Справа № 1806/1-32/11
Провадження № 1/592/121/13
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2011 року м.Суми

15.02.2011 р. Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Кондратенко М.В., при секретарі Безкровній К.Г., за участю помічника прокурора Ковпаківського району м. Суми ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, представника малолітньої потерпілої ОСОБА_3 - її матері ОСОБА_4, розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого у ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак мешкав у с. Токарі Лебединського району Сумської області, ІНФОРМАЦІЯ_4, не працюючого, раніше не судимого,

за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 153 КК, ч. 4 ст. 152, ч.2 ст. 185 КК України -

В С Т А Н О В И В:

Так, 17.01.2006 р. біля 13 год. 15 хв. ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 знаходячись біля будинку на вул. Харківська, 23 у м. Суми і діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном підійшли до раніше незнайомого неповнолітнього ОСОБА_8 та з погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров»я, завели останнього за приміщення ВАТ «Приватбанк» « і відкрито викрали у нього мобільний телефон « Нокія - 3100» з стартовим пакетом оператора мобільного зв»язку МТС і на рахунку якого коштів не було, вартістю 489 грн. 40 коп. згідно висновку товарознавчої експертизи від 27.01.2006 р. , дві ручки та які цінності для потерпілого не мають. З місця злочину зникли, викраденим майном розпорядились на свій розсуд.

26.02.2006 р. біля 17-00 год. ОСОБА_5 діючи спільно у групі з ОСОБА_7 та який відбуває покарання за вироком суду за скоєння даного злочину, залякуванням і погрозою застосування фізичного насильства примусили пройти у господарське приміщення , розташоване біля будинку по вул. Веретинівська, 4 м. Суми , малолітню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, де діючи умисно підсудний щодо малолітньої потерпілої задовольнив статеву пристрасть неприродним способом.

В цей же день продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_5 діючи спільно у групі з ОСОБА_7 та знаходячись у цьому ж господарському приміщенні по вул. Веретинівська, 4 м. Суми залякавши малолітню потерпілу зняли з неї одяг , а також з застосуванням фізичного насильства , що не є небезпечним для життя та здоровя потерпілої штовхання її ОСОБА_7 на підлогу, від чого та впала , з спричиненням тілесних ушкоджень у вигляді крововиливів неправильної овальної форми розмірами 1, 3 х 1, 2 см. та 1,5 х 2 см. зовнішньої поверхні лівого колінного суглобу, передньої поверхні нижньої третини лівої гомілки та які згідно висновку судово- медичної експертизи за № 456 від 11.04.2006 р. відносяться до легких, став утримувати потерпілу руками з метою припинення опору і сприяючи ОСОБА_7, який згвалтував малолітню ОСОБА_3

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_5 діючи умисно та з застосуванням фізичного насильства триманням з силою потерпілу за голову, повторно щодо малолітньої ОСОБА_3 задовольнив статеву пристрасть неприродним способом.

-

Крім того, 09.10.2009 р. близько 13-00 год. ОСОБА_5 перебуваючи у кімнаті № 23 корпусу № 2 санаторію « Токарі « з місцем розташування у с. Токарі Лебединського району Сумської області, де знаходився у гостях у помешканні ОСОБА_9 , діючи умисно та маючи за мету незаконного заволодіння чужим майном, скориставшись відсутністю останнього у жилому приміщенні таємно, повторно викрав з шафи гроші у сумі 300 грн., спричинивши потерпілому матеріальну шкоду.

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у заволодінні чужим майном визнав у повному обсязі і пояснив, що дійсно 17.01.2006 р. на вул. Харківська, 23 м. Суми діючи за попередньою змовою з іншими особами відкрито заволодів мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_8 Також 09.10.2009 р. перебуваючи у кімнаті № 23 корпусу № 2 санаторію « Токарі « знаходився у гостях у ОСОБА_9 та скориставшись його відсутністю - останній вийшов з жилого приміщення , викрав з шафи гроші у сумі 300 грн.

Також 26.02.2006 р. знаходячись разом з ОСОБА_7 у господарському приміщені біля будинку по вул. Веретинівська, 4 м. Суми задовольняв статеву пристрасть неприродним способом щодо малолітньої ОСОБА_3 Також в той день тримав потерпілу за руки з метою подолання нею опору, а ОСОБА_7 вчиняв в цей час насильницький статевий акт.

Не заперечуючи свою участь у подіях щодо скоєння протиправних дій, які були вчинені 26.02.2006 р. відносно малолітньої ОСОБА_3К . , сумнівається у правильній кваліфікації своїх дій за ч. 4 ст. 152 КК України , так як безпосередньо не вчиняв зґвалтування потерпілої та якого , як вважає, не було у фізіологічному розумінні , бо відсутні його ознаки , виходячи з висновку судово-медичної експертизи.

Скоєння підсудним злочину проти статевої недоторканості особи знайшло своє підтвердження в ході судового слідства.

Так , законний представник потерпілої її мати ОСОБА_4 суду показала, що з слів своєї доньки дізналась про скоєння щодо неї протиправних дій ОСОБА_7 і ОСОБА_5 Зазначену обставину підтвердив сам ОСОБА_7 та до батьків якого ходила разом з своїм чоловіком з»ясувати що відбулося, а потім звернулись з заявою до правоохоронних органів.

Підтримала заявлений цивільний позов про відшкодування спричиненої моральної шкоди , оцінивши її у сумі 2000 грн. та яку просить стягнути з винної особи на свою користь.

З висновку судово-медичної експертизи від 11.04.2006 р. за № 456 вбачається, що при медичному обстеженні малолітньої потерпілої ОСОБА_3 виявлені ознаки механічного впливу на її статеві органи, без порушення анатомічних властивостей /т. 1, а.с. 117, 118/.

Відповідно до роз»ясень п. 9 і п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. за № 5 « Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи « , дії особи, яка не вчинила і не мала наміру вчиняти насильницький статевий акт чи задоволення статевої пристрасті неприродним способом, але безпосередньо застосовувала фізичне насильство , погрожувала його застосування чи довела потерпілу особу до безпорадного стану шляхом введення в її організм проти її волі наркотичних засобів, психотропних, сильнодіючих речовин з метою зґвалтування її чи вчинення щодо неї насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом іншою особою, повинні розглядатись як спів- виконавство у цьому злочині. Дії таких співвиконавців визнаються вчиненими групою осіб і кваліфікуються без посилання на статтю 27 КК України співучасть у скоєнні злочину.

-

Згвалтування вважається закінченим злочином з моменту початку статевих зносин і при цьому не має значення, чи закінчила особа статевий акт у фізіологічному розумінні.

Тому дії ОСОБА_5, який хоч і не вчиняв насильницький статевий акт щодо малолітньої потерпілої ОСОБА_3, однак безпосередньо застосовував до неї фізичне насильство утримування її руками для припинення опору з метою зґвалтування іншою особою, повинні розглядатись як співвиконавство у цьому злочині .

Таким чином суд вважає, що скоєння підсудним злочинів знайшло своє підтвердження в ході судового слідства і його дії необхідно кваліфікувати :

- по епізоду незаконного, відкритого заволодіння майном потерпілого ОСОБА_8 17.01.2006 р. на вул. Харківська, 23 м. Суми - за ч.2 ст. 186 КК України як грабіж, з кваліфікуючою ознакою вчинений « за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров»я потерпілого» ;

- по епізоду незаконного, таємного заволодіння 09.10.2009 р. грошовими коштами потерпілого ОСОБА_9 у сумі 300 грн. під час перебування у кімнаті № 23 корпусу № 2 санаторію « Токарі « Лебединського району Сумської області - за ч.2 ст. 185 КК України як крадіжка, з кваліфікуючою ознакою « повторність « ;

- за ч. 3 ст. 153 КК України насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом, з кваліфікуючими ознаками застосування фізичного насильства, вчинене групою осіб, повторно, щодо малолітньої потерпілої особою, яка вчинила злочин, передбачений ст. 152 КК України ;

- за ч 4 ст. 152 КК України - зґвалтування , тоб то статеві зносини з застосуванням фізичного насильства, з кваліфікуючими ознаками « вчинене групою осіб щодо малолітньої, а також особою, що раніше вчинила передбачений ст. 153 КК України злочин.

При призначенні підсудному виду , міри покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину і його наслідки, дані про особу підсудного ОСОБА_5 , який вчинив особливо тяжкі злочини будучи неповнолітнім, раніше до кримінальної відповідальності не притягався , свою вину визнав фактично повністю, у скоєному покаявся, за місцем проживання характеризується позитивно, своїми правдивими показаннями сприяв органам досудового слідства розкриттю злочинів і ці обставини суд, відповідно до ст. 66 КК України, відносить до помякшуючих покарання , що також істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів.

Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, суд по справі не вбачає.

Органами досудового слідства у предявленому обвинуваченні підсудного зазначена обтяжуюча покарання обставини - вчинення злочину щодо малолітньої. Однак ця обставина передбачена в статтях Особливої частини КК України як ознаки злочину, що впливає на їх кваліфікацію і вона не може ще раз враховуватись при призначенні покарання як така, що його обтяжує. Тому відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України, зазначена вище обтяжуюча покарання обставина повинна бути виключена з предявленого ОСОБА_5 обвинувачення.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що підсудний скоївши умисні злочини повинен відбувати покарання у місцях позбавлення волі. Однак є підстави для застосування щодо нього ст. 69 КК України - призначення покарання нижче від найнижчої межі, становленої санкцією Закону за вчинені особливо тяжкі злочини.

Законним представником малолітньої потерпілої - ОСОБА_4 заявлений цивільний позов та підтриманий нею у судовому засіданні про відшкодування спричиненої злочинами моральної шкоди, яку оцінює у сумі 2000 грн.

Потерпілим ОСОБА_9 заявлений цивільний позов про стягнення з винної особи 300 грн. на відшкодування спричиненої матеріальної шкоди, а також 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди .

Суд вважає, що протиправними діями підсудного ОСОБА_5 дійсно спричинена потерпілим моральна , а ОСОБА_9 також і матеріальна шкода . Тому збитки повинні бути відшкодовані винною особою у відповідності до вимог ст.1166, 1167 ЦК України.

При визначенні розміру моральної шкоди необхідно керуватись розясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України за № 4 від 31.03.1995 р. з наступними змінами « Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової / шкоди « , з врахуванням характеру та обсягу душевних страждань, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, причинного зв»язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та його вини, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості.

Тому суд оцінює таку шкоду, яка підлягає відшкодуванню :

- законному представнику малолітньої потерпілої - її матері ОСОБА_4 у сумі 2000 грн.;

- потерпілому ОСОБА_9 у сумі 100 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, у ОСОБА_5 за місцем помешкання у с. Токарі Лебединського району Сумської області, вул. Механізаторів, 12 працівниками міліції вилучені 230 грн. з викрадених ним 300 грн. 09.10.2009 р. з кімнати № 23 корпусу № 2 санаторію « Токарі « Лебединського району Сумської області у потерпілого ОСОБА_9, з залученням коштів до справи в якості речових доказів. / а.с. 32, 33 /.

Тому згідно вимог 1166 ЦК України, ці кошти повинні бути провернуті потерпілому ОСОБА_9 , а стягненню на його користь підлягає сума у розмірі 70 грн. на відшкодування спричиненої майнової шкоди.

Згідно ст.93 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 на користь НДЕКЦ при УМВС України в Сумській області судові витрати за провадження по справі криміналістичних експертиз , що становить 916 грн. 77 коп.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд

З АС У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочинів і призначити йому покарання :

-за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 / три / роки ;

-за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 / чотири / роки ;

- за ч. 4 ст.152 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді позбавлення волі на строк 4 / чотири / роки ;

-за ч. 3 ст. 153 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді позбавленням волі на строк 5 / п»ять / років.

На підставі вимог ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити засудженому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 / пять / років.

Запобіжний захід засудженому до набрання вироком чинності залишити тримання під вартою, зарахувавши в строк відбування покарання термін його затримання у порядку ст. 115 КПК України і тримання в ІТТ Лебединського МВ УМВС України в Сумській області з 09.10.2009 року , з доставкою у м. Суми і подальшим триманням під вартою за постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.10.2009 року /а.с.118,119, т.2/.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 2000 грн. в рахунок відшкодування спричиненої злочинними діями моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 70 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, а також 100 грн. на відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь НДЕКЦ при УМВС України в Сумській області відповідно до ст. 93 КПК України судові витрати за провадження по справі криміналістичних експертиз , що становить 916 грн. 77 коп. / т. 1, а.с.173, 184; т. 2 , а.с.57 /.

Речові докази по справі :

-мобільний телефон « Нокія-3100 « залишити у користуванні потерпілого ОСОБА_8 / ті., а.с. 54 / ;

-дублянку, штани і шапку залишити у користуванні потерпілої малолітньої ОСОБА_3 / т. 1, а.с. 164 / ;

-грошові кошти у сумі 230 грн. , гаманець і що зберігаються при справі - повернути у користування потерпілого ОСОБА_9 / т. 2, а.с.32, 33 ; 35, 36 /;

-використану картку поповнення рахунку оператора стільникового зв»язку МТС і що зберігається при справі - знищити / т. 2, а.с. 22, 24 /.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом 15 діб з моменту його проголошення , а засудженим в той же строк з моменту вручення його копії.

Суддя М.В. Кондратенко