Дата документу Справа № 236/107/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 236/107/14-к Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 11- кп/778/1206/15 ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 121 Доповідач в апел. інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 і його захисника адвоката ОСОБА_8 в режимі відеоконференції із Артемівського слідчого ізолятора,

потерпілої ОСОБА_9 і її представника адвоката ОСОБА_10 , в режимі відео- конференції із Краснолиманського міського суду Донецької області,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в м. Запоріжжі апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 на вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 21 березня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, Уродженець с. Рідкодуб Краснолиманського району Донецької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, призначено покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили змінено з домашнього арешту на тримання під вартою в Артемівському СІ УДПтСУ в Донецькій області. Взято під варту в залі суду.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання, а саме з 21 березня 2014 року.

Питання про речові докази вирішене в порядку ст. 100 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_9 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст. 121 КК України, вказує на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 10 років позбавлення волі.

Встановлені вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 21 березня 2014 року обставини.
13 грудня 2013 року в період часу з 21 години 20 хвилин до 23 годин 12 хвилин, між ОСОБА_11 та неповнолітнім ОСОБА_7 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння біля приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого по АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклих неприязних стосунків відбулася сварка. Під час сварки ОСОБА_7 , скориставшись безпорадним станом ОСОБА_11 , та використовуючи свою фізичну силу, затягнув її за тильну стіну магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого по АДРЕСА_2 , де діючи з прямим умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність свого діяння, не маючи при цьому наміру спрямованого на позбавлення життя ОСОБА_11 , умисно, цілеспрямовано руками та ногами наніс ряд ударів, точної кількості яких встановити не вдалося, по голові та тілу останньої, спричинивши ОСОБА_11 відкриту черепно-мозкову травму, перелом основи черепу, забій головного мозку важкого ступеню, посттравматичний субарахноїдальний крововилив, які відносяться за ступенем тяжкості до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя, перелом нижньої щелепи праворуч, що відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

ІНФОРМАЦІЯ_4 потерпіла ОСОБА_11 померла. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 4 від 06.02.2014 року причиною смерті ОСОБА_11 є відкрита черепно-мозкова травма з забоєм головного мозку важкого ступеню, субдуральною гідромою лівої лобно-тім`яно-скроневої області, субарахноїдальним крововиливом, яка ускладнилась набряком головного мозку. Між заподіяними ОСОБА_11 13 грудня 2013 року тілесними ушкодженнями та її смертю існує прямий причинно наслідковий зв`язок.

В суді апеляційної інстанції:

- потерпіла ОСОБА_9 та її представник адвокат ОСОБА_10 повністю підтримали апеляційну скаргу, наполягають на м`якості призначеного покарання, просять вирок скасувати, ухвалити новий, яким призначити покарання у вигляді 10 років позбавлення волі;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на п. 3 ч. 3 ст. 102 КК України, згідно з вимогами якої призначення покарання неповнолітньому, винному у вчиненні тяжкого злочину, не може перевищувати 7 років позбавлення волі;

- обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник заперечують проти задоволення апеляційної скарги, вважають її не обгрунтованою та такою, що суперечить обставин справи, даним про особу обвинуваченого і вимогам ст.. 102 КК України.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши сторони у кримінальному провадженні, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 визнавав себе винним у заподіянні тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_11 , вважаючи, що смерть потерпілої настала не від його дій.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, заснований на доказах добутих в установленому законом порядку, належним чином досліджених і оцінених судом в їх сукупності і в апеляції не оскаржується, а тому відповідно до ст. 404 КПК України колегія суддів переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги прокурора, тобто в частині призначеного ОСОБА_7 покарання.

Положеннями ст. 65 КК України визначено, що суд при призначенні покарання повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд послався на ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який відноситься до категорії тяжких, повне визнання обвинуваченим вини при кваліфікації його дій за ч.1 ст. 121 КК України і часткове після перекваліфікації за ч.2 ст. 121 КК України, вчинення злочину в неповнолітньому віці та активне сприяння в розкритті злочину, як на обставини, що пом`якшують покарання. Враховано і вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 102 КК України покарання у виді позбавлення волі призначається неповнолітньому за тяжкий злочин на строк не більше семи років.

Вчинений ОСОБА_7 злочин відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, до вчинення злочину ОСОБА_7 не досяг вісімнадцятирічного віку, тому, виходячи із вимог ч. 3 ст. 102 КК України йому не може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше семи років.

За таких обставин апеляційна скарга потерпілої задоволенню не підлягає, її вимоги суперечать вищезазначеним вимогам кримінального закону.

Порушень кримінального чи кримінального процесуального закону, які тягнуть зміну чи скасування вироку, при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 21 березня 2014 року щодо ОСОБА_7 , визнаного винним за ч.2 ст. 121 КК України, залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4