Справа № 466/523/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/55/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 21.01.2016 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави,

встановила:
Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу слідчого управління військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_10 , погоджене із прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням державного обвинувачення у кримінальних провадженнях СВ військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_11 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Припять Чорнобильського району Київської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, раніше не судимого, одруженого, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.27, ч.5 ст.191 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням грошової застави в розмірі 25000000 (двадцять п`ять мільйонів) гривень, при внесенні якої підозрюваний ОСОБА_8 підлягає звільненню з-під варти.

Строк дії ухвали - по 20 березня 2016 року.

Таке своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 - ч.5 ст. 191 КК України, а саме: в тому, що підозрюваний працюючи директором ТОВ «Укрвагонремтранс» діючи з прямим умислом, переслідуючи корисливий мотив, за попередньою змовою групою осіб із заступником директора начальником відділу матеріально-технічного забезпечення Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод» та службовими особами ДП «ЖБТЗ», з метою заволодіння чужим майном коштами ДП «ЖБТЗ», у період з 23 червня 2014 року по 19 січня 2015 року вчинив умисні дії спрямовані на заволодіння чужим майном коштами ДП «ЖБТЗ» у розмірі 23161655,2 грн., тобто в особливо великих розмірах, шляхом зловживання службовими особами ДП «ЖБТЗ» своїм службовим становищем, яке полягало в їх неправомірному перерахуванні у період з 16 липня 2014 року по 19 січня 2015 року з банківського рахунку ДП» ЖБТЗ» № НОМЕР_1 , відкритого у ПАТ «ПУМБ» на банківський рахунок ТОВ «Укрвагонремтранс» № НОМЕР_2 , відкритого у ПАТ КБ «Приватбанк». Сума коштів більш ніж у шістсот разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, встановленої законодавством на момент вчинення злочину, чим вчинив пособництво в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах. Тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 27, ч.5 ст. 191 КК України.

Не погоджуючись із даною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 21.01.2016 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржувана ухвала, на думку апелянта, є необґрунтованою, не відповідає положенням КПК України, містить істотні порушення вимог кримінально процесуального закону. Слідчий суддя при розгляді клопотання під час судового засідання жодним чином не дослідив та не надав уваги матеріалам, які були подані стороною захисту та доводам підозрюваного та його захисника. Апелянт вважає, що при обранні запобіжного заходу ОСОБА_8 судом були порушені всі норми українського та міжнародного права з захисту прав та свобод людини, слідство ґрунтується на недопустимих доказах. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 відкрито в 2014 році, і весь цей час підозрюваний завжди з`являвся на всі виклики слідчих, має постійне місце роботи, тісні родинні стосунки, одружений, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, а тому на думку захисника ОСОБА_9 відсутні будь які ризики передбачені ст.177 КПК України.

Не погоджуючись із оскаржуваною ухвалою слідчого судді підозрюваний ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 21.01.2016 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги ОСОБА_8 вказує, що під час судового засідання в районному суді прокурор взагалі не доводив і не обґрунтовував наявні ризики, які б свідчили про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваного, а лише обмежився позицією про підтримання клопотання слідчого. Скопич звертає увагу суду, що вини в інкримінованому йому злочині не визнає, а тому не має на меті уникати кримінальної відповідальності та продовжувати будь яку злочинну діяльність, так які ніяких злочинів не вчиняв. З моменту відкриття кримінального провадження підозрюваний перестав вести будь яку господарську діяльність, натомість весь час намагався законними способами довести військовій прокуратурі безпідставність звинувачення.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_8 вказує, що при прийнятті рішення слідчим суддею не в повній мірі було враховано його особу, оскільки він проживає за місцем своєї реєстрації, моє постійне місце праці, одружений, має на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, має міцні соціальні зв`язки. Також, підозрюваний вважає, що визначена судом застава є завідомо непомірною для нього, оскільки він проживає в одній квартирі з дружиною і двома малолітніми дітьми, дружина перебуває в декретній відпустці та в нього відсутні будь які інші матеріальні надходження окрім основного місця праці.

Заслухавши доповідача, пояснення підозрюваного та його захисника на підтримання поданих апеляційних скарг, думку прокурора про відмову в задоволенні апеляційних скарг та залишення оскаржуваної ухвали слідчого судді без змін, обговоривши наведені доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду даного клопотання слідчий суддя вірно встановив, що надані слідчим та прокурором докази доводять обставини, що свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.5 ст.191 КК України, що стверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , письмовим документом договором № 82 від 23.06.2014 року, довідкою про результати аналізу окремих питань фінансово господарської діяльності ДП «Житомирський бронетанковий завод» від 09.06.2015 року, дослідженням №75/06-30-16/ від 15.12.2015 року, висновком криміналістичної експертизи з дослідження підписів та почерку №4532 від 11.12.2015 року, а також іншими матеріалами кримінального провадження № 0000146.

Санкцією ч.5 ст.27, ч.5 ст.191 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, тобто ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні пособництва в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

На думку колегії суддів, приймаючи рішення слідчий суддя вірно дійшов висновку про те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за ч.5 ст. 27, ч.5 ст. 191 КК України, за який передбачене покарання виключно у вигляді позбавлення волі від семи до дванадцяти років та злочин скоєно у період виконання обов`язків директора ТОВ «Укрвагонремтранс», з корисливих мотивів, його дії представляють підвищену суспільну небезпеку та перебуваючи на волі, останній може залишити місце проживання, враховуючи його молодий вік та стан здоров`я, який є раніше не судимий, виїхати за межі України, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищувати та приховувати речі, документи які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків вчиненого ним злочину, іншим чином перешкоджати розслідуванню кримінальному провадженню, а тому слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_18 саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням грошової застави в розмірі 25000000 (двадцять п`ять мільйонів) гривень.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом.
Відповідно до п.3 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів мінімальної заробітної плати. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів мінімальної заробітної плати відповідно.
З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а саме того, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у заволодінні за попередньою змовою групою осіб державними коштами у розмірі понад 23 млн. грн., які були призначені для ремонту бронетехніки, яка в подальшому була направлена в зону проведення антитерористичної операції на сході України, колегія суддів погоджується з тим, що визначений підозрюваному ОСОБА_8 розмір застави, яка перевищує 300 розмірів мінімальної заробітної плати, а саме 25000000 (двадцять п`ять мільйонів) гривень, є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.
Під час апеляційного розгляду жодними належними та допустимими доказами не підтверджені доводи та обставини, на які покликаються захисник ОСОБА_9 та підозрюваний ОСОБА_8 в апеляційних скаргах, а тому ухвала слідчого судді є законна і обґрунтована, підстав для її скасування апеляційний суд не знаходить.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкоджали прийняттю у даному кримінальному провадженні законного та обґрунтованого рішення не встановлено.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 376, 404, 405, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 та апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_19 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 21.01.2016 року про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту із визначенням розміру застави - без змін.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4