АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/778/649/13 Доповідач у 2 інстанції Симонець О.І.
Категорія оскарження ст.183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Симонця О.І.,

суддів Городовенка В.В., Тютюник М.С.,

за участю прокурора Кофанова М.В.,

секретаря Вечеренка Є.М.,

адвоката Багаурі О.В.,

підозрюваного ОСОБА_3, (в режимі відеоконференції),

розглянула 13 грудня 2013 року в м.Запоріжжі у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляцією підозрюваного ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 6 грудня 2013 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю с.Широке Веселівського району Запорізької області, не одруженому, працюючого експедитором ТОВ "Юг", зареєстрованому за адресою АДРЕСА_1, проживаючому за адресою: АДРЕСА_2, раніше не судимому, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України,

застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Термін дії ухвали встановлено з 05.12.2013 р. по 02.02.2014 р.

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 підозрюється у тому, що він 05.12.2013 року, близько о 23 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем "БМВ" без реєстраційного номеру, рухався по вул. 8-го Березня з боку вул. Чарівної в напрямку вул. Куйбишева в м. Запоріжжі. В цей же час, в зустрічному для нього напрямку рухався автомобіль НОМЕР_1, яким керувала водій ОСОБА_4 В салоні вказаного автомобіля знаходилися в якості пасажирів ОСОБА_5 та ОСОБА_6, 2007 року народження. В районі АЗС "Шелл" водій ОСОБА_3, не вибравши безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням автомобіля, здійснив виїзд на роздільний газон, далі виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем "ДЕУ-Матіз" під керуванням водія ОСОБА_4 В результаті ДТП водій ОСОБА_7 та пасажир ОСОБА_5 були смертельно травмовані, а пасажир ОСОБА_6 2007 року народження, отримала тілесні ушкодження.

05.12.2013 року о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_3 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

06.12.2013 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ст. 286 ч. 3 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_3, слідчий суддя врахував те, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п'яти до 10 років, існування ризиків, що ОСОБА_3 перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування, може спробувати знищити сліди злочину, незаконно впливати на свідків, чим перешкоджати кримінальному провадженню, також враховано вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання. Крім того, в ухвалі зазначено, що підозрюваний за місцем реєстрації не проживає, міцність його соціальних зв'язків за місцем проживання не доведена.

Слідчий суддя, пославшись на ч. 4 ст. 183 КПК України, з урахуванням підстав та обставин, передбачених ст. ст. 177, 178 КПК України, не визначив розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людей.

В апеляційній скарзі адвокат Багаурі О.В. не згоден з ухвалою слідчого судді. Зазначає, що при обранні зазначеного вище запобіжного заходу не враховано, що злочин вчинено з необережною формою вини, що ОСОБА_3 визнав свою вину і щиросердно розкаявся у вчиненому, має постійне місце проживання, роботи, де позитивно характеризується, перебуває вже 5 років у цивільному шлюбі, має на утриманні двох членів родини. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідача, адвоката Багаурі О.В. та підозрюваного ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляції, думку прокурора, який вважає, що ухвала районного суду є законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляція адвоката підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м'якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

В судовому засіданні прокурор зазначив, що доказів про те, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування, може спробувати знищити сліди злочину, незаконно впливати на свідків, чим перешкоджати кримінальному провадженню, в матеріалах справи немає.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

Даних вимог закону дотримано не було, оскільки ні в клопотанні слідчого, ні в ухвалі слідчого судді не вмотивовано, на підставі яких наявних у справі фактичних даних можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного.

Слідчий суддя, поклавши в основу взяття ОСОБА_3 під варту формальні підстави, зокрема тяжкість кримінального правопорушення, можливість останнього ухилятись від суду й слідства, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення, у той же час не врахував ту обставину, що злочин було вчинено через необережність та характеризуючих даних про особу підозрюваного, а саме - його молодий вік, наявність постійного місця проживання, за яким він проживає разом з цивільною дружиною має бабусю похилого віку, яких утримує, позитивну характеристику по місцю проживання, визнання своєї вини та щире каяття.

З урахуванням вищенаведеного колегія судів вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що буде достатньою гарантією для забезпечення виконання ним процесуальних обов'язків у даній справі.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 181, 195, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу адвоката Багаурі О.В. в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 6 грудня 2013 року скасувати та постановити нову ухвалу.

Застосувати до ОСОБА_3, який проживає за адресою: АДРЕСА_2, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і заборонити останньому залишати житло за вказаною адресою в період з 20 години до 8 години.

Строк дії ухвали апеляційного суду про застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту встановити з 13 грудня 2013 року по 10 лютого 2013 року.

На цей же період, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, зобов'язати ОСОБА_3 прибувати на кожну вимогу до суду, слідчого або ж прокурора та покласти на нього наступні обов'язки:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

3) не відвідувати місця масового відпочинку людей.

Звільнити ОСОБА_3 з-під варти негайно.

Дану ухвалу направити для виконання начальнику Запорізького слідчого ізолятора № 10.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

судді:

Городовенко В.В. Симонець А.И. Тютюник М.С.