пр. № 1-кс/759/3958/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2015 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання слідчого СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, внесене в кримінальне провадження № 0008877, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.09.2015 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Святошинського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, внесене в кримінальне провадження № 0008877, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.09.2015 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України в якому слідчий просить накласти арешт на нежитлове приміщення ТОВ «ТПК «Тренажер» , що розташоване за адресою : м.Київ, вул.Доброхотова 11, літ.А, загальною площею 904, 40 кв.м..

У ході досудового розслідування встановлено, що невстановлені особи вчинили підроблення підпису у повідомленні щодо скликання позачергових Загальних зборів учасників ТОВ «ТПК Тренажер» від 25.09.2015 року , а також в довіреності від 22.10.2015 року та намагаються шахрайським шляхом заволодіти майном вищевказаного товариства.

Досудовим розслідування встановлено, що 28.10.2014 року невстановлені особи знаходячись за адресою : м.Київ, пр.-т Московський 21-Б, в м.Києві , всупереч встановленого законом порядку неправомірно провели позачергові загальні збори учасників ТОВ «ТПК Тренажер» , за завідомо підробленими документами про їх скликання , на яких було усунуто з посади директора грж. ОСОБА_4

28.10.2014 року були скликані позачергові Загальні Збори учасників ТОВ «ТПК Тренажер» шляхом направлення учасникам Товариства повідомлення про проведення Загальних Зборів ТОВ «ТПК Тренажер» від 25.09.2014року.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали, заслухавши слідчого, слідчий суддя, дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні зазначеного клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно частини 3 статті 170 арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Відповідно до ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до розділу другого п. 2.6 п. 2 узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження проведеного Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ за 2014 рік, Арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. При цьому таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб.

Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170 173, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на дану ухвалу може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1