Дата документу Справа № 336/1133/15-к

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єд. унікальний № 336/1133/15-к
№ пров. 11-кп/778/1502/15 Головуючий в 1-й інст.- ОСОБА_1
Категорія - ст. 115, ч.1 КК Доповідач в 2-й інст. - ОСОБА_2

17 серпня 2015 року судова палата з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

адвоката - ОСОБА_7 ,

потерпілої - ОСОБА_8 ,

засудженого - ОСОБА_9 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_9 за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого, а також прокурора, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції,

на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2015 року, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Веймар, Німеччина, мешкаючого без реєстрації в АДРЕСА_1 ; зареєстрованого в АДРЕСА_2 ; раніше судимого:

-13.07.2006 року Павлоградським районним судом Дніпропетровської області за ст.121, ч.2 КК України до 8 років позбавлення волі, звільненого 18.01.2013 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 06 місяців 03 дні;

- засуджено за ч.1 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі.

Запобіжним заходом щодо засудженого до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою, початок строку відбуття призначеного покарання постановлено обчислювати з 12 листопада 2014 року.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_8 у відшкодування матеріальної шкоди 6 980 гривень, моральної шкоди - 200 000 гривень, всього - 206 980 гривень.

Вирішена доля речових доказів.

З вироку суду вбачається, що ОСОБА_9 засуджений за те, що 10 листопада 2014 року в період часу з 21-00 до 22-00 години він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на ділянці місцевості напроти лінії електропередач № 16 на кордоні 3-4 пікету 1100 км. перегону "Запоріжжя-Вільнянськ", розташованого поблизу торгівельного центру "Амстор" за адресою: вул Чарівна, буд. № 74-а в м. Запоріжжі, під час сумісного з ОСОБА_10 вживання спиртних напоїв, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків з потерпілим, маючи умисел на вбивство останнього, наніс ОСОБА_10 численні удари ножем в область голови, шиї, тулубу та верхніх кінцівок, чим спричинив потерпілому множинні тілесні ушкодження різного ступіню тяжкості, які в причинному зв`язку з його смертю не знаходяться, а також два колото-різаних поранення шиї, що супроводжувалися пошкодженням правих зовнішньої та внутрішньої сонних артерій, правої долі щитовидної залози, брюшка правого переднього сходового м`язу, що зумовило масивну гостру крововтрату, яка в даному випадку і явилася безпосередньою причиною смерті ОСОБА_10 на місці злочину, тобто, умисно вбив останнього.

В своїй апеляційній скарзі в інтересах засудженого його захисник адвокат ОСОБА_7 , не заперечуючи висновків суду щодо фактичних обставин злочину, вважає вирок суду незаконним в частині кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч.1 ст. 115 КК України, вважає, що ці дії слід кваліфікувати, як вбивство з необережності, оскільки в матеріалах провадження нічим не спростовані пояснення обвинуваченого про те, що ножа він відібрав у потерпілого, відбивався від останнього за допомогою цього ножа в порядку захисту, при цьому не передбачав наслідків своїх дій, оскільки протягом всієї бійки потерпілий не припиняв з ним битися, з огляду на що просить скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, яким перекваліфікувати дії ОСОБА_9 з ч.1 ст. 115 КК України на ст. 119 КК України, призначивши обвинуваченому покарання в межах санкції даної статті.

В апеляції прокурора також порушується питання про скасування вироку і ухвалення нового вироку з тих підстав, що судом не вирішено у вироку питання про відшкодування державі процесуальних витрат на залучення експертів до участі в кримінальному провадженні, новим вироком просить стягнути ці витрати в загальній сумі 1622,40 гривень на користь держави з ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь судді по справі, доводи захисника, яка підтримала свою скаргу, доводи прокурора, який частково підтримав апеляцію прокурора і вважає, що за вказаних ним підстав вирок суду підлягає зміні, а не скасуванню, вважає також підстави для задоволення апеляції захисника відсутніми, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 , який підтримав апеляцію свого захисника і заперечував проти апеляції прокурора, пояснення потерпілої, яка згодна з вироком суду, перевіривши доводи обох апеляцій, судова колегія вважає, що апеляції прокурора і захисника обвинуваченого не підлягають задоволенню за таких підстав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вина ОСОБА_9 в умисному вбивстві потерпілого ОСОБА_10 за обставин, викладених у вироку суду першої інстанції, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні доказами, які були ретельно та належним чином досліджені судом першої інстанції та яким в судовому вироку надана об`єктивна оцінка, обгрунтованість якої сумнівів не викликає.

Так, самим засудженим в судовому засіданні не заперечувався той факт, що смерть потерпілого ОСОБА_10 настала від його дій, як і той факт, що всі тілесні ушкодження, які були виявлені на трупі потерпілого, були спричинені саме ним. Той факт, що ОСОБА_9 того дня зустрічався з потерпілим ОСОБА_10 , вживав з ним спиртні напої, підтвердили свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які до певного часу знаходилися разом і розійшлись по домівках, залишивши потерпілого ОСОБА_10 наодинці з ОСОБА_9 .

Аналізуючи позицію ОСОБА_9 , який був не згоден з кваліфікацією своїх дій, як умисного вбивства потерпілого, посилаючись на те, що він не бажав смерті останнього, суд першої інстанції в своєму вироку обгрунтовано вказав на те, що за обставинами злочину, які встановлені достовірно, ОСОБА_9 якщо і не бажав настання наслідків у вигляді смерті потерпілого, але свідомо припускав їх настання, про що свідчить той факт, що він наніс потерпілому, знаходячись впритул до нього, численні удари ножем в життєво важливі органи, насамперед, в область голови та шиї, які не можна розцінювати, як нанесені навмання або випадково, при цьому, як він сам пояснив суду, допускав можливість настання будь-яких небезпечних наслідків, тобто, діяв з непрямим умислом, за яким винна особа, умисно завдаючи шкоду потерпілому, не передбачає конкретно, яка саме шкода матиме місце, але допускає можливість будь-якої шкоди, в тому числі і смерті, яка фактично настає.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у самого ОСОБА_9 також були виявлені легкі тілесні ушкодження в області лівої скроні, лівої вушної раковини, лівого кутку рота та лівого стегна. Але доводи обвинуваченого про те, що потерпілий першим напав на нього з ножем, яким поранив йому область скроні, внаслідок чого він вимушений був захищатися, спростовуються висновком судово-медичного експерта № 4814 від 13.11.2014 року ( т.2, а.с. 186), з якого вбачається, що всі виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження, в тому числі і в області лівої скроні, були спричинені йому тупими предметами, до яких ніж не належить, крім того, з пояснень самого ОСОБА_9 , в процесі бійки вони з потерпілим падали на землю, де боролися між собою, отже можливість появи у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень саме в процесі цієї боротьби також виключити не можна.

Таким чином, аналізуючи всі наявні в матеріалах кримінального провадження докази в їх сукупності, які суд першої інстанції в судовому засіданні ретельно дослідив, суд дійшов правильного і обгрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_9 в інкрімінованому йому злочині, а також правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст. 115 КК України, як умисне вбивство потерпілого ОСОБА_10 .

Що ж стосується доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого, то, посилаючись на те, що дії ОСОБА_9 слід, на її думку, кваліфікувати, як вбивство з необережності, то ці доводи суперечать фактичним встановленим судом обставинам злочину та в повній мірі спростовуються вищевказаними висновками суду першої інстанції, крім того, в своїх доводах захисник не зазначила, в якій саме формі вини ця необережність, на її думку, виявляється та якими доказами це підтверджується, в зв`язку з чим ці доводи не є слушними і не заслуговують на увагу.

Обираючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України взяв до уваги тяжкість злочину, факт скоєння його в стані алкогольного сп`яніння, визнавши цю обставину такою, що обтяжує його вину, а також той факт, що ОСОБА_9 раніше був судимий за злочин проти життя і здоров`я людини, і дійшов обгрунтованого висновку про необхідність обрання щодо нього покарання, яке пов`язане з ізоляцією його від суспільства.

При цьому суд також взяв до уваги той факт, що ОСОБА_9 добровільно з`явився із зізнанням до органу міліції, активно сприяв розкриттю даного злочину, а також прийняв до уваги і віктивну поведінку самого потерпілого, яка сприяла розвитку конфлікту між ним і обвинуваченим, визнавши за можливе призначити останньому строк позбавлення волі, який не є максимальним за санкцією ч.1 ст. 115 КК України, та визнавши саме таке покарання необхідним та достатнім для його виправлення, з чим судова колегія вважає за необхідне погодитися.

Що ж стосується доводів прокурора в його апеляційній скарзі щодо необгрунтованості відмови суду у відшкодуванні державі за рахунок обвинуваченого процесуальних витрат на залучення експертів, то свою думку з цього приводу суд першої інстанції в своєму вироку належним чином мотивував, пославшись на вимоги ст.ст. 118, 122 КПК України, з чим судова колегія вважає за необхідне погодитись, крім того, факт невирішення питання про відшкодування процесуальних витрат сам по собі не є достатньою підставою для скасування вироку і ухвалення в цій частині нового, оскільки перелік таких підстав міститься у ст. 409 КПК України і є вичерпним.

Таким чином, вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_9 відповідає вимогам кримінального та кримінального процесуального законів, а також матеріалам кримінального провадження, тому підстав для його скасування або зміни судова колегія не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 409 КПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_9 , а також апеляцію прокурора, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 червня 2015 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Головуючий:

судді: