Ухвала іменем україни 24 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_4,

суддів: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 на вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 17 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 15 червня 2015 року стосовно ОСОБА_2,

в с т а н о в и л а:

Зазначеним вироком, залишеним без зміни судом апеляційної інстанції,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Сімферополя Автономної Республіки Крим, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2, раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 17 січня 2015 року приблизно о 19.30 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «Great Wall Haval M2», номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по вул. Вокзальній у м. Носівка Чернігівської області з боку залізничного вокзалу в бік центра міста, порушуючи вимоги пунктів 2.9 а), 2.3 б), 11.2, 12.1 Правил дорожнього руху, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, проявив неуважність, не впорався з керуванням, внаслідок чого при під'їзді до перехрестя вулиць Вокзальної та Чернишевського виїхав на ліве у напрямку свого руху узбіччя, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3, який знаходився на цьому узбіччі.

У результаті наїзду потерпілий ОСОБА_3 отримав тяжкі тілесні ушкодження, що супроводжувалися травматичним шоком, внаслідок чого настала смерть потерпілого.

У касаційній скарзі захисник просить змінити судові рішення і пом'якшити призначене покарання, застосувавши положення ст. 69 КК.

Обґрунтовуючи свої вимоги, стверджує про те, що судами при призначенні покарання належним чином не враховано дані про особу засудженого та всі обставини, що пом'якшують покарання.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши наведені у скарзі доводи і вивчивши долучені копії судових рішень, колегія суддів вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі, немає з огляду на таке.

Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, та кваліфікацію дій засудженого захисник у касаційній скарзі не оскаржує.

Доводи захисника про невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину й особі засудженого через суворість є безпідставними.

Відповідно до ст. 65 КК суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання.

Як вбачається з наданих копій судових рішень, при призначенні ОСОБА_2 покарання суд першої інстанції із дотриманням зазначених вимог цього Кодексу врахував ступінь тяжкості скоєного засудженим злочину, який згідно зі ст. 12 КК є тяжким, дані про його особу (позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітніх дітей, не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра), обставини, що пом'якшують покарання (щиро розкаявся, раніше не судимий), відсутність обставин, що обтяжують покарання, обставини скоєння злочину (вчинив злочин у стані алкогольного сп'яніння) і дійшов висновку про неможливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства, а тому призначив йому покарання у виді позбавлення волі, визначивши розмір основного покарання в середніх межах санкції ч. 2 ст. 286 КК - 5 років із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

Доводи сторони захисту, аналогічні за своїм змістом доводам касаційної скарги захисника, належним чином перевірив суд апеляційної інстанції та обґрунтовано відмовив у задоволенні скарг, навівши в ухвалі відповідно до ст. 419 КПК мотиви свого рішення: засуджений перебував за кермом у стані алкогольного сп'яніння, грубо порушив Правила дорожнього руху, що призвело до вкрай тяжких наслідків, у добровільному порядку не відшкодував потерпілій, яка залишилася без годувальника з дитиною-інвалідом, заподіяної шкоди.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_2 основне та додаткове покарання відповідають вимогам статей 50, 65 КК, є необхіднім та достатнім для виправлення засудженого, попередження вчинення ним нових злочинів, і не вбачає підстав для застосування положень ч. 1 ст. 69 КК та пом'якшення додаткового покарання.

Отже, з огляду на наведені у скарзі мотиви та надані до неї копії судових рішень підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 17 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 15 червня 2015 року стосовно ОСОБА_2

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

__________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6