Дата документу Справа № 326/381/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №326/381/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11кп/778/1842/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2015 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження №0000051 від 01 лютого 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Веролюбівка Костянтинівського району Донецької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Приморського районного суду Запорізької області від 04 серпня 2015 року, яким його засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; на підставі ст.ст.71, 81 КК України, за сукупністю вироків, шляхом складання призначеного покарання та невідбутої частини покарання за вироком Приморського районного суду Запорізької області від 03 вересня 2013 року, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 7 місяців.

До обвинуваченого ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням розміру застави. Зараховано у строк відбутого покарання за цим вироком строк тримання ОСОБА_6 під вартою, починаючи з моменту його затримання, тобто з 04 серпня 2015 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь КП «Чисте місто», в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, 840 грн. Позов потерпілого ОСОБА_8 залишений без розгляду. Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи обставини справи, доведеність вини та юридичну кваліфікацію його дій, посилаючись на повне визнання ним своєї вини у кримінальних правопорушеннях, просить призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

В запереченнях на апеляційну скаргу директор КП «Чисте місто Приморськ», вказуючи на свою незгоду з поданою апеляційною скаргою, просить залишити її без задоволення, а вищевказаний вирок суду першої інстанції - без змін.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 01 лютого 2015 року у вечірній час доби, знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , під час вживання спиртних напоїв зі своїм знайомим ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинним намір, спрямований на викрадення майна, скориставшись тим, що ОСОБА_8 знаходився в стані алкогольного сп`яніння та спав, умисно, з корисливих мотивів, повторно, таємно викрав, забравши зі столу, мобільний телефон «Lenovo А 516», вартістю 500 грн, в якому знаходились дві сім-карти операторів мобільного зв`язку «МТС», на рахунку якої було 20 грн, та «Лайф», на рахунку якої було 25 грн, вартістю по 5 грн кожна, карта пам`яті на 4 Гб вартістю 20 грн, чохол до мобільного телефону вартістю 10 грн, а також зарядний пристрій до вказаного телефону вартістю 20 грн, які належать на праві власності ОСОБА_8 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 605 грн. Викрадене майно ОСОБА_6 виніс з квартири та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Окрім того, 26 лютого 2015 року, приблизно о 08-00 годині, ОСОБА_6 , знаходячись в м.Приморськ, поблизу території каналізаційних очисних споруд КП «Чисте місто Приморськ», реалізуючи свій злочинний намір спрямований на викрадення майна, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, умисно, з корисливих мотивів, повторно, таємно викрав, викопавши з ґрунту за допомогою лопати та молоту, що мав при собі, три металеві труби, які належать на праві комунальної власності КП «Чисте місто Приморськ». Оскільки ОСОБА_6 не виконав свого наміру до кінця, та бачив, що у вказаному місті ще є таке саме майно, він вирішив продовжити свою діяльність і надалі.

Так, 27 та 28 лютого 2015 року, приблизно о 08-00 годині, ОСОБА_6 , скориставшись відсутністю сторонніх осіб, які б могли завадити скоєнню крадіжки, умисно, з корисливих мотивів, повторно, таємно викрав, викопавши з ґрунту за допомогою лопати та молоту, що мав при собі, по три металеві труби, а 01 березня 2015 року - металеву секцію з огорожі, яка складається з металевого кутка та сітки з прутів, які належать на праві комунальної власності КП «Чисте місто Приморськ».

Усього ОСОБА_6 в період часу з 26 лютого по 01 березня 2015 року викрав з території очисних споруд: 9 металевих труб вартістю 1980 грн, металеву секцію вартістю 280 грн та сітки вартістю 120 грн, тим самим спричинив КП «Чисте місто Приморськ» матеріальну шкоду на загальну суму 2380 грн. Викраденим майном ОСОБА_6 в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 і вважав, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, переглядаючи вищевказаний вирок суду у межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, зазначених у вироку, засновані на доказах досліджених у судовому засіданні з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, і на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших, окрім показань обвинуваченого, доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорювались. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за вчинені ним кримінальні правопорушення. При цьому суд врахував характер та ступінь тяжкості цих правопорушень, особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного йому за попереднім вироком суду щодо нього, за місцем проживання характеризується задовільно. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щиросерде каяття обвинуваченого, його активне сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування завданої шкоди. Обставинами, що обтяжують покарання, суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі, але на строк, близький до мінімального. Також суд правильно застосував положення ст.ст.71, 81 КК України, призначивши обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до призначеного покарання невідбуту обвинуваченим частину покарання за вироком щодо нього Приморського районного суду Запорізької області від 03 вересня 2015 року.

Призначене ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого, правильність вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки обставини, на які посилається обвинувачений, фактично були враховані судом при призначенні покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України і підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання не вбачає.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Приморського районного суду Запорізької області від 04 серпня 2015 року, яким його засуджено за ч.2 ст.185 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4