Справа № 459/402/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/353/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Струтин, Золочівського району, Львівської області, жительки АДРЕСА_1 , раніше судимої 10.10.2014 року Червоноградським міським судом Львівської області за ч.2 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.,

за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_6

та її захисника адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_9 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 13 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а :

вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 13 лютого 2015 року ОСОБА_6 визнана винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, та їй призначено покарання:

за ч.2 ст. 185 у виді позбавлення волі на строк один рік;

за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ч.ч.1, 2 ст. 70 КК України ОСОБА_6 визначено остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі строком чотири роки один місяць.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить новий злочин і виконає покладені на неї судом обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України ОСОБА_6 зобов`язано повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Покарання у виді штрафу в сумі 850 грн., призначене згідно вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 10.10.2014 року, визначено виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання вирішено залишити без змін до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_6 визнана винною у тому, що 21.12.2014 року, близько 21 год., діючи повторно, з метою заволодіння чужим майном та особистого збагачення за рахунок злочинної діяльності, реалізовуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , відкрито заволоділа у ОСОБА_10 мобільним телефоном марки «Рorsche cayeann», іmеі НОМЕР_1 , вартістю 500 гривень, у якому знаходилась сім карта мобільного абонента «Лайф», вартістю 20 гривень, на рахунку якої були гроші в сумі 10 гривень, після чого з викраденим з місця скоєння злочину втекла. Таким чином ОСОБА_10 була спричинена матеріальна шкода на суму 520 гривень.
Крім того, ОСОБА_6 26.12.2014 року, у вечірній час, діючи повторно з метою власного збагачення та в корисливих цілях, шляхом вільного доступу, таємно викрала у громадянина ОСОБА_10 ключ від підвального приміщення, яке розташоване між 3 та 4 під`їздами будинку АДРЕСА_3 , та в подальшому, скориставшись викраденими ключами, таємно викрала з вказаного під`їзду велосипед марки «Україна», вартістю 700 гривень, дорожню сумку, вартістю 150 гривень, та ручний насос, вартістю 150 гривень, після чого з викраденим з місця скоєння злочину втекла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Таким чином ОСОБА_10 була спричинена матеріальна шкода на суму 1 000 гривень.
В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Львівської області ОСОБА_9 , не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченої, просить вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 13 лютого 2015 року скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої внаслідок м`якості та постановити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винною за ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 1 року позбавлення волі, за ч.2 ст. 186 КК України 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання приєднати невідбуте покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 10.10.2014 року та остаточно призначити покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі та штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., який відповідно до ч.3 ст. 72 КК України підлягає до самостійного виконання. Зазначає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, неповною мірою врахував обставини провадження та дані про особу обвинуваченої та призначив їй покарання, яке не є справедливим внаслідок його м`якості. ОСОБА_6 раніше притягалася до кримінальної відповідальності за корисливий злочин, через два місяці після постановлення вироку вчинила ще два епізоди корисливих злочинів, на час вчинення злочинів не працювала. За таких обставин судом безпідставно застосовано до ОСОБА_6 положення ст. 75 КК України.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_8 , які проти апеляційної скарги заперечили, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.
Доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_11 в апеляційній скарзі і сторонами в судовому засіданні не оспорюються.

Щодо покарання, призначеного обвинуваченій ОСОБА_6 , з яким сторона обвинувачення в апеляційній скарзі не погодилася, то воно призначене судом з дотриманням вимог ст. ст. 65, 66, 67 КК України.

При обранні ОСОБА_12 покарання суд першої інстанції правильно врахував характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень; особу обвинуваченої, яка раніше судима, є особою молодого віку, неодружена, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра чи нарколога не перебуває; наявність кількох пом`якшуючих покарання обставин: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та відсутність претензій з боку потерпілого.

Враховуючи особу обвинуваченої, зазначені вище обставини, що пом`якшують покарання та у своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про можливість призначення ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.ч.1, 2 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки один місяць.

За змістом ст. 75 КК України засуджений може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням із врахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи.

Суд першої інстанції вказав у мотивувальній частині вироку на всі зазначені в ст. 75 КК України обставини: характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, обставини, які пом`якшують покарання, інші обставини справи.

Саме з врахуванням цих обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання та про звільнення її від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Судове рішення є мотивованим.

Покликання прокурора на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги обставину, яка обтяжує покарання - вчинення обвинуваченою злочину повторно як на підставу скасування вироку й призначення більш суворого покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, не грунтуються на вимогах закону.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання призначеного ОСОБА_12 покарання явно несправедливим внаслідок м`якості, а також для висновку про неправильне застосування кримінального закону (ст. 75 КК України) чи порушення процесуального закону.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про те, що при постановленні вироку судом першої інстанції не було враховано вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 10.10.2014 року, яким ОСОБА_12 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., то такі колегія суддів вважає безпідставними. Так, суд першої інстанції у резолютивній частині вироку зазначив, що покарання у виді штрафу в сумі 850 грн., призначене вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 10.10.2014 року необхідно виконувати самостійно.

Виходячи з наведеного, колегія суддів визнає апеляційну скаргу прокурора необгрунтованою і вважає, що призначене обвинуваченій ОСОБА_12 покарання у виді позбавлення волі та звільненням її від відбування покарання з випробуванням є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вирок суду постановлений з дотриманням вимог ст.ст. 370-376 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
вирокЧервоноградського міського суду Львівської області від 13 лютого 2015 року відносно обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без змін, апеляційну скаргу першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_9 без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення,для обвинуваченої в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Головуючий : ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4