що трамваями, які роз`їхалися безпосередньо перед пригодою є вагон, б.н.3331, та зустрічний йому вагон, б.н.4082.
Відповідно до змісту копій шляхових листів КП «Одесміськелектротранс» серії 1-АРК №021151 та №021628 після 14 години 24 листопада 2013 року водієм вагону, б.н.3331, був Сазонов, а вагону, б.н.4082, Подгорна.
Водій вагону, б.н.4082, ОСОБА_19 за клопотанням сторони захисту була допитана в суді в якості свідка та показала, що у вечірній час дня розглядуваної події вона керувала вищезазначеним трамваєм від зупинки «М`ясопереробний завод» в протилежному від центра міста напрямку. Навпроти автосалону «Оскар» вона побачила, як попереду за ходом руху вагону, між бетонними опорами та коліями перебували чоловік з дитиною на лівій руці та жінка, яка підтримувала чоловіка за руку. На приблизній відстані в десяток метрів від них, за межами колій також перебували ще від 5 до 7 людей, серед яких була і жінка. Свідок припустила, що перші із зазначених осіб очікують маршрутне таксі, і при цьому чоловік якось не твердо стояв на ногах.
Побоюючись можливих негативних наслідків свідок стала подавати звукові сигнали, зменшила швидкість, майже зупинилася, на що чоловік, нетверезою ходою, з дитиною на руках, та жінка спочатку намагалися пройти ліворуч, в бік проїзної частини, але згодом перейшли в протилежний правий бік від керованого нею трамвайного вагону. ОСОБА_19 дочекалася моменту, коли ці особи відійшли на безпечну відстань (близько 1 метру від борту вагону) і при цьому почула, як в салоні з приводу нетверезого стану цього чоловіка стали голосно обурюватися пасажири, у зв`язку із чим, з дуже повільною швидкістю проїхала повз перших осіб, а через дзеркало заднього виду побачила, як вони знову рушили в напрямку міжколійної ділянки.
Ще через 60-80 метрів вона роз`їхалася із зустрічним вагоном, б.н.3331, після чого вже підвищила швидкість руху. В момент роз`їзду останній вагон рухався із безпечною швидкістю 25-30 км/год. Видимість в напрямку руху цього трамваю була в межах 20 метрів, придорожні ліхтарі освітлювали лише дальню частину автомобільної дороги, трамвайне полотно ними не освітлювалося. Здійснивши розворот в ГП «Лузанівка» вона продовжила керування вагону, б.н.4082, та через один вагон вимушена була зупинитися біля місця ДТП.
Будучи особою, що відповідає за безпеку руху в КП «Одесміськелектротранс» вона була присутньою і під час огляду слідчим місця події, в ході якого слідчим виконувалися відповідні заміри, але жодних речових доказів не вилучалося. Свідок була також присутньою і під час проведення 20 червня 2014 року слідчого експерименту. При цьому вона зазначила, що незважаючи на те, що подія відбулася у темний час доби слідчий експеримент проводився у світлу пору доби, при яскравому освітленні. Також ОСОБА_19 показала, що під час проведення вказаної слідчої дії слідчий всіляко намагався заплутати ОСОБА_15 та не вносив до протоколу окремі відомості.
Кондуктор вагону, б.н.4082, ОСОБА_20 в суді показала, що після початку руху від зупинки трамваю, в районі автосалону «Оскар», водій несподівано уповільнила рух та почала подавати звукові сигнали. В салоні пасажири стали обурено вигукувати: «Він ж п`яний!». Після почутого ОСОБА_20 піднялася з місця та подивилася крізь скло вагону й побачила, як з правої сторони від трамвайної колії стояв чоловік, тримав на руках дитину, сильно хитався, а жінка смикала його за руку, після чого вони відійшли ще праворуч від колії.
Показання свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_19 та ОСОБА_22 щодо непередбаченої поведінки потерпілого, безсистемності руху та його неналежної реакції на ситуацію узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи від 11 грудня 2013 року №3858 про те, що в крові ОСОБА_6 25 листопада 2013 року було виявлено етиловий спирт в концентрації 0,91 ‰.
Свідок ОСОБА_23 в суді показала, що в момент ДТП сиділа на місці кондуктора в салоні вагону, б.н.3331, яким керував ОСОБА_15 . В районі зупинки «М`ясопереробний завод» водій трамваю здійснив різке гальмування, з одночасною подачею звукового сигналу, а через декілька секунд стався удар. Першим вискочив із вагону ОСОБА_15 , згодом вийшла і свідок та побачила, як біля бетонного стовпу сиділа жінка та запитувала, де її дитина. Згодом ОСОБА_23 побачила, як під першим візком трамваю перебувала дитина з відрізаними ногами, після чого свідок побігла до проїзної частини, де стала зупиняти автомобілі.
Свідки ОСОБА_23 та ОСОБА_22 , кожна окремо, показали, що безпосередньо перед настанням розглядуваної в суді події не звертали увагу на факт зустрічного роз`їзду трамвайних вагонів, б.н.3331, б.н.4082, кондукторами яких вони відповідно були.
З вищезазначеної роздруківки ТОВ «БЕНІШ ДЖІ ПІ ЕС УКРАЇНА» також вбачається, що повна зупинка вагону, б.н.3331, відбулася в 18 годині 51 хвилину 24 листопада 2013 року, проте о 18 годині 51 хвилину 52 секунди цей трамвай ще рухався зі швидкістю 37 км/год. Таким чином ДТП за участю цього трамваю, що призвела до його повної зупинки, могла відбутися в проміжок часу з 18 години 51 хвилину 52 секунди до 18 години 51 хвилину 59 секунд.
В свою чергу зустрічний вагон, б.н.4082, о 18 годині 50 хвилин 58 секунд перебував за трамвайною зупинкою, тобто за декілька метрів до місця події, де з показань ОСОБА_19 вона і побачила на трамвайному полотні ОСОБА_24 та ОСОБА_6 з малолітнім ОСОБА_7 .
Тобто час роз`їзду обох трамваїв в районі ДТП згідно об`єктивних навігаційних даних не перевищував 1 хвилини, а тому протилежні показання подружжя ОСОБА_25 про їх нерухоме очікування маршрутного таксі на трамвайному полотні протягом 5 хвилин з технічної точки зору є неспроможними.
Таким чином, сукупність змісту показань свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_23 , а також даних роздруківки ТОВ «БЕНІШ ДЖІ ПІ ЕС УКРАЇНА» в цілому узгоджується з показаннями обвинуваченого про раптову появу потерпілих на колії в момент ДТП, неможливість уникнути наїзду на них шляхом застосованого ОСОБА_15 екстреного гальмування, а також спростовують показання подружжя ОСОБА_25 про нібито їх нерухоме перебування в цьому ж місці щонайменше на протязі 5 хвилин від моменту проїзду зустрічного трамваю.
Відповідно до положень ст.ст.91 і 92 КПК України обов`язок доказування обставин, що мають значення для кримінального провадження, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Згідно вимог ст.290 КПК України визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акту, прокурор або слідчий, за його дорученням, зобов`язаний надати доступ стороні захисту до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, в тому числі надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до приміщення або місця, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем держави, і прокурор має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
У відповідності з вимогами ч.1 ст.358 КПК України протоколи слідчих (розшукових) дій та інші долучені до матеріалів кримінального провадження документи, якщо в них викладені чи посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів чи обставин кримінального провадження, повинні бути оголошені в судовому засіданні за ініціативою суду або за клопотанням учасників судового провадження та пред`явлені для ознайомлення учасникам судового провадження.
Відповідно до ч.2 ст.23 КПК України не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в документах, які не були предметами безпосереднього дослідження суду.
Як вбачається із змісту обвинувальних доказів під час досудового розслідування всі слідчі дії проводилися, документи збиралися та проведення експертиз призначалося слідчим ВР ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_26 .
Наявний же в судовій справі витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань дозволяє лише констатувати, що ОСОБА_26 був слідчим, який 25 листопада 2013 року, тобто наступної після ДТП доби, здійснив внесення відомостей про це правопорушення до відповідного реєстру.
Згідно з положеннями ст.39 та ч.1 ст.214 КПК України слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Відповідно до висновку КУ «Одеського обласного наркологічного диспансеру» №002561 о 22 годині 40 хвилин 24 листопада 2013 року у ОСОБА_15 ознак сп`яніння не виявлено.
Як вбачається із протоколу проведеного у темну пору доби, при штучному освітленні, в період з 20 години 35 хвилин до 20 години 50 хвилин 24 листопада 2013 року огляду місця події місцем ДТП є трамвайна колія, розташована по вул. Миколаївська дорога, навпроти автосалону «Оскар». Праворуч за напрямком руху трамвая примикає проїзна частина, за нею споруди міського типу, ліворуч тротуар та споруди міського типу. Обстановка на місці ДТП до початку огляду не змінювалася. Ділянка дороги освітлена світлом вуличних ліхтарів, інші додаткові освітлювальні пристрої не використовувалися.
Під час проведення огляду на місці знаходиться лише трамвайний вагон «Т-3М» № НОМЕР_1 . Інформації про знаходження на місці ДТП постраждалих, слідів контактування вагону з пасажирами або наїзду на них, слідів зіткнення транспортного засобу з навколишніми предметами, а також слідів деформації трамвайного вагону під час огляду не виявлено.
В протоколі зазначено, що на місці події виявлено плями бурого кольору, схожі на кров, але не зазначено їх кількість, форму, розташування тощо. Місце пригоди знаходиться в зоні дії знаків 5.35.1, 5.35.2 додатку 1 до ПДД.
Як зазначено в протоколі під час огляду з місця події слідчим нічого не вилучалося.
Водночас, із доданої до вищезазначеного протоколу схеми вбачається, що трамвайний вагон, плями бурого кольору та черевик, навпаки, були виявлені поза зоною дії дорожнього знаку 5.35.2. При цьому плями бурого кольору виявлені в двох місцях, на рівні передніх коліс трамваю, на відстанях: 0,8 м праворуч від правої рейки та навпроти правого переднього колеса; 0,3 м праворуч від лівого борту вагону та 0,5 м позаду від переднього лівого колеса. Черевик виявлено під вагоном, на відстанях 0,7 м від правої рейки та 10,6 м від знаку 5.35.2 додатку 1 до ПДД та світлофорного об`єкту. Заднє праве колесо трамваю розташоване на відстані 4,5 м від знаку 5.35.2 додатку 1 до ПДД.
Під час судового розгляду за клопотанням сторони захисту до провадження було долучено довідку КП «Одесміськелектротранс» про технічні характеристики трамвайного вагону марки «Т-3» згідно даних заводу-виробника, з якої вбачається, що трамвай:
- на відміну від схеми ДТП має два візка із двох пар коліс в кожному, довжиною 2,6 м (1,9 м між осями + 0,7 м як сума радіусів обох коліс), а тому із схеми неможливо зрозуміти, від яких частин першого та другого візка слідчий вираховував відстані як до розташування обох плям крові, так і розташування трамваю до знаку 5.35.2 додатку 1 до ПДД;
- має довжину вагону між серединними лініями заднього та переднього візка в 6,4 м., а довжину між найбільш віддаленими краями обох візків у 9 м (2,6 м + 6,4 м).
Крім того, під час судового розгляду за клопотанням сторони захисту до провадження також було долучено:
- лист НДІ «Астрономічна обсерваторія» Одеського НУ імені І.І.Мечникова від 16 квітня 2015 року №23, з якого вбачається, що в момент часу 18 година 55 хвилин 24 листопада 2013 року в м. Одесі відповідав нічному часу доби (астрономічні сутінки завершилися о 18 годині 3 хвилини), Місяць на небі відсутній;
- лист КП Електричних мереж зовнішнього освітлення «Одесміськсвітло» від 20 липня 2015 року №01-589, з якого вбачаються обставини часткового пошкодження електромережі буревієм 31 травня 2013 року та не відновлення станом на 24 листопада 2013 року зовнішнього освітлення по лівій стороні вул. Миколаївська дорога, в напрямку руху від провулку Векслера до вул. Лиманна.
