29.10.2015 Єдиний унікальний номер 205/2720/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 жовтня 2015 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську кримінальне провадження № 0000839 за обвинуваченням:

- ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в сел. Карнауховка м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянки України, маючої середню технічну освіту, не заміжньої, маючої двох неповнолітніх дочок, 1998 та 2002 років народження, не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , проживаючої в АДРЕСА_2 , тримається під вартою з 12 березня 2015 року, -

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачена ОСОБА_5 заподіяла потерпілому ОСОБА_6 умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть останнього.

Злочин вчинено за наступних обставин.

11 березня 2015 року, в період часу приблизно з 17.00 до 20.00, ОСОБА_5 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_3 , разом із своїм співмешканцем ОСОБА_6 розпивала спиртні напої у кімнаті.

В ході спільного розпиття спиртних напоїв між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виникла сварка на грунті особистих неприязних стосунків, під час якої ОСОБА_5 вийшла на кухню вказаної квартири.

Близько 20.00 того ж дня на кухню квартири, де в той час знаходилась ОСОБА_5 , зайшов ОСОБА_6 , і в ході триваючої сварки, виниклої на грунті особистих неприязних стосунків, у ОСОБА_5 раптово виник злочинний намір, спрямований на заподіяння ОСОБА_6 тяжкого тілесного ушкодження.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , близько 20.00 того ж дня, тобто 11 березня 2015 року, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння на кухні квартири АДРЕСА_3 , під час сварки з ОСОБА_6 , взявши зі столу господарсько-побутовий ніж та утримуючи його у правій руці, в той час, як потерпілий ОСОБА_6 знаходився обличчям до неї не відстані близько 1-го метру, завдала йому удар вказаним ножем в грудну клітину праворуч, заподіявши тілесне ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани грудної клітини, з ушкодженням серця, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, від якого 11 березня 2015 року, близько 21.15, у приміщенні КЗ «Дніпропетровська станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради настала смерть потерпілого ОСОБА_6 .

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 винність свою визнала частково та пояснила, що у вказаний час в квартирі АДРЕСА_3 , після спільного вживання спиртних напоїв між нею та її співмешканцем ОСОБА_6 виникла сварка з приводу того, що останній став пред`являти до неї претензії щодо того, що вона нібито сховала його документи. Коли вона знаходилась ну кухні квартири, ОСОБА_6 продовжив з нею сваритись і завдав їй удар кулаком в область ребер, а вона, намагаючись чинити опір, схопила його за руку, але ОСОБА_6 знов завдав їй удар, ударивши кулаком в область голови. Після цього вона побачила, що ОСОБА_6 знов став до неї наближуватись, у зв`язку з чим схопила зі столу ніж, щоб налякати ОСОБА_6 , але він не реагував на її прохання не підходити, продовжував наближатись до неї, і вона, будучи наляканою, завдала йому удар ножем, від чого ОСОБА_6 впав на піл.

Після події вона викликала швидку медичну допомогу, та ОСОБА_6 був госпіталізований.

Наміру на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень вона не переслідувала, а лише захищалась від нього, так як ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння був схильний до застосування до неї насильства.

Не дивлячись на те, що ОСОБА_5 винність свою визнала частково, її винність у злочині, вчиненому за викладених обставин, підтверджується наступними доказами.

Потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що її батько ОСОБА_6 проживав спільно з ОСОБА_8 , та від нього їй було відомо, що ОСОБА_5 зловживала спиртними напоями, а також батько скаржився їй, що ОСОБА_5 провокувала сварки, у зв`язку з чим він планував піти від неї та проживати окремо. 11 березня 2015 року, у денний час, батько телефонував їй та питав, чи брала вона його паспорт, на що вона відповіла, що не брала; а батько сказав їй, що ОСОБА_5 казала йому, що нібито це вона ( ОСОБА_7 ) забрала його паспорт.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що її дочка ОСОБА_5 на протязі останніх чотирьох років проживала спільно з ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_3 . Дві неповнолітні дочки ОСОБА_5 проживали разом з нею ( ОСОБА_9 ). З часом між її дочкою та ОСОБА_6 стали виникати сварки, і зі слів дочки вона знала, що ОСОБА_6 бив її.

11 березня 2015 року, близько 20.10 до неї прийшла ОСОБА_5 та повідомила, що ОСОБА_6 помирає. Прийшовши за місцем проживання дочки, вона побачила ОСОБА_6 , який лежав на кухні на спині, з різаною раною в області ребер. Після цього вона вийшла у двір, де дочекалась, поки приїхали лікарі швидкої медичної допомоги та госпіталізували ОСОБА_6 .

Обставини події, яка відбулась за участю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , дочка їй не повідомляла.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що 11 березня 2015 року, близько 20.30, від своєї матері ОСОБА_9 , яка йому подзвонила, він дізнався про те, що ОСОБА_6 , який був співмешканцем його сестри - ОСОБА_5 , госпіталізований у лікарню. Пізніше, близько 21.10 того ж дня, мати знову подзвонила йому та повідомила, що ОСОБА_6 помер у лікарні.

Про те, що відбулось між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , остання йому зрозуміло розповісти не могла, так як знаходилась у істеричному стані і навіть намагалася вчинити самогубство, порізавши собі вени, але вони з матір`ю врятували її.

З протоколу огляду трупа від 12 березня 2015 року з фототаблицею до нього вбачається, що у приміщенні КЗ «Дніпропетровська станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради виявлений труп ОСОБА_6 з різаною раною в області тулубу (Т.1, а.с. 6-7).

Смерть потерпілого, зокрема, встановлена лікарським свідоцтвом про смерть № 653 від 13 березня 2015 року (Т.1, а.с. 12).

В ході огляду місця події від 12 березня 2015 року в квартирі АДРЕСА_3 , виявлені посуд, пляшки від спиртних напоїв, сліди речовини бурого кольору (Т.1, а.с. 26-39).

Під час додаткового огляду місця події від 12 березня 2015 року ОСОБА_5 добровільно видала ніж, яким вона заподіяла тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_6 (Т.1, а.с. 41-44).

Вищевказаний ніж, виданий ОСОБА_5 , оглянутий 18 березня 2015 року (Т.1, а.с. 164-176).

Відповідно до висновків судово-імунологічних експертиз № 392, № 393, № 394, № 431, № 432 від 31 березня 2015 року, у слідах, виявлених на місці події, наявна кров людини, і утворення цих слідів можливе від потерпілого ОСОБА_6 (Т.1, а.с. 127-129, 132-134, 137-139, 142-144, 147-149).

Висновком судово-дактилоскопічної експертизи № 67/01-120 від 27 березня 2015 року встановлено належність слідів пальців рук, вилучених на місці події, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (Т.1, а.с. 152-162).

За висновками судово-цитологічної експертизи № 320 від 17 квітня 2015 року та судово-цитологічної експертизи № 297 від 10 квітня 2015 року, на рукоятці вилученого ножа встановлена наявність крові людини, походження якої можливе від потерпілого ОСОБА_6 та виключається від ОСОБА_5 (Т.1, а.с. 179-182).

Відповідно до висновку судово-криміналістичної експертизи № 67/02-163 від 21 квітня 2015 року, пошкодження на передній поверхні майки з трупа потерпілого могло бути утворено ножем, вилученим з місця події (Т.1, а.с. 191-194).

За висновком висновку судово-медичної експертизи № 653/134-е від 10 квітня 2015 року, потерпілому ОСОБА_6 заподіяно тілесне ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани грудної клітини, з ушкодженням серця, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень та призвело до настання смерті (Т.1, а.с. 199-200).

В процесі проведення слідчого експерименту від 20 березня 2015 року (Т.1, а.с. 195-196), відеозапис якого досліджений у судовому засіданні, ОСОБА_5 , вказуючи механізм заподіяння удару ножем потерпілому, зазначила, що завдала удар ножем в ліву частину тулубу; проте, згідно до висновку судово-медичної експертизи № 653/134-е від 10 квітня 2015 року, з урахуванням механізму утворення і заподіяння тілесного ушкодження, причини смерті, локалізації та механізму виявленого тілесного ушкодження, направленості раньового каналу, який проникає в плевральну порожнину, йде справа-наліво, спереду-назад, дещо знизу-вгору, тілесне ушкодження на трупі у вигляді колото-різаної рани грудної порожнини з пошкодженням серця, що знаходиться на правій поверхні грудної клітини, не відповідає обставинам його заподіяння, на які вказала ОСОБА_5 .

За таких обставин необ`єктивність вказаного обвинуваченою механізму заподіяння тілесного ушкодження потерпілому свідчить про недостовірність її пояснень в цій частині.

Крім того, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1005е від 16 березня 2015 року, а також висновку судово-медичної експертизи № 1940е від 24 квітня 2015 року, у ОСОБА_5 виявлені легкі тілесні ушкодження у вигляді синців в області обличчя, черева, грудної клітини, правого стегна, а також саден в області правого та лівого передпліч, утворення яких в області обличчя, тулубу та верхніх кінцівок можливе в термін 1, 5 3 доби до моменту огляду, а в області нижніх кінцівок в термін 3-5 діб до моменту огляду (Т.1, а.с. 203-204, 213-214), тобто, враховуючи, що медичний огляд ОСОБА_5 в КЗ «Дніпропетровська клінічна міська лікарня № 16» мав місце 13 березня 2015 року, ряд з вказаних тілесних ушкоджень за своїм характером не співпадає з обставинами події, яка мала місце 11 березня 2015 року у квартирі АДРЕСА_3 , за участю обвинуваченої та потерпілого; а наявність у неї легких тілесних ушкоджень, заподіяних в процесу обопільної сварки не виключає виникнення умислу, спрямованого на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.

Зазначені висновки судово-медичних експертиз у судовому засіданні підтримав судово-медичний експерт ОСОБА_11 .

Виходячи з цього, а також з невідповідності вказаного обвинуваченою напрямку завдання потерпілому удару ножем характеру та локалізації заподіяного тяжкого тілесного ушкодження, у кримінальному провадженні не встановлено підстав для визнання достовірними показань ОСОБА_5 про те, що її дії були обумовлені протиправним посяганням на її життя та здоров`я з боку потерпілого; а відомості про відповідне посягання, яке б дійсно могло викликати об`єктивну необхідність самозахисту ОСОБА_5 з використанням господарсько-побутового ножу, відсутні.

Отже, допускаючи, що потерпілий в ході тривалої сварки і міг в дійсності завдати ОСОБА_5 удари рукою в обличчя і по тулубу, обвинувачена, маючи можливість припинити протиправні дії, не використала для цього всі засоби, а завдала потерпілому удар в область життєво важливого органу зі значною силою, що дає підстави вважати, що жодної загрози життю ОСОБА_5 не існувало, і вона направила свої дії на умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_6 , не діючи в межах захисту під посягань останнього на її життя. Такі дії обвинуваченої не можуть бути розцінені як вчинені у межах необхідної оборони або її перевищення.

Таким чином, аналізуючи показання обвинуваченої в їх порівнянні з наведеними доказами, які досліджено у судовому засіданні, суд розцінює їх як обраний засіб захисту з метою пом`якшення кримінальної відповідальності за вчинене діяння.

При цьому, за показаннями самої ж обвинуваченої, завдання їй ударів потерпілим в ході продовжуваної сварки мало місце за певний час до того, як вона завдала йому удар ножем, що, в свою чергу, також свідчить, що на момент заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, вже в інший проміжок часу, з його боку взагалі на було відповідного небезпечного посягання.

Характер взаємовідносин обвинуваченої з потерпілим, які супроводжувались систематичними сварками, не виключаючи і схильності до застосування насильства, обставини їх сварки, яка мала місце 11 березня 2015 року після спільного вживання спиртних напоїв, в ході якої ОСОБА_5 застосувала ніж, - свідчать про виникнення у неї в ході сварки на грунті особистих неприязних стосунків прямого умислу на заподіяння ОСОБА_6 тяжкого тілесного ушкодження.

Згідно до висновку судово-психіатричного експерта № 93 від 10 квітня 2015 року, ОСОБА_5 , поряд з наявністю у неї психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, є осудною, могла та може віддавати звіт в своїх діях та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (Т.1, а.с. 216-218).

Аналіз доказів, які зібрано у кримінальному провадженні, в їх сукупності, свідчить про винність ОСОБА_5 в заподіянні потерпілому ОСОБА_6 умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України.

Обираючи вид та меру покарання обвинуваченій, суд враховує ступень суспільної небезпеки вчиненого нею злочину, який є тяжким; вчинення нею злочину у стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання; а також дані, що характеризують особу ОСОБА_5 , а саме, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується, є матір`ю двох неповнолітніх дітей.

З огляду на це, покарання ОСОБА_5 , не максимальне, але й достатнє для її виправлення, має бути призначене у вигляді позбавлення волі.

Заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування заподіяних матеріальних збитків, пов`язаних з витратами на поховання ОСОБА_6 , у розмірі 7891 грн. (Т.2, а.с. 8-11), відповідно до ст. 1166 ЦК України, підлягає задоволенню, оскільки позовні вимоги підтверджуються наданими платіжними документами про здійснення відповідних витрат (Т.2, а.с. 12-13).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

П Р И С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України, та призначити їй покарання у вигляді восьми років шести місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою, обчислюючи початок строку відбування покарання з 12 березня 2015 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 у відшкодування заподіяних матеріальних збитків 7891 (сім тисяч вісімсот дев`яносто одну) гривню.

Стягнути зі ОСОБА_5 на користь держави в особі НДЕКЦ при ГУМВС України в Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 1536 (одна тисяча п`яток тридцять шість) гривень та у розмірі 613 (шістсот тринадцять) гривень 80 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні, які знаходяться у камері схову Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області (Т.1 а.с. 47), знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти діб після проголошення, а засудженою в той самий строк з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1