В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.12.2015 Справа №607/17697/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0002568 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, громадянина України, із неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, учня 10 класу Тернопільської вечірньої школи ТМР, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1). 30 квітня 2015 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.1 ст.186 КК України до штрафу в розмірі 867 грн. у дохід держави, який сплатив 29 травня 2015 року;

2). 06 листопада 2015 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.3 ст.185, ст.69 КК України на 30 діб арешту;

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт.В.Березовиця Тернопільського району Тернопільської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , фактично проживаючого в АДРЕСА_3 , в силу ст.89 КК України такого, що раніше не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.186 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , представника служби у справах неповнолітніх та дітей ТМР ОСОБА_11 , інспектора ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_12

ВСТАНОВИВ:
Так, 09 вересня 2015 року близько 03 год. в обвинуваченого ОСОБА_4 , який перебував неподалік будинку АДРЕСА_4 , виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, реалізовуючи який обвинувачений, тоді ж і там же, наздогнавши ОСОБА_13 , який проходив неподалік вказаного будинку, шляхом ривка, зірвав із його шиї золотий ланцюжок, 585 проби, вагою 5, 89 г, вартістю 2728, 83 грн. разом із золотим хрестиком, 583 проби, вагою 2, 53 г, вартістю 1163, 8 грн., після чого із викраденим майном з місця вчинення вказаного кримінального правопорушення втік, чим заподіяв наведеному потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 3892, 63 грн.

Крім цього, 15 вересня 2015 року близько 22 год. 30 хв. в обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які разом перебували у парку «Топільче» в м.Тернополі, виник спільний злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, реалізовуючи який, у тому ж місці та у той же час, обвинувачений ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із обвинуваченим ОСОБА_14 , разом підбігли до ОСОБА_6 , який проходив по центральній алеї парку «Топільче» у напрямку ТЦ «Орнава», де обвинувачений ОСОБА_4 наніс удар кулаком правої руки у ліву частину обличчя, чим потерпілому було спричинено синець повік лівого ока з поширенням на ліві виличну й підочну ділянки та садна лівого крила носа, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, і унаслідок чого ОСОБА_6 впав на асфальтне покриття, після чого обвинувачений ОСОБА_15 відкрито, повторно викрав із лівої руки ОСОБА_6 золоту обручку, 583 проби, вагою 2, 89 г, вартістю 1287, 66 грн. та зірвав із лівої руки ОСОБА_6 наручний годинник торгової марки «КюКю (QQ)», жовтого кольору, із металевим корпусом, вартістю 500 грн., а також рюкзак сірого кольору, вартістю 50 грн., у якому знаходився цифровий фотоапарат торгової марки «Кенон Повер Шот ЕсІкс 20 АйЕс (Cannon Power Shot SX 20 IS)», вартістю 4000 грн., із 10 акумуляторними батареями, по 50 грн. кожна, загальною вартістю 500 грн. Надалі, обвинувачений ОСОБА_4 , продовжуючи спільні злочинні дії, об`єднані спільним умислом, повторно відкрито викрав із шиї потерпілого ОСОБА_6 золотий ланцюжок, 585 проби, вагою 7, 52 г, вартістю 3362, 11 грн. разом із золотим хрестиком із зображенням «розп`яття Ісуса Христа», 585 проби, вагою 4 г, вартістю 1788, 36 грн.

Із відкрито викраденим у наведений спосіб майном обвинувачені ОСОБА_15 та ОСОБА_4 з місця вчинення вказаного кримінального правопорушення втекли, чим спричинили потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 11 488, 13 грн.

В подальшому, 13 жовтня 2015 року близько 22 год. 30 хв. в обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебував поблизу будинку №22а по вул.Карпенка, що у м.Тернополі, виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), реалізовуючи який обвинувачений, тоді ж і там же, підійшов до ОСОБА_7 , після чого із лівої кишені куртки, у яку вона була одягнута, повторно відкрито викрав мобільний телефон торгової марки «Самсунг Ес5 (Samsung S5)», вартістю 8797, 5 грн. із стартовим пакетом оператора мобільного зв`язку «Лайф», вартістю 15 грн., на рахунку якого було 7 грн., та чохлом із шкірозамінника, вартістю 100 грн. Після цього, продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані єдиним умислом, обвинувачений ОСОБА_15 відкрито викрав у ОСОБА_7 жіночу сумку рожевого кольору торгової марки «Чілін (Chiliin)», вартістю 16, 75 грн., звідки викрав грошові кошти у сумі 150 грн.