Зазначена інформація повністю узгоджується з показаннями обвинуваченого і свідків сторони захисту про темний час доби в момент ДТП та прямо спростовує показання потерпілого ОСОБА_6 , що нібито місце події добре освітлювалося вуличним ліхтарем, який в дійсності так і не було відновлено після буревію.
Крім того, слід дійти висновку, що протокол огляду та додана до нього схема містять в собі невідповідні один одному дані, огляд проведено в темний час доби при недостатньому зовнішньому штучному освітленні, схема має недоліки у вимірюванні місць виявлення предметів, жоден з яких також не було вилучено слідчим у встановленому процесуальним законом порядку.
Водночас, з урахуванням неможливості здійснення повторного огляду місця ДТП, оскільки обстановка в даний час вже змінена, слід визнати, що зазначені на схемі ДТП плями крові були розташовані на максимально можливій відстані в 13 - 13,5 м від знаку 5.35.2 додатку 1 до ПДД, що також прямо спростовує показання подружжя ОСОБА_25 про їх перебування в момент пригоди біля зазначеного знаку із світлофорним об`єктом.
Також, слід звернути увагу, що схема до протоколу, роздруківка ТОВ «БЕНІШ ДЖІ ПІ ЕС УКРАЇНА» та зміст показань усіх вище перелічених допитаних осіб містять прив`язку місця ДТП до будинку АДРЕСА_2 , проте слідчий та прокурор в обвинувальному акті фактично вмінюють ОСОБА_15 вчинення злочину в іншому місці навпроти фактично не існуючого будинку №234 по цій же вулиці.
З протоколу огляду транспортного засобу трамвайного вагону марки «Т-3М», б.н. НОМЕР_1 , вбачається факт проведення даної слідчої дії відразу ж після завершення огляду місця події (в період з 20 години 50 хвилин до 21 години 24 листопада 2013 року). Під час огляду встановлено, що на лівій передній боковій частині виявлено деформацію із нашаруванням бурого кольору, схожим на кров. Інших зовнішніх пошкоджень, слідів та інших речових доказів під час огляду виявлено не було. Будь-які відомості про транспортування трамваю після огляду та про його поміщення в місці, яке унеможливлює доступ до вагону сторонніх осіб в протоколі огляду відсутні.
Разом з тим, як вбачається з висновку судової автотехнічної експертизи №6553 від 14 січня 2014 року з дослідження трамвайного вагону «Т3-М», б.н. НОМЕР_1 , наступної після ДТП доби, на території трамвайного депо №1 судовим експертом ВАТД ЛІТВД ОНДІСЕ ОСОБА_27 було виявлено пошкодження та сліди, яких на момент огляду транспортного засобу на місці події зафіксовано не було.
Так, із зазначеного експертного висновку вбачається, що в ході проведення дослідження було виявлено наступні сліди і ушкодження, які можливо віднести до утворення їх в результаті контактування з пішоходами: тріщина власного лакофарбового покриття на передньому облицюванні кузова в правій частині; потертості брудопилового шару та нашарування крові: на передній торцевій балці в правій частині; на лобовому захисному пристрої (на фартуху та його кронштейні, при цьому кронштейн в правій частині зруйнований з вигином назад); на передньому візку на правій частині з внутрішньої сторони (на правому передньому колесі, на мосту цього колесу, на правій повздовжній балці та на корпусі тягового двигуна в зоні біля правого переднього колеса); потертості та нашарування речовин чорного та коричневого кольорів на лівому бічному передньому облицюванні; вм`ятина та потертості і нашарування речовини чорного кольору та крові на лівому бічному нижньому облицюванні в зоні біля переднього візка на лівій частині із зовнішньої сторони.
Розподіл вказаних ушкоджень та міра їх виразності відображають наступні механізми контакту: перший пішохід первинне контактування з передньою правою фронтальною частиною трамваю, на відстані приблизно 18 см праворуч від його центру, з подальшим падінням пішохода та переміщенням його тіла під трамваєм; другий пішохід первинне контактування з лівою бічною передньою частиною трамваю, на відстані приблизно 15 см назад від переднього габариту трамваю, з подальшим падінням пішохода та контактом з лівою частиною переднього візка.
Вирішити питання про координати місця наїзду на пішохода трамвайного вагону, б.н.3331, та питання про швидкість руху трамвая в умовах даної події не представляється можливим у зв`язку із не наданням слідчим протоколу огляду місця пригоди та схеми до даного протоколу.
Проте, із змісту приведеного вище протоколу огляду транспортного засобу від 24 листопада 2013 року вбачається, що на місці події були виявлені пошкодження вагону і сліди лише в одному місці корпусу трамваю, які наведені у висновку експерта наступним чином: на лівому бічному передньому облицюванні на висоті 94-102 см та на відстані біля 15-36 см назад від переднього габариту трамваю, виявлені потертості та нашарування речовин чорного та коричневого кольорів напрямком попереду назад.
Відповідно до вимог ч.7 ст.223 та ч.2 ст.237 КПК України огляд транспортного засобу здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку володіння особи, з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої дії. За результатами проведеного огляду складається відповідний протокол.
Положеннями ст.233 цього Кодексу встановлено, що ніхто не має права проникнути до іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім невідкладних випадків, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. В такому випадку слідчий, за погодженням з прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами ст.234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.
Під іншим володінням особи розуміється транспортний засіб, яким вона має право володіти, а безпосереднє переслідування особи, що підозрюється у вчиненні злочину, розуміється як слідування за особою безперервно протягом певного часу, без втрати переслідувачем переслідуваного з поля зору, що здійснюється стосовно особи, якій вручено повідомлення про підозру, або яку застали на місці вчинення злочину чи безпосередньо після його вчинення.
