Справа № 1-217/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2011 Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Галича А.І.

при секретарі - Волошипій А.В.

з участю прокурора - Трохнмеика Р.М.

з участю захисників - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Прилуки кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ' уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4, З пров. Михайлівський, 5, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, за ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України;

неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_7, не працюючого, не одруженого, раніше судимого 21 серпня 2010 року Прилуцьким міськрайонним судом за ст. 185 ч. З, 76 КК України до З років позбавлення полі з іспитовим строком 1 рік, 12 квітня 2011 року Прилуцьким міськрайонним судом за ст. 185 ч. З, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, за ч. З ст. І85 КК України;

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_9, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_10, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, за ч. З ст. 185 КК України;

неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_11, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_10, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, за ч. З ст. 185 КК України;

ВСТАНОВИВ:

На початку грудня 2010 року, точний час не встановлено, ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_4 та неповнолітніми ОСОБА_3 та ОСОБА_5, усвідомлено розуміючи, що останні являються неповнолітніми, шляхом пошкодження замикаючого пристрою, проникли до сараю, розташованого в с. Маціївка Прилуцького району вул. Михайлівська, 7, звідки таємно викрали 10 листів восьми хвильового шиферу, вартістю згідно товарознавчої експертизи 417 грн., що належав ОСОБА_6 1.1. Після чого з місця скоєння злочину зникли.

09 лютого 2011 року, близько 22 години ОСОБА_2С, повторно, знаходячись в с. Маціївка, Прилуцького району 3 пров. Михайлівський, допомагаючи ОСОБА_7 в пошуках його загубленого телефону марки 8ат5ііп§ Е1100Т, вартістю 187,80 грн., в якому знаходилася сім-карта оператора мобільного зв'язку МТС, вартістю 25 грн. з грошима на рахунку 15 грн.. знайшовши даний телефон, з корисливих мотивів таємно від ОСОБА_7 та

ОСОБА_3, який також допомагав у пошуках телефона, забрав його собі, сказавши при цьому, що телефон він не знайшов.

8 судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 винним себе у вчиненні злочинів,

передбачених ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.З, 304 ч. 1 КК України визнав повністю, дав показання

аналогічні фабулі пред'явленого обвинувачення, зокрема показав суду, що в кінці літа 2009

року він випадково бачив, що до господарства ОСОБА_8, яка мешкала в с. Маціївка

Прилуцького району, вул. Михайлівська 7 та на той час вже померла, її син привіз шифер та

сховав до сараю. Значний час до вказаного господарства ніхто не приїжджав, тому ОСОБА_2

Є.С. вирішив скоїти крадіжку шифера, але розуміючи що сам фізично не зможе винести

шифер, вирішив запропонувати своїм друзям ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_5

СЮ. допомогти йому скоїти крадіжку, а виручені від продажу шифера кошти пообіцяв

поділити порівну, знаючи при цьому що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є

неповнолітніми. Так на початку грудня, точної дати він не пам'ятає, у вечірній час, вони всі

разом прийшли до вказаного господарства та шляхом пошкодження замикаючого пристрою

ломом, який приніс ОСОБА_3, проникли до сараю звідки винесли 10 листів шифера та

. перенесли його за село і залишили його в канаві поблизу лісу. Потім цей шифер вони віддали ОСОБА_9, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_12, шифер на автомобіль вони грузили вдвох з ОСОБА_3, братів ОСОБА_5 на той час з ними не було. Про те що шифер крадений вони йому не говорили. Гроші за шифер ОСОБА_9 їм не віддав. Також ОСОБА_2 вказав що саме він підбив хлопців на скоєння даного злочину, хоча й знав, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є неповнолітніми.

09 лютого 2011 року близько 22 години він із своїм другом ОСОБА_3

гуляли в с. Маціївка Прилуцького району, проходячи повз подвір'я ОСОБА_7 вони

побачили, що останній щось шукає на подвірі, довідавшись, що ОСОБА_7 загубив свій

телефон 8ат8ип§ Е1100Т, запропонували допомогти в пошуках. ОСОБА_2С, маючи при

собі ліхтарик, знайшов загублений телефон та розуміючи, що ніхто з хлопців цього не

помітив заховав його в кишеню та сказав ОСОБА_7 та ОСОБА_3 що нічого не знайшов. В

