Номер провадження: 11-кп/785/1051/15
Номер справи місцевого суду: 511/851/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 і ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

Розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 25 травня 2015 року.

Цім вироком засуджено:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Роздільна Одеської області, не одруженого, не працюючого, освіта середня, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , громадянин України, осіб на утриманні не має, раніше судимого, судимість не погашена.

-за ст. 186 ч. 2 КК України до позбавлення волі строком на чотири роки та шість місяців;

-за ст. 185 ч. 3 КК України до позбавлення волі строком на три роки та шість місяців;

-за ст. 125 ч. 2 КК України до обмеження волі строком на один рік;

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у вигляді чотирьох років та шести місяців позбавлення волі.

Як вбачається з вироку, ОСОБА_7 засуджено за то, що 11.12.2014 року приблизно в обідній час він разом з знайомим ОСОБА_8 перебуваючи в гостях у ОСОБА_9 у домі 32 по вулиці Тираспольська у місті Роздільна Одеської області вживали спиртні напої. Побачивши на столі мобільний телефон марки «Самсунг Е-330» , який належав ОСОБА_8 , та усвідомлюючи, що ОСОБА_8 все бачить ОСОБА_7 свідомо взяв телефон, а потім поклав його собі в карман. Коли ОСОБА_8 попросив його віддати телефон, ОСОБА_7 завдав йому удар в область голови, що завдало ОСОБА_8 болю та спричинило тілесні ушкодження

19.01.2015 року за місцем мешкання ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_2 , де перебував і ОСОБА_7 , між ними виникла сварка вході якої ОСОБА_11 навмисне наніс удари ОСОБА_10 в різні частини тіла, чим спричинив легкі тілесні ушкодження.

26.01.2015 року ОСОБА_7 біля 11 години дня прибув до домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_12 , де переконавшись у відсутності ОСОБА_12 , яка фактично мешкає за адресом АДРЕСА_4 , шляхом зриву навісного замку проник в будинок, де таємно викрав газову плиту вартістю 600 грн.

19.02.2015 року ОСОБА_7 , час скоєння злочину встановити неможливо, прибув до домоволодіння АДРЕСА_5 , в якому мешкає ОСОБА_13 , де переконавшись у відсутності сторонніх осіб шляхом розбиття віконного скла проник в середину приміщення будинку, де таємно викрав швейну машинку вартістю 250 грн та тюнер від супутникової антени вартістю 550 грн.

В апеляції засуджений ОСОБА_7 не оспорюючи фактичних обставин справи просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у відкритому та таємному викрадені чужого майна та умисному легкому тілесному ушкодженні, й правова кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 125 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ґрунтуються на зібраних у кримінальному провадженні доказах.

Крім того, фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікація дій обвинуваченого та його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення ніким не оспорюється, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності зі ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Що стосується призначеного покарання, то всупереч доводів апеляційної скарги обвинуваченого, воно призначено останньому з урахуванням характеру та ступеню суспільної небезпечності вчинених ним кримінальних правопорушень, всіх обставин кримінального провадження і даних про його особу.

Зокрема, як вбачається з вироку, суд першої інстанції вирішуючи питання про призначення покарання врахував ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та дані про особу підозрюваного.

Крім того, вирішуючи питання про обрання строку позбавлення волі, районний суд врахував що він задовільно характеризується, працює, його соціальне та сімейне становище.

Також, судом обґрунтовано визнано обставиною, що пом`якшує обвинуваченому покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування матеріальної шкоди та обставиною, яка його обтяжує це рецидив злочину та вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, як за своїм видом, так і за розміром, призначене покарання є законним і справедливим, а тому доводи підсудного про суворість призначеного судом першої інстанції покарання не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування вироку, як про це ставиться прохання в апеляції обвинуваченого.

Враховуючи наведене та те, що вирок відносно ОСОБА_7 судом першої інстанції ухвалено з дотриманням кримінального та кримінального процесуального законодавства, і підстави для його зміни через невідповідність призначеного судом покарання, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок суворості відсутні, то його апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляцію обвинуваченого залишити без задоволення.
Вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 25 травня 2015 року в відношенні ОСОБА_7 , залишити без змін.

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3