Оскільки слідчим і прокурором під час досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження в порядку ст.290 КПК України не було відкрито стороні захисту, а також не було представлено до суду будь-який інший протокол додаткового огляду вагону, б.н.3331, проведеного на підставі судового рішення чи з дозволу власника трамваю, то слід дійти висновку, що всупереч викладеним вимогам КПК України транспортний засіб 25 листопада 2013 року фактично був додатково оглянутий одноособово експертом ОСОБА_27 , без участі понятих, без ухвали слідчого судді чи дозволу представника КП «Одесміськелектротранс» - лише на підставі постанови слідчого ОСОБА_26 від 24 листопада 2013 року про призначення судової транспортно трасологічної експертизи.
А відтак, переважна більшість пошкоджень та слідів, виявлених експертом на трамваї, як можливо утворених внаслідок ДТП, що мало місце 24 листопада 2013 року, в належний процесуальний спосіб слідчим зафіксована не була.
З матеріалів провадження також вбачається, що результати одноособового огляду експертом ОСОБА_27 25 листопада 2013 року вищезазначеного трамвайного вагону були також покладені в основу іншого висновку №6552 від 14 січня 2014 року, відповідно до якого на момент ДТП ходова частина та гальмова система трамваю марки «Т-3М», б.н. НОМЕР_1 , перебували в працездатному стані, дозволяли ефективно знижувати швидкість аж до зупинки трамваю і не мали несправностей, які б раптово для водія могли обумовити повну або часткову відмову систем та втрату керованості трамваєм.
Крім того, прокурором в суді не доведено, що в період часу з моменту ДТП до одноособового огляду трамваю експертом було забезпечено належну охорону транспортного засобу від доступу сторонніх осіб, у зв`язку з чим неможливо спростувати довід сторони захисту, що окремі сліди та пошкодження на трамваї могли з`явитися вже після ДТП та розміщення його у трамвайному депо на загальній стоянці.
В період з 5 години 30 хвилин до 7 години 5 хвилин 20 червня 2014 року в присутності понятих слідчим ОСОБА_26 за участі ОСОБА_15 було проведено слідчий експеримент, в ході якого були перевірені та уточнені відомості щодо: місця наїзду на пішоходів відносно межі проїзної частини; місця роз`їзду з трамваєм, який рухався у зустрічному напрямку; місця, де стояли пішоходи перед початком руху.
Як вбачається із змісту протоколу та долученої до неї схеми ОСОБА_15 показав, що:
- наїзд трамваю на пішоходів відбувся на відстані 12,1 м від опори лінії електромережи, на якій було встановлено знак 5.35.2 додатку 1 до ПДД;
- роз`їзд із зустрічним трамваєм відбувся на відстані 22,3 м від місця наїзду на пішоходів;
- дві різні відстані від місця роз`їзду трамвайних вагонів до місця розташування пішоходів до початку їх руку (22,3 м та більш віддалена, конкретно не визначена, що також перебувала на відстані 0,5 м від лівої рейки колії, якою рухався керований обвинуваченим трамвай) при цьому слідчий прямо зазначає, що доводи ОСОБА_15 не беруться до уваги, оскільки, на думку слідчого, вони не узгоджуються з раніше наданими ОСОБА_15 показаннями.
Суд не може визнати протокол про проведення зазначеної слідчої дії в якості допустимого доказу з наступних підстав.
Відповідно до положень ст.240 КПК України метою проведення слідчого експерименту є перевірка та уточнення відомостей, які мають значення для обставин кримінального правопорушення. Шляхами досягнення цієї мети є, зокрема, відтворення дій, обстановки, обставин певної події та проведення необхідних випробувань.
В даному кримінальному провадженні відтворення обстановки повинно було б полягати у реконструкції обстановки, зафіксованої раніше під час огляду місця ДТП, а випробування у перевірці можливостей ОСОБА_15 побачити пішоходів на певній відстані, які згідно його показань раптово вийшли на колію рухомого ним трамваю, а також спроможність зупинити транспортний засіб і уникнути наїзду на пішоходів.
З метою забезпечення достовірності результатів слідчий експеримент повинен був провадитись в умовах, максимально наближених до тих, в яких відбувалася досліджувана подія.
Проте таких умов слідчим дотримано не було. Так, відповідно до даних НДІ «Астрономічна обсерваторія» Одеського НУ імені І.І.Мечникова (лист №23 від 16 квітня 2015 року) час доби при проведенні слідчого експерименту відповідав денному часу доби, а тому не міг бути аналогічним часу доби, при якому сталася ДТП, що є предметом даного судового розгляду.
Про невідповідність умов проведення такого слідчого експерименту умовам зовнішнього освітлення та часу доби, при якому сталася ДТП, також показала в суді фактично присутня 20 червня 2014 року при цій слідчій дії свідок ОСОБА_19 (фахівець з безпеки дорожнього руху КП «Одесміськелектротранс»), що, на її думку, безумовно вплинуло на результати експерименту.
Крім того, оскільки ОСОБА_15 відразу заперечував нерухоме положення потерпілих в момент їх виявлення в місці наїзду, то доцільно було б встановити темп руху пішоходів за версією обвинуваченого, а також момент настання видимості і оглядовості пішоходів із-за стовпів, з урахуванням зазначеного ОСОБА_15 темпу руху пішоходів, місця наїзду, а також умов освітлення. Перевірку та уточнення зазначених відомостей слідчим здійснено не було.
Також, із змісту протоколу фактично вбачається, що під час проведення слідчого експерименту наведені ОСОБА_15 версії щодо відомих йому обставин досудового розслідування слідчим не перевірялися з підстав того, що про ці факти ОСОБА_15 нібито не розповідав слідчому під час допиту. Така позиція слідчого позбавила ОСОБА_15 можливості організувати свій захист належним чином і без обмежень можливості надати суду, який розглядає справу, всі відповідні аргументи захисту і, таким чином, вплинути на результат провадження (пункт b) ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).
І насамкінець, як вбачається з вступної частини протоколу слідчого експерименту захисник при його проведенні був відсутній, а сам протокол підписано, окрім слідчого, понятих та ОСОБА_15 , ще двома невизначеними особами із нерозбірливим написанням їх прізвищ, чим було порушено вимоги ч.3 ст.104 КПК України.
З урахуванням встановлених фактів 22 травня 2015 року судом було задоволено клопотання сторони захисту про проведення іншого слідчого експерименту за участю ОСОБА_15 та очевидця ДТП свідка ОСОБА_17 , виконання якого було доручено в порядку ст.333 КПК України органу досудового розслідування ВР ДТП СУ ГУМВС України в Одеській області, із строком надання матеріалів не пізніше 3 червня 2015 року.
3 червня 2015 року на запит слідчого судом було спрямовано частину матеріалів судового провадження для належного проведення слідчого експерименту та фактично продовжено строк виконання судового доручення до 19 червня 2015 року.
19 червня 2015 року від слідчого надійшов повторний запит про необхідність зазначення мети слідчого експерименту та параметрів, які необхідно з`ясувати.
Після ознайомлення учасників процесу із запитом 30 червня 2015 року судом було постановлено ухвалу про повторне надання органу досудового розслідування аналогічного судового доручення з уточненими метою та параметрами, із строком надання матеріалів не пізніше 29 липня 2015 року.
29 липня 2015 року на адресу суду надійшов лист прокурора про неможливість прибути в судове засідання, у зв`язку з перебуванням прокурора до 15 серпня цього року у відпустці, а також неможливістю слідчим виконати судове доручення.
1 вересня 2015 року до суду надійшли матеріали з виконання судового доручення.
Як вбачається з протоколу слідчого експерименту та доданого до нього листа НДІ «Астрономічна обсерваторія» Одеського НУ імені І.І.Мечникова від 31 липня 2015 року №36 час проведення слідчого експерименту (в період з 22 години до 23 години 20 хвилин 12 серпня 2015 року) відповідав нічному часу доби, який був о 18 годині 55 хвилин 24 листопада 2013 року. При цьому зазначена слідча дія проводилася слідчим ОСОБА_28 за участю понятих, ОСОБА_15 , його захисника, подружжя ОСОБА_25 та їх представника адвоката ОСОБА_9 .
Як вбачається із змісту протоколу та долученої до неї схеми ОСОБА_15 показав, що:
- місце, де вперше водій побачив пішохода, розташовано на відстані 16,8 м від опори із знаком 5.35.2 додатку 1 до ПДД та 0,9 м лівіше від лівої рейки його напрямку руху;
- наїзд трамваю на пішохода відбувся на відстані 16,8 м від опори із знаком 5.35.2 додатку 1 до ПДД та 0,5 м правіше від лівої рейки його напрямку руху;
- з моменту початку руху до моменту наїзду пішохід долає відстань 1,4 м за 1,08 секунди, 1,12 секунди, 1,22 секунди;
- видимість трамвайного полотна з робочого місця водія складає близько 70 метрів;
- відстань від місця наїзду на пішохода до місця, звідки водій вперше зумів його побачити, склала 53,1 м.
Під час слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_6 показав, що в момент наїзду він перебував на трамвайному полотні (між правою та лівою рейками) на відстані 0,75 м правіше від лівої рейки та за 9,5 м до розташованої попереду нього опори із знаком 5.35.2 додатку 1 до ПДД. Вимірами було встановлено, що видимість пішохода в цьому місці для ОСОБА_15 склала 64,8 м.
Судом було з`ясовано, що матеріали частково виконаного судового доручення знову містили наступні недоліки.
Так, слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_17 взагалі проведено не було, відповідно до змісту супровідного листа слідчого, - у зв`язку із станом здоров`я зазначеного свідка. Проте, будь-якого документального підтвердження фактів виклику та обізнаності свідка про час і місце проведення слідчого експерименту, а також наявності хвороби, з висновком лікаря, про неможливість участі ОСОБА_17 в проведенні даної слідчої дії за медичними показниками, слідчим до суду представлено не було.
Крім того, із змісту зауважень ОСОБА_15 та його захисника, викладених в протоколі проведеного 12 серпня 2015 року слідчого експерименту, долученої до протоколу фототаблиці, уточнених в судовому засіданні 16 вересня цього ж року показань обвинуваченого, а також листа начальника КУ Електричних мереж зовнішнього освітлення «Одесміськсвітло» від 20 липня 2015 року №01-589 (про часткове пошкодження електромережі буревієм та не відновлення 24 листопада 2013 року зовнішнього освітлення) вбачається, що під час проведення зазначеного слідчого експерименту не було дотримано вимог щодо умов освітлення, яке в реальності існувало в місці ДТП під час розглядуваної події, а саме:
- було увімкнено зовнішнє освітлення по лівій стороні вул. Миколаївська дорога, в напрямку руху від провулку Векслера до вул. Лиманна, ліхтарі якого розташовані безпосередньо над трамвайною колією;
- було увімкнено внутрішнє освітлення у виробничому цеху будівлі з великими вікнами, що розташована по лівій стороні вул. Миколаївська дорога, в напрямку руху від провулку Векслера до вул. Лиманна, ліворуч від трамвайних колій, навпроти місця ДТП;
- був вимкнений світлофорний об`єкт, що розташований біля місця ДТП.
Тобто сукупність елементів додаткового штучного освітлення істотно підвищувала результати видимості для ОСОБА_29 колії та пішоходів з робочого місця водія трамваю.
За таких обставин визнати допустимими результати проведеного слідчого експерименту в частині перевірки можливостей ОСОБА_15 побачити пішоходів на певній відстані, а також його спроможності зупинити транспортний засіб і уникнути наїзду на пішоходів було неможливо, з чим в судовому засіданні погодилися обидві сторони кримінального провадження.