скоєному щиро розкаюється.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 винним себе у вчиненні злочинів передбачених ст.ст. 185 ч. З КК України визнав повністю, дав показання аналогічні фабулі пред'явленого обвинувачення та суду пояснив, що на початку грудня 2010 року його знайомий ОСОБА_2 запропонував йому та братам ОСОБА_5 та ОСОБА_4, скоїти крадіжку шиферу з господарства ОСОБА_8, яка мешкала в с. Маціївка Прилуцького району, а на час скоєння крадіжки померла і в даному господарстві ніхто не проживав. Іноді приїжджають родичі померлої. ОСОБА_2 їм пообіцяв швидко продати шифер, а гроші розділить порівну на всіх. Він та брати Кірсєві погодилися на дану пропозицію тищенка. В перших числах грудня, точної дати він не пам'ятає, в вечірній час, вони всі разом пішли до вказаного господарства. Коли вони підійшли до сараю, де зберігався шифер, то побачили, що двері були замкнені на замок. Він побіг додому, взяв лом і повернувшись, вставив лом в замок і вони всі разом натиснули на лом і зірвали замок з дверей сараю. Потрапивши до приміщення сараю вони почали виносити шифер. Всього вони викрали 10 листів шиферу, який не був раніше у використанні. Вони вчотирьох винесли шифер за село і залишили його в канаві поблизу лісу. Потім вони значний час не могли знайти покупця на даний шифер і через тиждень віддали шифер ОСОБА_9. Він приїхав та забрав вказаний шифер з канави. Про те, що шифер був викрадений ними, вони йому нічого не говорили. Шифер на його автомобіль грузили вдвох з ОСОБА_2, братів ОСОБА_5 на той час з ними не було. За шифер ОСОБА_9 грошей їм не дав. Де знаходиться шифер на даний час він не знає. Також він зазначив, що якби не ОСОБА_2 вони б не скоїли крадіжки шиферу, так як тільки він знав про наявність вищевказаного шиферу в господарстві ОСОБА_8. ОСОБА_2 запевнив, що даний шифер шукати ніхто не буде і тому вони погодилися на скоєння крадіжки. В скоєному щиро розкаюється.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_10 винним себе у вчиненні злочинів передбачених ст.ст. 185 ч. З КК України визнав повністю, дав показання аналогічні фабулі пред'явленого обвинувачення та суду пояснив, що на початку грудня 2010 року його знайомий ОСОБА_2 запропонував йому, його брату ОСОБА_5 та ОСОБА_3 скоїти крадіжку шиферу з господарства ОСОБА_8, яка мешкала в с. Маціївка Прилуцького району, а на час скоєння крадіжки померла і в даному господарстві ніхто не проживав. Іноді приїжджають родичі померлої. ОСОБА_2 їм пообіцяв швидко продати шифер, а гроші розділить порівну на всіх. Він, його брат ОСОБА_5 та . ОСОБА_3 погодилися на пропозицію ОСОБА_2. В перших числах грудня, точної дати він не пам'ятає, в вечірній час, вони всі разом пішли до вказаного господарства. Коли вони підійшли до сараю, де зберігався шифер, то побачили, що двері були замкнені на замок. ОСОБА_3 побіг додому, взяв лом і повернувшись, вставив лом в замок і вони всі разом натиснули на лом і зірвали замок з дверей сараю. Потрапивши до приміщення сараю вони почали виносити шифер. Всього вони викрали 10 листів шиферу, який не був раніше у використанні. Вони вчотирьох винесли шифер за село і залишили його в канаві поблизу лісу. Більше він даний шифер не бачив. Через тиждень вони від ведмідського Б. дізналися, що шифер забрав ОСОБА_9, житель ІНФОРМАЦІЯ_4, але грошей він за шифер не дав. Також він зазначив, що якби не ОСОБА_2 вони б не скоїли крадіжки шиферу, так як тільки він знав про наявність вищевказаного шиферу в господарстві ОСОБА_8. В скоєному щиро розкаюється.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 винним себе у вчиненні злочинів передбачених ст.ст. 185 ч. З КК України визнав повністю, дав показання аналогічні фабулі пред'явленого обвинувачення та суду пояснив, що на початку грудня 2010 року його знайомий ОСОБА_2 запропонував йому, його брату ОСОБА_10 та ОСОБА_3 скоїти крадіжку шиферу з господарства ОСОБА_8, яка мешкала в с. Маціївка Прилуцького району, а на час скоєння крадіжки померла і в даному господарстві ніхто не проживав. Іноді приїжджають родичі померлої. ОСОБА_2 їм пообіцяв швидко продати шифер, а' гроші розділить порівну на всіх. Він, його брат ОСОБА_10 та ОСОБА_3 погодилися на пропозицію ОСОБА_2. В перших числах грудня, точної дати він не пам'ятає, в вечірній час, вони всі разом пішли до вказаного господарства. Коли вони підійшли до сараю, де зберігався шифер, то побачили, що двері були замкнені на замок. ОСОБА_3 побіг додому, взяв лом і повернувшись, вставив лом в замок і вони всі разом натиснули на лом і зірвали замок з дверей сараю. Потрапивши до приміщення сараю вони почали виносити шифер. Всього вони викрали 10 листів шиферу, який не був раніше у використанні. Вони вчотирьох винесли шифер за село і залишили його в канаві поблизу лісу. Більше він даний шифер не бачив. Через тиждень вони від ОСОБА_3 дізналися, що шифер забрав ОСОБА_9, житель ІНФОРМАЦІЯ_4, але грошей він за шифер не дав. Також він зазначив, що якби не ОСОБА_2 вони б не скоїли крадіжки шиферу, так як тільки він знав про наявність вищевказаного шиферу в господарстві ОСОБА_8. ОСОБА_2 запевнив, що даний шифер шукати ніхто не буде і тому вони погодилися на скоєння крадіжки. В скоєному щиро розкаюється.

