АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/2233/15 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 194 КК України
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження № 11-кп/790/2233/15 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Московського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе Північної Осетії, громадянина Російської Федерації, росіянина, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, на території України не зареєстрований, фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
засуджено за ч. 2 ст. 194 КК України на 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.
Відповідно до вимог п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладені обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 110 600 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.
Кримінальне провадження було розглянуто у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.
Як встановив суд, 24 травня 2015 року, близько 03:00 годин ОСОБА_7 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин до ОСОБА_9 , з метою знищення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, за допомогою запальнички та використовуючи запальну речовину, скоїв підпал вікна квартири АДРЕСА_3 , розташованої на 1-му поверсі, де мешкав із сім`єю ОСОБА_9 , внаслідок чого загорілася кімната.
В результаті виниклої пожежі було пошкоджено кімнату на суму 837 гривень та знищені речі, які в ній знаходились, на загальну суму 110 600 грн.
В апеляційній скарзі, в редакції внесених змін, прокурор посилається істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону та на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст.75 КК України, що спричинило необґрунтоване звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. Указав, що викладене у вироку обвинувачення, визнане судом доведеним, є неконкретним, оскільки, у порушення вимог ст.374 КПК України, у ньому не міститься конкретних даних про перелік майна, яке було знищене на суму 110 600 грн., що у свою чергу призвело до порушення права обвинуваченого на захист. Зазначив, що суд, призначаючи покарання, не прийняв до уваги, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, є громадянином іноземної держави, на території України не зареєстрований, не працює, факт проживання у м. Харкові викликає сумнів, а тому звільнення його від відбування покарання з випробуванням не в змозі запобігти ухиленню останнього від відбування покарання і не відповідає основним принципам і завданням кримінального покарання стосовно виправлення засудженого та запобіганню вчинення нових злочинів. Ставить питання про скасування вироку і призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги і, посилаючись на вищевказані обставини, зазначила про безпідставність розгляду судом кримінального провадження у порядку ч.3 ст.349 КПК України, обвинуваченого ОСОБА_10 , який не заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Доводи апеляційної скарги про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є обґрунтованими.

Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні, до якого належить і судове, підлягають доказуванню ряд обставин, що мають для нього значення, у тому числі вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, тобто його наслідки, і ці обставини, згідно п.2 ч.3 ст.374 КПК України, повинні бути наведені у сформульованому у мотивувальній частині вороку обвинувачені, визнаному судом доведеним, з наведенням відповідних мотивів зміни обвинувачення та підстав визнання частини обвинувачення необґрунтованою.

Згідно приписів ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Цих вимог закону судом належним чином не виконано.

Як слідує зі змісту обвинувального акту, ОСОБА_10 обвинувачувався в умисному пошкодженні кімнати на суму 8 378 гривень та знищенні речей, які в ній знаходились, на загальну суму 110 600 грн.
Однак, конкретний перелік речей, які були знищенні, їх найменування, кількість, вартість кожної із них, в обвинувальному акті не зазначено.
Тобто за своїм змістом, пред`явлене ОСОБА_10 обвинувачення, у цій частині, було не конкретним, що позбавляло суд можливості, при виконанні вимог ст.348 КПК України, роз`яснити ОСОБА_10 суть такого неконкретного обвинувачення.
Тому, не дивлячись на добровільність позиції обвинуваченого про недоцільність дослідження доказів щодо цих обставин, суд не вправі був розглядати кримінальне провадження у передбаченому ч.3 ст.349 КПК України порядку, а повинен був дослідити докази на підтвердження чи спростування обвинувачення щодо доведеності виду та розміру шкоди, завданої цим кримінальним правопорушенням.

Однак суд цього не зробив і обмежившись допитом обвинуваченого, постановив вирок, у мотивувальній частині якого, що містить визнане доведеним обвинувачення, у порушення вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України, не вказав конкретний перелік речей, які були знищенні внаслідок підпалу, їх найменування, кількість, вартість кожної із них, тобто вид заподіяної потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди.

Отже суд не встановив і не зазначив у мотивувальній частині вироку обставини, що мають значення для кримінального провадження, чим допустив порушення вимог ст.ст.91, 374 КПК України, які перешкодили ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, що згідно ч.1 ст.412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і відповідно до п.3 ч.1 ст.409 того ж КПК - підставами для скасування вироку суду.

Також суд не навів у вироку мотиви, за якими він зменшив обсяг пред`явленого ОСОБА_10 органом слідства обвинувачення в частині розміру матеріальної шкоди внаслідок пошкодження кімнати, зменшивши суму матеріальної шкоди з 8 378 грн. до 837 грн.

Виходячи із положень ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і зобов`язаний повторно дослідити лише ті обставини, які під час кримінального провадження були встановлені, але дослідженні судом першої інстанції не повністю або з порушеннями.

У даному випадку апеляційний суд позбавлений можливості повторно дослідити вищевказані обставини кримінального провадження, оскільки з огляду на зміст мотивувальної частини вироку, обставини щодо розміру матеріальної шкоди внаслідок пошкодження кімнати, а також виду та розміру заподіяної потерпілій матеріальної шкоди, під час кримінального провадження в суді першої інстанції не досліджувалися і встановлені не були, чим було порушено право обвинуваченого ОСОБА_10 на захист від конкретного обвинувачення.

Тому, виходячи із передбачених ч.6 ст.9, п.13 ч.1 ст.7 КПК України загальних засад кримінального провадження, з метою забезпечення обвинуваченому реалізації його права на захист, ухвалений вирок щодо ОСОБА_10 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, в ході якого необхідно усунути вищевказані порушення вимог кримінального процесуального закону, повно і всебічно дослідити докази обвинувачення, дати їм належну оцінку та ухвалити рішення, яке б відповідало вимогам кримінального процесуального закону.

Оскільки вирок скасовується у зв`язку з істотними прошеннями вимог кримінального процесуального закону, тому згідно положень ч.2 ст.415 КПК України, доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність щодо звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання, колегія суддів не перевіряє.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду.

Запобіжний захід ОСОБА_7 на досудовому слідстві не обирався.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: