Справа № 1-58/2010рік
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2010 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Янка Б.Я.;

при секретарі Корнута Т.Б.;

з участю прокурора Ванчака А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сколе справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, не працюючого, військовозобов'язаного, раніше не судимого,

за ч. 1 ст. 164 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_1 всупереч вимогам ст. 180 Сімейного кодексу України, згідно якої він, як батько, зобовязаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, порушуючи право неповнолітніх дітей на повноцінне життя та всебічний розвиток, впродовж тривалого часу: з 2007 року по лютий 2010 року, умисно, злісно, не зважаючи на попередження про необхідність виконання свого обов'язку з боку державного виконавця, ухилявся від сплати встановлених 10.04.2007 року рішенням Сколівського районного суду ( виконавчий лист № 2-277) коштів на утримання своїх неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, тобто аліментів, в розмірі 350 грн. щомісячно, починаючи з 07.03.2007 року і до їх повноліття, на користь ОСОБА_5 шляхом своєї бездіяльності, спрямованої на невиконання рішення суду про стягнення з нього на користь дітей визначеної суми аліментів, яка виразилась у тому, що ОСОБА_1 з метою працевлаштування до центру зайнятості не звертався та не сплачував аліменти з тих грошей, які він періодично підзаробляв у різних людей, що призвело до заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 8 400 гривень станом на 01.02.2010 року.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 винним себе визнав повністю та підтвердив вищенаведені обставини.

Крім визнання підсудним своєї вини, його вина у вчиненому злочині стверджена іншими доказами, зібраними по справі, які в судовому засіданні не досліджувалися, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду, і фактичні обставини справи ніким не оспорювались.

Суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України - злісне ухиляння від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання своїх неповнолітніх дітей - дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 (аліментів).

Обтяжуючих вину підсудного у вчиненні злочину обставин суд не вбачає.

При визначенні міри покарання підсудному суд враховує суспільну небезпеку вчиненого злочину, особу підсудного, який повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, а також той факт, що злочин ним вчинено вперше. Підсудний позитивно характеризується за місцем проживання.

З урахуванням наведених обставин суд вважає за необхідне застосувати до нього при обранні міри покарання ст. 75 КК України - звільнення від відбування покарання з випробуванням та згідно ст. 76 КК України покласти на нього певні обовязки.

Керуючись ст. ст. 323-324 КГІК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КК України до двох років обмеження волі.

Згідно ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_1 звільнити від відбування даного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

Згідно ст. 76 ч. 1 п. п. 2, 3, 4 КК України зобовязати засудженого ОСОБА_1 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання або роботи та періодично зявлятися у вказані органи для реєстрації.

Міру запобіжного заходу - підписку про невиїзд до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом пятнадцяти днів з моменту його проголошення, або з моменту вручення копії вироку засудженому, який перебуває під вартою.

Суддя Б.Я. Янко