Справа 127/947/14-к
Провадження 1-кс/127/359/14
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2014 року м. Вінниця
Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представника скаржників - адвоката ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого- криміналіста СВ СУ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження № 0000016,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , ОСОБА_3 звернулись до Вінницького міського суду Вінницької області зі скаргою на постанову ст. слідчого криміналіста СУ УМВС України у Вінницькій області капітана міліції ОСОБА_6 від 26.12.2013 року про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Скаргу мотивували тим, що в СУ УМВС України у Вінницькій області знаходиться кримінальне провадження № 0000016, яке зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 22.11.2012 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 120 КК України.

Оскаржуючи постанову слідчого про закриття кримінального провадження потерпілі вважають, що досудове розслідування проводилось необєктивно та упереджено, кримінальному правопорушенню, яке пов`язано з загибеллю їх сина надано невірну кваліфікацію.

Так, зазначають, що в ході досудового слідства потерпілими неодноразово заявлялись клопотання про проведення відповідних експертиз з метою встановлення траєкторії падіння тіла ОСОБА_3 .

Також, неодноразово органу досудового слідства надавались письмові вказівки як начальником ГСУ МВС України, так і прокурорами прокуратури Вінницької області з даного приводу.

Вказівками начальника ГСУ МВС України ОСОБА_8 від 06.12.2012 року зобов`язувалось призначити судово медичну експертизу з метою з`ясування, зокрема, траєкторії падіння тіла людини (як живого, так і мертвого) з висоти 12-14 поверху, можливості тіла ударятись об стінки будинку та виступаючи об`єкти будинку.

Аналогічна вимога містилась в постанові Ленінського районного суду м. Вінниці від 11.05.2012 року про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи.

Орган досудового розслідування зазначив про відсутність методики розрахунку траєкторії польоту тіла з висоти, пославшись при цьому на свідчення доцента кафедри загальної фізики та фотоніки Вінницького національного технічного університету ОСОБА_9 , який за допомогою формули встановив, що було само падіння тіла. Вважають, що дані, які використовував для своїх підрахунків свідок не є вірними та не ґрунтуються на матеріалах провадження.

Наведене свідчить, що на підтвердження версії самогубства ОСОБА_3 орган досудового розслідування використовує недостовірні, необґрунтовані дані.

З метою отримання достатніх та достовірних даних щодо механізму падіння тіла за скаргою скаржників ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11.04.2013 року орган досудового розслідування зобов`язано провести слідчий експеримент у присутності потерпілих. 03.10.2013 року ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області старшого слідчого СВ СУ УМВС України у Вінницькій області капітана міліції ОСОБА_6 вдруге зобов`язано призначити та провести в межах кримінального провадження № 0000016, яке зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 22.11.2012 року, за ч. 1 ст. 120 КК України, слідчий експеримент з участю потерпілих та з залученням до його проведення свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 ; ОСОБА_13 ; ОСОБА_14 ; ОСОБА_15 .

Втім, незважаючи на чинні рішення судів, слідчий експеримент досі так і не проведений.

В обґрунтування своєї позиції небажання його проведення орган досудового розслідування послався на колективну заяву мешканців будинку АДРЕСА_1 , в якій зазначено, що за власні кошти мешканців даного будинку проведено будівельно-ремонтні роботи по благоустрою території, зокрема установлення за власні кошти металевого накриття перед під`їздом даного будинку, ремонт перил, які були пошкоджені від удару тіла, ремонт сходів.

Також, в обґрунтування постанови про закриття кримінального провадження старший слідчий СУ УМВС України у Вінницькій області капітан міліції ОСОБА_6 послався на висновки експертиз, які наявні в матеріалах кримінального провадження.

Зокрема, слідчий посилається на висновки судово медичних експертиз, з яких убачається, що ушкоджень, які б могли розцінюватись як сліди, що свідчать про боротьбу чи самооборону не виявлено. Однак, в тих самих висновках судово медичних експертиз , зокрема №№ 129 від 14.03.2011 року та 142к від 27.09.2012 року, а саме в їх описових частинах зазначено, що на тілі ОСОБА_3 наявні в ділянці шиї зліва п`ять саден смугастої форми, розмірами від 1х0,2 до 3х1 см, не покриті кірочкою, з буроватою підсохшею поверхнею; на передній поверхні грудної клітки справа вбачається пергаментна пляма, підсохлого епідермісу, розміром 18х7 см, переривчаста, ніжній край плями відходить до центру; на тильній поверхні правої кисті синець невизначеної форми з переходом на променево - зап`ястний суглоб та пальці кисті, розмірами 4х6см. Дані ушкодження, на думку скаржників, свідчать про їх заподіяння сторонніми особами, посилаючись при цьому положення підручника «Судова медицина та судова психіатрія» під редакцією ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

Також, потерпілі вважають, що висновок судово експерта № 130 14.11.2011 року, в якому зазначені пошкодження одягу загиблого сина виключає утворення таких пошкоджень від падіння з висоти. Аналогічне обґрунтування надано з посиланням на висновок експерта № 123 від 19.09.2012 року ( судово медична криміналістична експертиза по одягу).

Окрім того, потерпілі спростовують версію слідства про само падіння тіла сина з 14 поверху з огляду на висновок експерта № 222-т від 06.11.2013 року, оскільки численні сліди взуття на сніговому покрові, які зафіксовані на фотознімках №№ 1,2 непридатні для ідентифікації та встановлення групової належності взуття, яке їх залишило, а пошкодження снігового покрову у вигляді локальних ділянок, на торцевій поверхні огорожі, які зафіксовані на фотознімку № 3 не придатні для встановлення групової належності та ідентифікації предметів, за допомогою яких вони утворені.

Також, потерпілі зазначають, що в ході досудового розслідування слідчим не надані обґрунтовані відповіді на їх доводи стосовно відсутності слідів крові на місці падіння та, як зазначає слідство, гибелі ОСОБА_3 . При цьому невірність показів експерта ОСОБА_18 в цій частині спростовують з посиланням на положення розділу 4 підручнику «Судова медицина та судова психіатрія» під редакцією ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

Посилаються на нез`ясоване питання щодо наявності на час смерті в легенях сина вугільного пилу, оскільки він ніколи не палив.

Вважають, що версію самогубства спростовує факт відсутності при синові значних грошових коштів та деяких особистих речей, зокрема годинника, шкіряного ременя, при наявності металевої пряжки, яка була виявлена на значній відстані від тіла, правого кросівка, SIM-картки з мобільного телефону.

Потерпілі зазначають про невірність встановлення часу смерті ОСОБА_3 . При цьому, своє твердження обґрунтовують Методичними рекомендаціями «Визначення давності настання смерті у судово медичній експертизі» (Київ -2012).

Також, з посилкою на аналіз вхідних та вихідних дзвінків з прив`язкою до базових станцій абонента , що належав ОСОБА_3 , на 22.02.2011 року, зазначають, що останній дзвінок на абонентський номер від матері надійшов у 22-56. Дзвінок зафіксований в зоні базової станції АДРЕСА_2 . На зазначену годину огляд місця пригоди ще не був закінчений ( кінець дії 23-10). Проте, як зазначено в протоколі про проведення даного огляду, а також в протоколі про проведення повторного огляду місця події 11.11.2011 року мобільний телефон нашого сина не був знайдений. Телефон був повернутий наступного дня санітаром моргу. Таким чином, вважають, що місце знаходження телефону загиблого ОСОБА_3 на момент його смерті та на момент виявлення його тіла досі не встановлена.

З огляду на наведене вище, вважають, що рішення про закриття кримінального провадження за фактом загибелі ОСОБА_3 , відомості про яке внесені до ЄРДР, є передчасним, оскільки залишилось невстановленими та нез`ясованими достатньо великий перелік питань.

В судовому засіданні потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та їх представник ОСОБА_5 скаргу підтримали за обставин, викладених у ній. Додатково зазначили, що відповідно до картки виїзду бригади швидкої медичної допомоги на місце виявлення тіла загиблого ОСОБА_3 лікар ОСОБА_19 встановила, що шкіра на дотик прохолодна, що додатково підтверджую невірний висновок про час настання смерті ОСОБА_3 . Також зазначили, що слідчий встановив про відсутність методик визначення траєкторії падіння тіла ОСОБА_3 на підставі листів НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області та ВВ КНДІСЕ. Проте, такі дослідження проводять виключно судово-медичні експерти, які мають спеціальний фах. Саме про проведення судово-медичної експертизи наголошувалось у вказівках ГСУ МВС України. Окрім того, потерпілі зазначили, що в ході досудового розслідування не перевірена належним чином версія про надходження погроз на адресу їх сина, зокрема телефонних дзвінків та SMS-повідомлень.