Із вищевказаним відкрито викраденим у наведений спосіб майном обвинувачений ОСОБА_15 з місця вчинення даного кримінального правопорушення втік, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 9086, 25 грн.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 КК України визнав повністю за обставин, що наведені в обвинувальному акті, щиро розкаявся та в судовому засіданні пояснив, що 15 вересня 2015 року близько 22 год. 30 хв. він, обвинувачений ОСОБА_3 , разом із ОСОБА_4 перебували у парку «Топільче» в м.Тернополі, і тоді він, ОСОБА_3 , побачивши ОСОБА_6 , який йшов алеєю парку, вирішив відкрито викрасти майно останнього, застосувавши насильство для подолання можливого його опору. Про свої наміри він, ОСОБА_3 , повідомив ОСОБА_4 , який погодився на це. Підійшовши до потерпілого він, ОСОБА_3 , лише помітив як ОСОБА_4 своєю правою рукою заламав за шию потерпілого, від чого останній опинився на асфальтному покритті. В цей час він, ОСОБА_3 , викрав із рук ОСОБА_6 золоту обручку та наручний годинник, а також рюкзак сірого кольору, у якому знаходився цифровий фотоапарат із 10 акумуляторними батареями. Після цього, ОСОБА_4 також викрав із шиї потерпілого золотий ланцюжок із золотим хрестиком. Із викраденим у наведений спосіб майном вони, обвинувачені ОСОБА_15 та ОСОБА_4 , з місця вчинення вказаного кримінального правопорушення втекли, здавши викрадені речі у ломбард та витративши виручені від цього грошові кошти на особисті потреби. Крім цього, 13 жовтня 2015 року близько 22 год. 30 хв. він, обвинувачений ОСОБА_3 , перебував поблизу будинку №22а по вул.Карпенка у м.Тернополі, де побачив раніше знайому йому ОСОБА_7 , і тоді він, обвинувачений, вирішив відкрито викрасти її майно, для реалізації чого він, ОСОБА_3 , підійшов до ОСОБА_7 , після чого із лівої кишені куртки, у яку вона була одягнута, відкрито викрав її мобільний телефон «Самсунг», що був у чохлі із шкірозамінника, з яким втік. Після цього, через невеликий проміжок часу він, обвинувачений, повернувшись до тієї ж потерпілої, намагаючись закінчити свої дії, відкрито викрав у ОСОБА_7 жіночу сумку рожевого кольору, звідки викрав грошові кошти у сумі 150 грн. Із вищевказаним відкрито викраденим у наведений спосіб майном він, обвинувачений ОСОБА_15 , з місця вчинення даного кримінального правопорушення втік, здавши викрадений телефон у ломбард та витративши виручені від цього грошові кошти на особисті потреби. Про вчинене він, обвинувачений, на даний час сильно шкодує.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.186 КК України визнав повністю за обставин, що наведені в обвинувальному акті, щиро розкаявся та в судовому засіданні пояснив, що 09 вересня 2015 року близько 03 год. він, обвинувачений, перебував неподалік будинку №34, що по вул.Н.Яремчука у м.Тернополі, де побачив ОСОБА_13 , якого вирішив відкрито пограбувати, через що, підбігши до останнього, шляхом ривка, зірвав із його шиї золотий ланцюжок разом із золотим хрестиком, після чого із викраденим майном з місця вчинення вказаного кримінального правопорушення втік, здавши викрадене у ломбард та витративши виручені від цього грошові кошти на особисті потреби. Надалі, а саме 15 вересня 2015 року близько 22 год. 30 хв. він, обвинувачений ОСОБА_4 , разом із ОСОБА_3 перебували у парку «Топільче» в м.Тернополі, і тоді за пропозицією ОСОБА_3 вирішили пограбувати ОСОБА_6 , який йшов алеєю парку, застосувавши насильство для подолання можливого його опору. Підійшовши до потерпілого він, ОСОБА_4 , своєю правою рукою заламав за шию потерпілого, не виключаючи того, що наніс йому тоді удар, від чого останній опинився на асфальтному покритті. В цей час ОСОБА_3 викрав із рук ОСОБА_6 золоту обручку та наручний годинник, а також рюкзак сірого кольору, у якому знаходився цифровий фотоапарат із 10 акумуляторними батареями. Після цього, він, ОСОБА_4 , також викрав із шиї потерпілого золотий ланцюжок із золотим хрестиком. Із викраденим у наведений спосіб майном вони, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_15 , з місця вчинення вказаного кримінального правопорушення втекли, здавши викрадені речі у ломбард та витративши виручені від цього грошові кошти на особисті потреби. Про вчинене він, обвинувачений, на даний час сильно шкодує.

Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, зокрема, ОСОБА_3 за ч.2 ст.186 КК України, а ОСОБА_4 ч.ч. 1 і 2 ст.186 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодилися зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовились від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачені та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні ними кримінальних правопорушень та кваліфікує дії, зокрема: ОСОБА_3 за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, а також ОСОБА_4 за ч.1 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) та ч.2 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65, 103 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до тяжких, особу винуватого, який двічі протягом року судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, негативну характеристику за місцем проживання, ставлення неповнолітнього до навчання, який на навчальну сесію 2015-2016 років жодного разу не з`явився, задовільні умови життя та виховання неповнолітнього, який проживає у неповній сім`ї разом із матір`ю, з 2012 року перебуває на профілактичному обліку у СКМСД ТМВ УМВСУ в Тернопільській області, стан здоров`я та рівень розвитку обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, того, що мав здатність усвідомлювати значення своїх дій на момент вчинення кримінальних правопорушень та керувати ними, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті злочинів, добровільне часткове усунення заподіяної шкоди, що полягає у поверненні більшості викраденого майна потерпілим, а також вчинення злочину неповнолітнім.