Крім власних показів підсудних, їх вина підтверджується показами потерпілих.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що 09 лютого 2011 року близько 22 години він повертався додому від своїх знайомих і виявив що в кишені куртки відсутній його телефон марки $ат$ип§ Е1 100Т. Він згадав що коли йшов додому по слизькій дорозі то декілька разів падав на землю і телефон міг випасти з кишені. Тому він вирішив пройти тією ж дорогою і знайти свій телефон. В цей час до нього підійшли знайомі хлопці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та дізнавшись що трапилось, ОСОБА_2 виявив бажання допомогти йому в пошуках телефона, так як в нього з собою є кишеньковий ліхтарик. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пішли попереду, а він йшов на деякій відстані від них. Пройшовши всю відстань дороги, якою він повертався від своїх знайомих ОСОБА_2 йому сказав, що телефон він не знайшов. Він також свій телефон не виявив. Так як на вулиці було

досить темно і він був сконцентрований на пошуках телефону, тому він не бачив, чи нахилявся ОСОБА_2 до землі і чи він щось знаходив. Але коли він розмовляв з ОСОБА_2, його поведінка здалася підозрою. ОСОБА_2 заперечував про те, що знайшов телефон, коли ОСОБА_7 почав про це питати. Через деякий час він подзвонив на свій номер і йому відповіли, що його телефон знаходиться в міліції. Також йому повідомили, що саме ОСОБА_2 забрав мобільний телефон.

Із оголошених в судовому засіданні показів свідка ОСОБА_6 вбачається, що в с. Маціївка Прилуцького району в неї проживала мама, ОСОБА_8, яка 12 травня 2009 року померла. Після смерті мами її господарство перейшло в спадок потерпілій ОСОБА_6, яка влітку 2009 році в м. Прилуки придбала 10 листів восьми хвильового шиферу для перекриття будинку, який завезли до господарства матері в с. Маціївка Прилуцького району вул. Михайлівська, 7 і залишили в сараї, зачинивши на навісний замок. Тривалий час вона не навідувалася до господарства в с. Маціївка. В грудні 2010 року вона приїхала до господарства і виявила, що з дверей сараю зірвано навісний замок і зникло 10 листів шиферу. Вона думала що сама знайде шифер, але в неї не було часу займатися його пошуком, тому в березні 2011 року вона написала заяву до Прилуцького МВ УМВС (а.с. 33).

