Справа № 303/7311/15-к
Провадження № 1-кп/303/626/15
ряд.стат.звіту № 18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в м. Мукачево кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000114 від 19.08.2015 року про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Хмільник, проживає в АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта середня спеціальна, військовослужбовець, одружений, не судимий,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України (в редакції від 2001 року),-
з участю: прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем за контрактом, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 12, 16, 49, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 17.12.2014 року самовільно залишив військову службу пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та без поважних причин був відсутній на військовій службі по 27.07.2015 року, перебуваючи весь вказаний період поза розташуванням військової частини та проводячи час на власний розсуд, чим вчинив самовільне залишення військовослужбовцем військової частини, без поважних причин, тривалістю понад один місяць.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав, що в грудні 2014 року він залишив військову частину в пп НОМЕР_1 та перебував вдома до липня 2015 року у зв`язку з сімейними обставинами. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо його не карати.
Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини відповідно до пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що обвинувачений не піддавав сумніву обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, а також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження. Враховуючи наведене, за згодою учасників судового розгляду, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежуючись при встановлені фактичних обставин справи допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та також дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому обвинуваченому та іншим учасникам судового розгляду, роз`яснено правові наслідки такого розгляду, а також те, вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.
Таким чином суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України (в редакції від 2001 року), тобто самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), доведена повністю. Його дії кваліфіковані вірно за ч. 3 ст. 407 КК України (в редакції від 2001 року).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його особу, зокрема про те, що він раніше не судимий, має на вихованні малолітню дитину, брав участь в антитерористичній операції.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні.
З огляду на вищенаведене, враховуючи обставини справи та особу винного, суд приходить до висновку про те, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів буде покарання без ізоляції від суспільства та реального відбуття покарання, тому йому слід обрати покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з покладенням окремих обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Керуючись ст.ст. 94, 349, 370, 371, 373-376 КПК України, суд,-
З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України (в редакції від 2001 року) та призначити йому покарання у вигляді 2 (два) роки позбавленні волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1