Тернопільський міськрайонний суд в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 у м.Тернополі в залі суду під час відкритого судового засідання з розгляду провадження стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,-
Дія строку тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 25 листопада 2015 року в 16 год. 45 хв.
Відповідно до ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Захисник просить змінити запобіжний захід обвинуваченому на домашній арешт, який передбачити лише на нічний час для того щоб у нього була можливість працювати і заробляти засоби для існування. В обвинуваченого є місце проживання, яке вказано в обвинувальному акті. Він пояснив, що обвинувачений тривалий час утримується під вартою, а на даний час ризиків для кримінального провадження не існує. Обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину не може бути єдиним виправданням тривалого тримання людини під вартою.
Обвинувачений підтримав клопотання захисника і пояснив, що він буде працювати вантажником на базарі щоб мати засоби для існування.
Прокурор пояснила, що продовжують існувати ризики, які були враховані під час досудового слідства, тому необхідно продовжити дію строку тримання під вартою обвинуваченого.
На даний час судове провадження не завершено з об`єктивних причин, що не залежать від суду. Зокрема, закінчити розгляд провадження неможливо оскільки, згідно з постановленою судом ухвалою, якою визначено обсяг доказів, що підлягають дослідженню та порядок їх дослідження, необхідно викликати в судове засідання і допитати потерпілих, дослідити докази, які будуть надані сторонами і після цього допитати обвинуваченого.
Потерпілі у судове засідання не з`являються. Їм багато разів було надіслано повістки на адреси вказані в обвинувальному акті, але вони потерпілим не вручені. Отже, немає підстав вважати, що потерпілі ухиляються від суду.
Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
ОСОБА_4 обвинувачено у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185 та ч.2 ст.186 КК України за які законом, крім інших більш м`яких покарань, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років.
Згідно з ч.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 листопада 2008 року в справі «Єлоєв проти України» після спливу певного проміжку часу судового розгляду навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання обвинуваченого під вартою.
Крім цього, прокурор не надала суду доказів того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та не забезпечить виконання обвинуваченим своїх обов`язків.
На підставі ч.2 ст.194 КПК України суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Суд вважає, що наявність лише переліку законодавчих стандартних підстав для продовження дії строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, без встановлення їх наявності та обґрунтованості до нього та ризиків наведених у ст.177 КПК України, не можуть бути єдиними і достатніми мотивами, тому що це буде порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, про що вказав Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2011 року в справі «Харченко проти України».
З метою запобігання спробам вчиненню обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, переховування від суду і для запобігання ризикам передбаченим ст.177 КПК України до нього необхідно застосувати запобіжний захід. Однак, недоцільно продовжувати дію строку його тримання під вартою, а з врахуванням того, що у нього є постійне місце проживання йому необхідно змінити запобіжний захід на домашній арешт у нічний час, щоб у нього була можливість працювати в денний час і заробляти засоби для існування.
Також, суд вважає за доцільне покласти на обвинуваченого відповідні обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України.
Відповідно до ч.3 ст.202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинувачений, який був затриманий негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.
Отже, ОСОБА_4 необхідно негайно звільнити з-під варти в залі суду та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання.
Керуючись статтями 331, 392 КПК України, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд,-
Клопотання задовольнити.
ОСОБА_4 змінити запобіжний захід тримання під вартою на домашній арешт за адресою його проживання у АДРЕСА_1 на строк 60 днів у період доби з 19 год. 00 хв. вечора до 08 год. 00 хв. ранку з часу його застосування, тобто постановлення на облік і встановлення електронного засобу контролю .
Покласти на ОСОБА_4 обов`язки: прибувати до Тернопільського міськрайонного суду за викликом; здати на зберігання в ТВ поліції ГУП України в Тернопільській області паспорт для виїзду за кордон та інші наявні документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, якщо володіє ними; носити електронний засіб контролю.
Травкіна ОСОБА_6 звільнити з-під варти в залі суду.
Ухвалу для виконання передати до ТВ поліції ГУП України в Тернопільській області, якому негайно поставити на облік ОСОБА_7 і встановити йому електронний засіб контролю, про що повідомити Тернопільському міськрайонному суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали вручити ОСОБА_4 і прокурору та направити в ІТТ ТВ поліції ГУП України в Тернопільській області, СІЗО №26 м.Чорткова Тернопільської області, Конвойній службі ВЧ №3002-Ж.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя ОСОБА_1