Із оголошених в судовому засіданні показів свідка ОСОБА_9 вбачається, що взимку, точної дати не пам'ятає, він їхав на своєму автомобілі Газельнеподалік с. Маціївув. В яру, неподалік лісу, він побачив що на землі лежать листи шиферу, він не знав чиї вони, тому уваги на них не зверну. В цей же день він зустрів ОСОБА_3 та ОСОБА_2, вони йому запропонували 10 листів шиферу. ОСОБА_9 спитав чи це не той шифер, який він бачив в яру біля с. Маціївка, хлопці сказали, що так. На питання ОСОБА_9, кому належить той шифер, хлопці відповіли йому що знайшли його випадково і не знають чий він. Тоді ОСОБА_9 погодився забрати даний шифер та попросив хлопців щоб допомогли завантажити його на автомобіль. Проте що шифер був викрадений він не знав. Ні ОСОБА_2 ні ОСОБА_3 йому про це нічого не говорили. Даний шифер він нікуди в господарстві **не примінив, тому коли дізнався від працівників міліції про те, що даний шифер був викрадени-й, відразу ж повернув вказані вище 10 листів шиферу власниці ОСОБА_6 (а.с.40).

Всі підсудні свою вину у пред'явлених їм звинуваченнях визнали повністю.

Окрім повного визнання своєї вини підсудними їх вина підтверджується також матеріалами справи, а саме:

- протоколами огляду місця події ( а.с. 12, 26, 28, 36);

- висновком експерта та довідкою про вартість ( а.с.48, 54);

- протоколами явки з повинною( а.с. 15, 42, 44).

Суд вислухавши пояснення підсудних, потерпілого, вивчивши матеріали справи вважає, що дії підсудного ОСОБА_2 правильно кваліфіковані за ч. З ст. 185 КК України, як крадіжка, вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у приміщення, за ч. 2 ст. 185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно, за ч. 1 ст. 304 КК України, як втягнення неповнолітніх у злочинну діяльність.

Дії підсудних ОСОБА_3, ОСОБА_10 та ОСОБА_10 МЛО. правильно кваліфіковані за ч. З ст. 185 КК України, як крадіжка, вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у приміщення.

їх вина знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні за що вони і повинні нести кримінальну відповідальність.

При обранні міри покарання суд враховує, що підсудні за виключенням ОСОБА_3 вперше притягуються до кримінальної відповідальності, в цілому позитивно характеризуються за місцем навчання та проживання, в скоєному щиро розкаюються, збитки відшкодували повністю. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на час скоєння злочину є неповнолітніми, а тому ОСОБА_5 необхідно вибрати покарання з приміненням ст. 69 КК України.

Долю речових доказів по справі необхідно вирішити на підставі ст. 81 КПК України. Судові витрати по справі відсутні. Керуючись ст.ст. 323-324 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2, визнати винним за ч. 1 ст. 304 КК України, за ч. З ст.

185 та ч. 2 ст. 185 КК України:

. за ч. 1 ст. 304 КК України призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі;

за ч. З ст. 185 КК України призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 185 КК України призначення покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених мір покарання остаточно призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

У відповідності зі ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_2 від відбування призначеної міри покарання з іспитовим терміном на 2 (два) роки.

Зобов'язати ОСОБА_2 повідомляти про зміну місця навчання, проживання та роботи, періодично з'являтися для реєстрації.

ОСОБА_3, визнати винним за ч. З ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

У відповідності з ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднати невідбуте покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду від 12 квітня 2011 року та остаточно призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі, рахуючи йому строк покарання з дня затримання 6 травня 2011 року.

ОСОБА_10, визнати винним за ч. З ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

У відповідності до ст.ст. 75,76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_10 від відбуття призначеної міри покарання з іспитовим терміном на 1 (один) рік.

Зобовязати ОСОБА_10 повідомляти про зміну місця навчання, проживання та роботи.

ОСОБА_5, визнати винним за ч. З ст. 185 КК України та з приміненням ст. 69 КК України призначити йому покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

У відповідності з ст.ст. 75,76,104 КК України звільнити від призначеного покарання з іспитовим терміном на 1 (один) рік.

Зобовязати ОСОБА_5 повідомляти про зміну місця навчання, проживання та роботи.

Запобіжну міру покарання ОСОБА_2С, ОСОБА_3, ОСОБА_10 та ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити попередньою - підписку про невиїзд.

Речові докази: 10 листів восьми хвильового шифера, який знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 (а.с. 39) залишити у законному володінні потерпілої, мобільний телефон §атзип§ Е1100Тз сім-карткою МТС, який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_7 (а.с. 14) залишити у законному володінні потерпілого.

Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

СУДДЯ А. ГАЛИЧ