Прокурор ОСОБА_7 та слідчий ОСОБА_6 заперечували щодо задоволення скарги, оскільки вважають, що під час досудового розслідування здобуто достатньо достовірних даних, які свідчать про відсутність факту доведення ОСОБА_3 до самогубства. Зазначили, що в розпорядженні слідства відсутні вихідні дані для проведення слідчого експерименту, а саме не відомо яким чином здійснив потерпілий стрибок, чи відштовхувався він від будинку, чи його частин та з якою силою або вільно падав, тощо. Також, стверджували, що проведення слідчого експерименту шляхом викидання з 14-ти поверхового будинку предмету вагою 110 кг та довжиною 172 см може створити небезпеку для життя та здоров`я осіб, які проживають в даному будинку та завдати шкоди їхньому майну, послались при цьому на лист клопотання мешканців будинку АДРЕСА_1 . Зазначили про відсутність методик проведення встановлення експериментальним шляхом траєкторії падіння тіла з висоти, послались на листи відповіді з цього приводу з НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області та ВВ КНДІСЕ. Окрім того, зазначили, що по справі проведені всі можливі судові експертизи, висновки яких не викликають сумнів, оскільки надані досвідченими експертами. Також, на підтвердження доведеності факту самогубства ОСОБА_3 послались на акт посмертної комплексної психолого психіатричної експертизи № 306 від 11.04.2013 року.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова старшого слідчого криміналіста СВ СУ УМВС України у Вінницькій області капітана міліції ОСОБА_6 від 26.12.2013 року про закриття кримінального провадження №0000016, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.11.2012 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 120 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, є передчасною, оскільки залишилося невстановленими та нез`ясованими достатньо великий перелік питань та обставин, на які посилаються потерпілі, а тому зазначена постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.2ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Судом встановлено, що що аналогічна скарга потерпілих на постанову старшого слідчого криміналіста СВ СУ УМВС України у Вінницькій області капітана міліції ОСОБА_6 від 01.10.2013 року про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, розглядалась Вінницьким міським судом Вінницької області 21.10.2013 року. За наслідками розгляду судом прийнято рішення про скасування зазначеної постанови.

Також, судом з`ясовано, що в межах кримінального провадження №0000016 ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 11.04.2013 року та 03.10.2013 року за скаргами потерпілих двічі призначався слідчий експеримент в порядку ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення шляхом реконструкції та відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Всупереч зазначених рішень суду, які набули чинності і є обов`язковими для виконання, слідчий, який проводить досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000016, не провів слідчий експеримент, посилаючись на відсутність відповідної методики. Для з`ясування даного питання орган досудового розслідування звертався до НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області та ВВ КНДІСЕ. Втім, вказівками начальника ГСУ МВС України ОСОБА_8 від 06.12.2012 року зобов`язувалось призначити судово медичну експертизу з метою з`ясування, зокрема, траєкторії падіння тіла людини ( як живого, так і мертвого) з висоти 12-14 поверху, можливості тіла ударятись об стінки будинку та виступаючи об`єкти будинку. Таким чином, орган досудового розслідування ухилився від виконання як судових рішень, так і вказівок безпосереднього керівництва.

Також, суд вважає, що в ході досудового розслідування не перевірені доводи потерпілих про невірне встановлення судово медичним експертом часу смерті ОСОБА_3 , оскільки визначений час ( 21-30) не підтверджується як показами свідків, так і положеннями нормативних медичних документів, які регламентують дане питання. Зокрема, суд звертає увагу на протиріччя, яке наявне в показах свідка ОСОБА_19 лікаря бригади швидкої медичної допомоги, та відомостях, які містяться в картці виїзду №3 від 22.02.2011 року стосовно температури тіла ОСОБА_3 .

Суд звертає увагу на неконкретність показів свідка ОСОБА_18 судово медичного експерта щодо пояснень з приводу виявлення незначної кількості крові на місці падіння ОСОБА_3 з огляду на наявні у загиблого тілесні ушкодження, оскільки експерт не надав медичного обґрунтування своїм твердженням.

На думку суду, нез`ясованим залишилось питання виявлення мобільного телефону загиблого судово - медичним експертом в його речах під час дослідження тіла в морзі 23.02.2011 року з огляду на встановлення факту відсутності телефону на місці падіння тіла.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що для з`ясування всіх обставин справи, а саме реконструкції обстановки та обставин події загибелі ОСОБА_3 , яка мала місце 22.02.2011 року, щодо встановлення істинних причин його загибелі в кримінальному провадженні необхідно провести слідчий експеримент, підлягає перевірці факт отримання вхідних дзвінків на мобільний телефон ОСОБА_3 в зоні діяльності базової станції ( м. Вінниця, просп.. Юності) після його смерті та транспортування тіла з місця пригоди.

Окрім того, проводячи досудове розслідування за фактом доведення до самогубства ОСОБА_3 , слідчий належним чином не перевірив доводи батьків загиблого щодо отримання ним погроз на мобільний телефон у вигляді дзвінків та SMS повідомлень, тощо.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів скарги, пояснень сторін вбачається, що слідчий ОСОБА_6 під час проведення досудового розслідування в порядку ст. 40, 240 КПК України не виконав у повному обсязі вимог названих статей, не вичерпав в повній мірі можливості отримання доказів по справі, крім цього не виконав ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11.04.2013 року та 03.10.2013 року про зобов"язання провести слідчий експеримент у присутності потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , хоча вказані слідчі дії прямо законодавством.

За наведених обставин суд вважає, що оскаржувана постанова не може залишатися в силі, а підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 7, 214, 240, 303- 307, 309 КПК України,

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задоволити.

Скасувати постанову старшого слідчого- криміналіста СВ СУ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження №0000016.

Матеріали кримінального провадження № 0000016 повернути прокурору Вінницької області для проведення досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: