Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

26 лютого 2015 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 14 січня 2015 року щодо ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у кримінальних провадженнях № 0008042, № 0013774,

у с т а н о в и в :

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 14.01.2015 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 визнані винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
ОСОБА_3 призначено покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 05.12.2012 року і за сукупністю вироків ОСОБА_3 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.
ОСОБА_4 призначено покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням за вироком Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
ОСОБА_5 призначено покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

12.12.2015 року захисник ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02.02.2015 року його підзахисний звільнений від покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 05.12.2012 року, на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році». Тому просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_3 скасувати і ухвалити новий вирок, яким призначити тому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки і звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Вивчивши апеляційну скаргу та матеріали кримінального провадження, вважаю, що вона подана без додержання вимог ст.396 КПК України.
Згідно з ч.2 ст.396 КПК України в апеляційній скарзі, крім іншого, зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність або необґрунтованість судового рішення.
Такі вимоги повинні відповідати положенням ст.407 КПК України, якою передбачено, яке рішення має право ухвалити суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду, і повинні узгоджуватися з іншими положеннями кримінального процесуального закону.
Згідно з ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі:

1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення;

2) необхідності застосування більш суворого покарання;

3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції;

4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Жодного з цих випадків захисник не наводить, а тому його вимоги не узгоджуються із змістом поданої апеляційної скарги. До того ж, незрозумілими є вимоги про скасування вироку щодо ОСОБА_3 в повному обсязі з огляду на те, що фактичні обставини кримінального провадження, доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його діяння захисником не оспорюється.
Крім того, згідно з ч.6 ст.396 КПК України до апеляційної скарги та доданих до неї письмових матеріалів надаються копії в кількості, необхідній для їх надіслання сторонам кримінального провадження та іншим учасникам судового провадження, інтересів яких стосується апеляційна скарга.
Цих вимог закону захисник також не виконав, оскільки надав три копії апеляційної скарги, а вони мають надсилатися прокурору, трьом обвинуваченим і потерпілому, і, взагалі, не надав копій доданих матеріалів.
Згідно з ч.1 ст. 399 КПК України суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст.396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.
А тому апеляційну скаргу захисника слід залишити без руху, встановити строк для усунення зазначених раніше недоліків та роз`яснити, що якщо недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк не буде усунуто, відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.399 КПК України апеляційна скарга повертається.
На підставі викладеного, керуючись ст.399 КПК України,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 14 січня 2015 року щодо ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 залишити без руху.
Встановити строк для усунення недоліків апеляційної скарги 10 /десять/ днів з дня отримання копії ухвали особою, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду
міста Києва ОСОБА_1