Враховуючи наведене, а також пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих його, думку потерпілих, які не настоювали на суворій мірі покарання для обвинуваченого, позицію представників служби у справах неповнолітніх та дітей ТМР та інспектора ТВП ГУНП в Тернопільській області, суд приходить до висновку, що вони є винятковими та такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_3 злочинів і дають підстави застосувати при призначенні йому покарання положення ч.1 ст.69 КК України та призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст.186 КК України, однак у вигляді позбавлення волі на певний строк.

Приходячи до переконання про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, яке належить відбувати реально, суд виходить із того, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності та судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, пропускає навчання, не працює, у період перебування кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України у Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області, за яке засуджений на 30 діб арешту, вчинив ще 2 тяжких злочини проти власності, що свідчить про стійкий та систематичний характер його протиправної поведінки, а також про його підвищену суспільну небезпечність, а тому вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 неможливі без його ізоляції від суспільства і що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для досягнення наведеної мети покарання та попередження нових злочинів.

З означеного вище, суд підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на підставі ст.ст. 104, 75 КК України, як про це просила сторона захисту, не вбачає.

Разом з тим, як слідує з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 згідно вироку від 06 листопада 2015 року був засудженим Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.3 ст.185, ст.69 КК України на 30 діб арешту, які ще не почав відбувати.

Таким чином, оскільки кримінальні правопорушення за цим вироком ОСОБА_3 було вчинено до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання обвинуваченому слід визначити за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за попереднім вироком більш суворим за цим вироком згідно ч.4 ст.70 КК України, остаточно визначивши покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких, особу винуватого, який в силу ст.89 КК України вважається таким, що раніше не судимий, проте притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину, його позитивну характеристику за місцем проживання, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті злочинів та добровільне часткове усунення заподіяної шкоди, що полягає у поверненні більшості викраденого майна потерпілим.

Враховуючи наведене, а також пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих його, суд приходить до висновку про необхідність призначити обвинуваченому покарання в межах санкцій статей обвинувачення, а саме за ч.1 ст.186 КК України у виді штрафу зі стягненням в доход держави, а за ч.2 ст.186 КК України позбавлення волі на певний строк та на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Водночас, з урахуванням пом`якшуючих покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставин, відсутності обтяжуючих його, з урахуванням думки потерпілого ОСОБА_6 , який претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має та просив призначити йому якомога м`якшу міру покарання, суд вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого у період його дії на нього слід покласти передбачені п.п. 2-4 ч.1 ст.76 КК України обов`язки, оскільки суд, за вищенаведеного, вважає, що виправлення та перевиховання вказаного обвинуваченого можливі без реального відбування призначеного судом покарання, що буде необхідним і достатнім для досягнення вказаної мети покарання.

При цьому, речові докази у кримінальному провадженні, що зберігаються в камері зберігання речових доказів ТМВ УМВСУ в Тернопільській області, а саме жіночу сумку рожевого кольору та мобільний телефон торгової марки «Samsung G900FD Galaxy S5 Duos», до набрання вироком законної сили слід передати на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 , яка заявила відповідне клопотання про це перед судом, а після набрання вироком законної сили необхідно повернути у розпорядження останньої.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведені судові товарознавчі експертизи №6-539/15 від 30 жовтня 2015 року та №6-550/15 від 29 жовтня 2015 року, вартість яких в сумі по 245, 52 грн. за кожну із них слід стягнути із обвинуваченого ОСОБА_3 в користь держави, з відповідними призначеннями платежів.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374, 497 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 КК України та призначити йому за даними кримінальними правопорушеннями покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 листопада 2015 року більш суворим за цим вироком, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування призначеного ОСОБА_3 судом покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.186 КК України та призначити йому за даними кримінальними правопорушеннями наступні покарання:

-за ч.1 ст.186 КК України 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. штрафу в доход держави;

-за ч.2 ст.186 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно п.п. 2-4 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речові докази у кримінальному провадженні, що зберігаються в камері зберігання речових доказів ТМВ УМВСУ в Тернопільській області, а саме жіночу сумку рожевого кольору та мобільний телефон торгової марки «Samsung G900FD Galaxy S5 Duos», до набрання вироком законної сили передати на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 , а після набрання вироком законної сили повернути у розпорядження останньої.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_3 процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведені судові товарознавчі експертизи №6-539/15 від 30 жовтня 2015 року та №6-550/15 від 29 жовтня 2015 року в сумі по 245, 52 грн. за кожну із них, в користь держави, з відповідними призначеннями платежів.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий ОСОБА_1