АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/35/16 Справа № 191/3292/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2016 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
Головуючого: судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2015 року.
Цією ухвалою було відмовлено в задоволенніклопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, засудженого вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2015 року за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році».

Відмовляючи засудженому у застосуванні до нього Закону України «Про амністію у 2014 році», суд посилався на те, що оскільки ОСОБА_7 засуджений за ч.3 ст.186 КК України, тому відповідно до ст.8Закону України «Про амністію у 2014 році» до нього не може бути застосований даний закон.
В апеляції засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати як необґрунтовану і незаконну, та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2014 році» та звільнити його від подальшого відбування покарання. Також засуджений зазначає, що він відбув 2/3 частини призначеного покарання, має два захворювання пов`язанні з серцем та травмою голови, крім цього має трьох неповнолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вислухавши засудженого ОСОБА_7 який підтримав свою апеляційну скаргу, думку прокурора, який вважав апеляцію безпідставною, а ухвалу суду законною і обґрунтованою та просив апеляцію ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає доводи засудженого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про необхідність звільнення його від відбування покарання у вигляді позбавлення волі на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» є необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 раніше був засуджений вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.07.2006 року за ч.ч.2,3, ст.142 КК України (1960року), ч.ч.2,3 ст.185, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263, ч.3 ст.357, ст.70 КК України 2001 року до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 27.04.2011 року по відбуттю строку покарання. Вказана судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку.

На даний час ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2015 року яким він засуджений за ч.3 ст. 185, ч.3 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Початок строку 21.09.2012 року.

Відповідно до вимог статті 8 ЗУ «Про амністію у 2014 році», амністія не застосовується до осіб, яких засуджено за гарбіж при обтяжуючих обставинах (частини третя, четверта та п`ята ст. 186 КК України).

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що підстав для звільнення засудженого ОСОБА_7 за амністією, згідно Закону України «Про амністію у 2014 році» немає, а тому в його задоволенні було відмовлено обґрунтовано.

З цих підстав колегія суддів вважає, що доводи ОСОБА_7 про необхідність застосування до нього амністії з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, є необґрунтованими.

Крім того, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційному суду клопотання про застосування до нього положень ст. 72 КК України та зарахування йому в строк відбування покарання строку його тримання під вартою до винесення вироку у справі із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Вислухавши думку учасників процесу з приводу заявленого клопотання, колегія суддів приходить до висновку про не можливість задоволення вказаного клопотання, з наступних підстав.

Як вбачається з клопотання, підставою для звернення заявника в апеляційний суд став вказаний вище Закон України та змінена ним ст.72 КК України. Доповнена частина п`ята цієї статті передбачає зарахування судом строку попереднього ув`язнення, у разі засудження особи до позбавлення волі, у строк покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Разом з цим, вказаний закон, вносячи зміни в Кримінальний кодекс України, тобто в матеріальний закон, не передбачив процесуальний порядок розгляду подібних клопотань.

Таким чином, законодавцем залишились не врегульованими кримінальні процесуальні відносини, які породжує Закон України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII.

В даному випадку, суд апеляційної інстанції повинен керуватись ч.6 ст.9 КПК України, відповідно до якої, у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст.7 цього Кодексу, до яких, зокрема, належать верховенство права, законність, доступ до правосуддя.

Суд констатує, що виниклі правовідносини пов`язані з виконанням судового рішення та стосуються порядку вирішення судом питань, пов`язаних з виконанням вироку.

При цьому слід зазначити, що чинним кримінальним процесуальним законом порядок вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку, який набрав законної сили, регламентується розділом 8 КПК України.

Так, із змісту ст.539 КПК України вбачається, що питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішується судом за клопотанням передбачених цією нормою закону осіб, а клопотання, пов`язане з виконанням вироку щодо особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Таким чином, звернення до суду, який ухвалив вирок, можливе лише у випадках, які стосуються застосування відстрочки виконання вироку, заміни штрафу на громадські роботи, тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі, зняття судимості та вирішення будь-яких сумнівів і протиріч щодо виконання вироку.

Розгляд клопотань судом, який ухвалив вирок та ті питання, які віднесені до підсудності цього суду, вказують на те, що за місцем ухвалення вироку не розглядаються питання щодо виконання вироку відносно особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі у відповідних установах.

Аналіз ст.539 КПК України та визначених нею правил підсудності свідчить про те, що клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання повинне розглядатись місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Зокрема, це пов`язано і з тим, що при розгляді клопотання суд має встановити час попереднього ув`язнення засудженого, а повні дані щодо такого ув`язнення містяться тільки в особовій справі, яка зберігається в установі виконання покарання.

Крім того, розгляд вказаного клопотання апеляційним судом, позбавляє права особу, яка звернулася з клопотанням в порядку вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку, на апеляційне оскарження рішення суду, яке передбачене ч.5 ст.539 КПК України.

Таким чином, враховуючи зміст положень ч.6 ст.9 КПК України та системного аналізу ст.539 КПК України, питання застосування Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-VIII від 26 листопада 2015 року має вирішуватись відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2015 року про відмову у задоволенніклопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування амністії без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ впродовж трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який знаходиться під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4