Провадження № 1-кп/185/671/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 листопада 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в м. Павлоград кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР за №0002542, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вербки Павлоградського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, в силу ст. 89 КК України не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
20.09.2015 року приблизно о 00.40 годині обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи між будинками №547 та №549 по вул. Ленінградській м.Павлограда Дніпропетровської області, при відсутності нічного освітлення, побачивши ОСОБА_5 , який проходив повз нього, тримав у руці мобільний телефон та слухав на ньому музику, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, підбіг до ОСОБА_5 , та діючи умисно, відкрито, протиправно, з корисливих мотивів, схопив за руку, в якій потерпілий тримав мобільний телефон, шляхом ривку вирвав з рук потерпілого ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Нокіа Е-72-1» та зник у невідомому напрямку, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 1000 гривень.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_4 вину за ч.1 ст. 186 КК України визнав повністю, суду пояснив, що точної дати не пам`ятає, восени 2015 року вночі на день міста він, проходячи по вул. Ленінградській м. Павлограда побачив хлопця, який тримав в руках мобільний телефон та слухав музику. В нього виник умисел забрати вказаний и телефон. Він підбіг до хлопця, схопив телефон, вирвав його з рук потерпілого та побіг, цього ж дня викрадений телефон марки «Нокиа» сірого кольору заклав до ломбарду, гроші витратив на власні потреби. В скоєному щиро кається, просить суворо його не наказувати. Просив суд розглядати провадження із застосуванням ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки фактичні обставини справи, пред`явлене обвинувачення йому зрозуміле, і він їх не оспорює. Також розуміє, що позбавляється права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку, і це його добровільна та істина позиція.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд провадження за його відсутності.

Крім повного визнання своєї провини і свідчень, винність ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого злочину підтверджується і іншими фактичними доказами справи, які всіма учасниками судового розгляду визнані, ніким не оспорюються, у відповідності зі ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільними їх дослідження. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини справи підтверджені наявними у справі доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду справи, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, також визнає фактичні обставини справи доведеними.

До них відносяться:

-протокол огляду місця події від 20.09.2015 року /т.2 а.п.11/, протокол проведення слідчого експерименту від 29.10.2015 року /т.2 а.п.64-65/ висновок судово-товарознавчої експертизи №5255-15 від 22.10.2015 року /т.2 а.п.46-51/.

Сукупність доказів, що узгоджуються між собою дають суду підстави кваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 186 ч.1 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

При призначенні покарання, у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, віднесення його до категорії злочину середньої тяжкості, ступінь негативних наслідків, дані про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в психіатричному та наркологічному диспансерах не перебуває, а також враховує повне визнання вини та каяття у вчиненому.

Обставинами, відповідно вимог ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає повне визнання вини та каяття у вчиненому.

Обставин, відповідно до вимог ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

За сукупністю обставин вчинення злочину, ступеня тяжкості, даних про особу обвинуваченого, пом`якшуючих та обтяжуючих його покарання обставин, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізолювання від суспільства та призначає йому покарання в межах санкцій інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, тобто в умовах виконання за його поведінкою постійного та обов`язкового контролю, що буде достатнім для виправлення особи та попередження вчинення ним нових злочинів.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 була обрана у виді особистого зобов`язання, до набрання вироком законної сили обраний запобіжний захід не підлягає змінам.

Під час проведення досудового розслідування проводилась судово-товарознавча експертиза, згідно акту здачі-приймання висновку судового експерта Дніпропетровського НДІСЕ МЮУ на проведення криміналістичної експертизи було витрачено 92.40 гривень. Зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Частина 2 статті 124 КПК України передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 винний у вчиненні інкримінованого злочину за описаних у вироку обставинах, то суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави вартість проведеної криміналістичної експертизи у розмірі 92.40 гривень.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст.ст. 368-370, 374, 393, 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ст. 186 ч.1 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
У відповідності ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на 2 (два) роки, поклавши на нього обов`язки: сповіщати органам кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації до органів кримінально-виконавчої інспекції.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 залишити без змін у виді особистого зобов`язання.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави вартість проведеної криміналістичної експертизи експертами Дніпропетровського НДІСЕ МЮУ у розмірі 92.40 гривень.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1