16 вересня 2015 року судом було задоволено клопотання обох сторін кримінального провадження та повторно доручено органу досудового розслідування належно провести цю слідчу дію за участю обвинуваченого, його захисника, свідка ОСОБА_17 , подружжя ОСОБА_25 та їх представника, із строком надання матеріалів не пізніше 12 жовтня 2015 року.
12 жовтня 2015 року та повторно 16 листопада 2015 року за клопотанням прокурора строк виконання судового доручення продовжувався судом до 3 грудня 2015 року, проте жодних даних про результати виконання чи причини невиконання до суду не надійшло, у зв`язку з чим сторона захисту вимушена була погодитися з відсутністю такого можливого доказу.
Суд розцінює тривале неналежне виконання та не виконання органом досудового розслідування судового доручення з проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_15 та ОСОБА_17 як не бажання слідчого отримувати докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання, що є неприпустимим.
Як вбачається з обвинувального акту та встановлено під час судового розгляду пішоходами, які згідно висновку судової автотехнічної експертизи №6553 від 14 січня 2014 року контактували з трамваєм, могли бути лише ОСОБА_6 (перший пішохід) та ОСОБА_7 (другій пішохід).
В результаті контактування ОСОБА_6 з трамвайним вагоном на передньому облицюванні кузова, в правій частині, на висоті біля 93-116 см та на висоті біля 18-33 см праворуч від поздовжньої осі трамваю утворилася тріщина власного лакофарбового покриття. В результаті контактування ОСОБА_7 на лівому бічному передньому облицюванні на висоті 94-102 см та на відстані біля 15-36 см назад від переднього габариту трамваю виявлені потертості та нашарування речовин чорного та коричневого кольорів напрямком попереду назад.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №3858 від 11 грудня 2013 року ОСОБА_6 отримано тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя у виді: відкритої непроникаючої черепно-мозкової травми у формі забиття головного мозку легкого ступеню; множинних переломів склепіння та основи черепу, крововиливу під тверду мозкову оболонку скроневої області зліва, відкритого перелому кісток носу та забито-розтрощеної рани спинки носу, забитої рани лобної області справа, виличної області зліва, верхньої губи, розтрощення правої вушної раковини, забиття м`яких тканин лобної, очної, скроневої, лівої тім`яної областей, саден спини.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №3859 від 11 грудня 2013 року ОСОБА_7 отримано тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя у виді: травматичної ампутації нижніх кінцівок на рівні стегон, рваних ран обох нижніх кінцівок, закритого перелому першого крижового хребця зліва з розривом крижово-клубового зчленування та деформацією тіла лівої клубової кістки по внутрішньому її краю, забитої рани і садна лобу, які супроводжувались розвитком травматичного шоку другого ступеню.
Постановою слідчого ОСОБА_26 від 20 листопада 2014 року було визнано в якості речових доказів одяг та взуття ОСОБА_7 . Із мотивувальної частини постанови вбачається, що ці речі, а саме куртку блакитного кольору, светр смугастий, майку сірого кольору, панчохи сірого кольору та черевики сірого кольору слідчому було видано ОСОБА_8 1 жовтня 2014 року.
Як вбачається з письмової розписки ОСОБА_8 5 грудня 2014 року вона отримала ці речі для зберігання.
В судовому засіданні було з`ясовано, що стороною обвинувачення доступу стороні захисту в порядку ст.290 КПК України до цих речових доказів надано не було. При цьому ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що жодного речового доказу йому під час досудового розслідування взагалі представлено не було.
Всупереч вимог ст.357 КПК України одяг та взуття ОСОБА_7 для огляду в судовому засіданні стороною обвинувачення не надано.
Водночас, вищезазначені речі були об`єктом судово-медичного криміналістичного дослідження. Відповідно до висновку експертизи №659 від 15 жовтня 2014 року: на передній поверхні куртки були виявлені численні забруднення олійної речовини чорного кольору; на спинці напівкомбінезону аналогічні забруднення в поєднанні з чорною дрібно дисперсною речовиною, нашарування речовини, схожої на кров; через верхню і середню третину передньої поверхні лівої штанини проходить велике наскрізне пошкодження невизначеної геометричної форми.
Найбільш вірогідним є що останнє пошкодження утворилося в результаті накатування колесом трамвая, в напрямку зліва направо, з наступними зачепами за частини транспортного засобу, що виступають. Визначається практично повний відрив лівої половини панчохи, в середній третині, із великими розривами на прилеглих ділянках. Дане пошкодження відповідає за локалізацією пошкодженням на лівій штанині полукомбінезону та утворено з ними одномоментно.
В каблучних частинах правого та лівого черевика виявлено сліди ковзання, які могли утворитися в результаті руху підошви по слідоутворюючій поверхні в напрямку ззаду наперед. Інших слідів, пошкоджень та накладень на представлених черевиках не виявлено.
Враховуючи дані, отримані при проведенні експертизи одягу і взуття пішохода ОСОБА_7 можливо не виключити, що в момент первинного контактування з транспортним засобом (трамваєм) пішохід міг розташовуватися до останнього задньою поверхнею тіла, перебувати у вертикальному положенні або близько до такого, при цьому обидві ноги його були опорними.
Вказане припущення експерта не узгоджується з висновком експертизи №6553 від 14 січня 2014 року, відповідно до якого на контактування другого пішохода ( ОСОБА_7 ) з трамваєм вказують наступні пошкодження та сліди: на лівому бічному передньому облицюванні на висоті 94-102 см та на відстані біля 15-36 см назад від переднього габариту трамваю виявлені потертості та нашарування речовин чорного та коричневого кольорів напрямком попереду назад (тобто в протилежному напрямку).
Враховуючи, що за своїми антропометричними даними голова особи має овальну форму, то зріст такого пішоходу в положенні стоячи обома опорними ногами повинен був перевищувати верхню відмітку в 102 см.
Разом з тим, як вбачається з відповіді на адвокатський запит головного лікаря КУ «Дитяча міська поліклініка № 2» від 12 серпня 2015 року №812 зріст ОСОБА_7 при проведенні планової диспансеризації в жовтні 2013 року складав 102 см. З 24 листопада 2011 року по 24 листопада 2013 року дитині вперше оформлена інвалідність, що була пов`язана, в тому числі, з порушенням функцій нижніх кінцівок.
За таких умов пошкодження на трамвайному вагоні на висоті 102 см найбільш ймовірно могло утворитися лише за умови, якщо ОСОБА_7 в момент контактування пішоходів з трамваєм знаходився на руках у ОСОБА_6 , як про це показали в суді свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_19 та ОСОБА_22 . У разі перебування в положенні стоячи або у близькому до цього положенні, верхня точка пошкодження, яке би утворилося на передній частині трамваю від контакту з головою ОСОБА_7 , була б розташована нижче.
Достовірність висновку експерта №659 від 15 жовтня 2014 року також ставиться під сумнів і змістом відповіді на адвокатський запит головного лікаря КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» від 10 серпня 2015 року №983, з якої вбачається, що після виписки ОСОБА_7 протягом тривалого часу ні батьки, ні представники правоохоронних органів за речами, в яких дитина після ДТП була госпіталізована до лікувального закладу, не зверталися, внаслідок чого ці речі були знищені як побутові відходи.
Вказану інформації лікувального закладу стороною обвинувачення не було спростовано, оскільки суду не надано процесуального документу про вилучення, надходження чи добровільну видачу органу досудового розслідування чи прокурору одягу та взуття потерпілого ОСОБА_7 , а тому залишилося нез`ясованим в якому місці з 24 листопада 2013 року по жовтень 2014 року та в якому стані зберігалися ці речі до їх передачі слідчому та направлення експерту. В свою чергу у висновку експертизи також відсутні дані про повернення цих речових доказів органу досудового розслідування.
Крім того, факт дослідження експертом саме тих чобіт, в яких на момент ДТП був взутий потерпілий ОСОБА_7 , об`єктивно ставиться стороною захисту під сумнів, оскільки під час їх дослідження експертом не встановлено будь яких слідів, схожих на кров, що з наявними у потерпілого тілесними ушкодженнями є маловірогідним.
Таким чином, прокурором у встановлений процесуальним законом спосіб не було спростовано версію сторони захисту про можливе знищення речових доказів та фальсифікацію матеріалів кримінального провадження.
З урахуванням викладеного та вимог ч.12 ст. 290 КПК України, ст.23 та ст.357 КПК України вищезазначені речові докази, а також експертиза, об`єктом дослідження яких був одяг та взуття, в яких можливо був одягнутий на момент ДТП потерпілий ОСОБА_7 , є доказами, отриманими внаслідок істотного порушення прав та свобод людини та діючого кримінально-процесуального законодавства.
Як вбачається з висновку комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи №301 від 14 листопада 2014 року показання ОСОБА_15 щодо перетинання потерпілими трамвайної колії в напрямку по ходу руху трамваю не відповідають дійсності, а свідчення потерпілих про те, що під час наїзду вони стояли і наїзд на них відбувся ззаду, знаходить своє підтвердження з експертної точки зору.
Разом з тим, під час проведення даної експертизи експерти використовували висновок експертизи №659 від 15 жовтня 2014 року (з дослідження одягу і чобіт ОСОБА_7 ), висновок експертизи №6553 від 14 січня 2014 року (з встановлення на трамвайному вагоні інших пошкоджень та слідів, ніж під час його огляду слідчим), а також дані, отримані 20 червня 2014 року під час проведення слідчого експерименту (в умовах, що суттєво відрізнялися від тих, в яких відбувалася досліджувана подія).
При цьому експерти з технічної точки зору погодилися з показаннями ОСОБА_6 та ОСОБА_8 про те, що останні в момент наїзду перебували на відстані близько 5 м від знаку 5.35.2 праворуч від пішохідного переходу. Але це не узгоджується з об`єктивним даними, які встановлені під час огляду місця події, а саме, що черевик потерпілого ОСОБА_6 на момент проведення вказаної слідчої дії знаходився на відстані 10,6 м (по ходу руху трамваю) від знаку 5.35.2 додатку 1 до ПДД, а місце плям крові на максимально можливій відстані в 13 - 13,5 м від зазначеного знаку.
Крім того, після допиту в суді свідка ОСОБА_17 потерпілий ОСОБА_6 змінив власні показання в частині місця перебування в момент наїзду на нього трамвайного вагону, які ще пізніше, 12 серпня 2015 року, повторно підтвердив під час проведення на підставі ухвали суду слідчого експерименту, де зазначив, що на момент наїзду на нього трамваю, вони знаходилися на відстані 9,5 м від знаку 5.35.2 додатку 1 до ПДД зліва від пішохідного переходу, тобто на відстані майже в 25 метрів від місця, на якому згідно протоколу огляду місця події виявлені сліди наїзду.
Слід також зазначити, що висновок експертизи №301 визначає аналогічне положення в момент наїзду обох пішоходів на підставі дослідження одягу та взуття лише одного із цих осіб ОСОБА_7 .
Разом з тим, із схеми до протоколу огляду місця події від 24 листопада 2013 року вбачається, що слідчим на місці події був виявлений черевик потерпілого ОСОБА_6 . Як вбачається з листа КУ «Міська клінічна лікарня №1» від 19 листопада 2015 року №1373 одяг та інший черевик потерпілого ОСОБА_6 був переданий останньому.
Будучи допитаним з приводу місцезнаходження одягу та взуття, в які він був одягнутий та взутий на момент наїзду на нього трамваю ОСОБА_6 показав, що черевик, який залишився на місці подій, він під час досудового розслідування бачив у слідчого, а інші речі, які йому передали в лікарні, він викинув.
Тобто слідчий, діючи всупереч вимогам ст.ст.2, 9, 91 КПК України, заходів для вилучення одягу та взуття потерпілого ОСОБА_6 в порядку, передбаченому кримінально-процесуальним законодавством України, не вжив і криміналістичну експертизу з метою встановлення положення потерпілого на момент наїзду на нього трамваю, шляхом дослідження цих предметів, не призначив.
Таким чином, висновок комплексної судово-медичної і транспортно-трасологічної експертизи по факту ДТП від 14 листопада 2014 року №301 ґрунтується не на об`єктивних доказах, встановлених під час досудового розслідування, а в переважній більшості на припущеннях.
Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 6254 від 05 грудня 2014 року в умовах даної ДТП дії водія трамваю регламентувалися пунктами 2.3.«б», 12.1., 12.3. ПДД, згідно з якими для забезпечення безпеки дорожнього руху водій має бути уважним, слідкувати за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну та не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі, а під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху він повинен урахувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати та безпечно керувати транспортним засобом, та з моменту об`єктивно можливого виявлення небезпеки для подальшого руху вжити заходи до зниження швидкості аж до зупинки. Водій трамваю «Т-3», б.н.3331, належним виконанням вимог пунктів 2.3.«б», 12.1., 12.3. ПДД мав технічну можливість уникнути ДТП.
Під час аналізу висновків вказаної експертизи слід врахувати, що оцінка діям водія трамваю надавалася в тому числі на підставі вихідних даних дорожньої обстановки, що є обов`язковими для використання експертом.
Так, призначаючи експертизу, слідчий в першому абзаці мотивувальної частині постанови від 2 грудня 2014 року прямо зазначив, що в момент наїзду на пішоходів потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перетинали трамвайну колію зліва направо по ходу руху трамваю. Разом з тим, в п.8 третього абзацу мотивувальної частини цієї ж постанови слідчий дає експерту протилежні вихідні дані: пішоходи стояли на рельсовому покритті спиною до трамваю, який допустив на них наїзд, не менше 10 хвилин що в даному судовому розгляді вже є сумнівним з аналізу показань свідків та навігаційних даних.
Крім того, в цій же постанові слідчим були надані експерту й інші недостовірні вихідні дані про умови видимості (оглядовості) з місця водія: темна пора доби, освітлена ділянка вуличними ліхтарями, видимість необмежена. Разом з тим, під час судового розгляду було достовірно встановлено, що вуличне освітлення над трамвайним покриттям було відсутнє, а видимість була обмежена. При цьому, під час слідчого експерименту, який проводився при освітленні, яке було значно кращим ніж на момент ДТП (за умови додаткового освітлення дороги з вікон технічної споруди, розташованої поряд з трамвайним полотном, та при увімкненому вуличному освітленні) видимість на цій ділянці дороги була обмежена і складала приблизно 70 м.
Окрім цього, слідчим у вихідних даних експерту надані відомості про технічний стан транспортного засобу в частині завантаження трамваю на момент ДТП: 40 пасажирів і водій, тобто на 10 осіб більше, ніж про це йому показував ОСОБА_15 . Разом з тим, від завантаженості трамваю залежить його вага та довжина гальмового шляху.
Слід також зазначити, що під час проведення даної експертизи експертом не враховувалися дані про зустрічний роз`їзд трамваїв перед місцем ДТП, а також не перевірялася версія виходу потерпілих на колію із-за бетонних опор за 4-5 секунд (час топтання ОСОБА_6 на місці згідно отриманих в суді показань очевидця ОСОБА_17 ) до моменту наїзду на них трамваю, протягом яких потерпілі могли фактично зупинитися спиною до транспортного засобу, а тому вочевидь підлягала б перевірці і технічна спроможність ОСОБА_15 уникнути при таких умовах події наїзду на потерпілих.
За таких обставин слід визнати, що висновок судової автотехнічної експертизи №6254 від 05 грудня 2014 року ґрунтується на даних, які не в повній мірі відповідають встановленим в суді обставинам, а відтак не може бути визнаним однозначно переконливим.
Перед завершенням з`ясування обставин та перевірки їх доказами від сторін обвинувачення та захисту клопотань про призначення додаткових чи повторних судово-медичних, криміналістичних чи автотехнічних експертиз не надійшло. За відсутності обставин, передбачених ч.2 ст.332 КПК України, суд з власної ініціативи доручити проведення експертизи під час судового розгляду права не має.
Відповідно до положень ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
З урахуванням викладеного, отриманих безпосередньо в суді показань обвинуваченого, потерпілого, законного представника неповнолітнього потерпілого, свідків сторони захисту, змісту досліджених документів, а також неможливості спростування виправдувальних показань ОСОБА_15 про технічну неможливість уникнути наїзду на пішоходів внаслідок поганих умов видимості та їх раптової появи на шляху руху керованого ним трамваю, суд, у відповідності із ст.62 Конституції України, тлумаче це, а також всі сумніви і протиріччя, що виникли в результаті дослідження в судовому засіданні обвинувальних доказів, на користь останньої особи і приходить до загального висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_15 вміненого йому злочину, що спричинює його виправдання.
Відповідно до положень ч.3 ст.129 КПК України в разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, суд залишає цивільний позов без розгляду.
Заявлені до відшкодування з ОСОБА_15 судові витрати, пов`язані з вартістю проведених судових експертиз, на загальну суму 883,2 грн., слід прийняти на рахунок держави.
Визнані в якості речових доказів предмети одягу та взуття потерпілого ОСОБА_7 слід вважати повернутими його законному представнику.
Керуючись ст.ст.368, 373,374 КПК України, суд,
ОСОБА_15 за звинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, визнати невинним і за недоведеністю вчинення даного злочину виправдати.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі КУ «Міська клінічна лікарня №1» про стягнення з ОСОБА_15 7750 грн. в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 залишити без розгляду.
Після набрання вироком законної сили визнані в якості речових доказів предмети одягу та взуття потерпілого ОСОБА_7 - вважати повернутими його законному представнику ОСОБА_8 .
Заявлені до відшкодування з ОСОБА_15 судові витрати, пов`язані з вартістю проведених судових експертиз, на загальну суму 883,2 грн., - прийняти на рахунок держави.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.
Головуючий

ОСОБА_1