Ухвала
іменем україни
26 січня 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: при секретаріОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши касаційні скарги засудженого ОСОБА_8 , його захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 06 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 14 травня 2015 року в кримінальному провадженні № 0000069 щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК,

в с т а н о в и в:

За вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 06 лютого 2015 року ОСОБА_8 засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із конфіскацією майна та з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій держави, зокрема, пов`язаних з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, на строк 3 роки та з позбавленням 13-го рангу державного службовця.

Вирішено питання про речові докази.

Апеляційним судом вирок місцевого суду залишено без зміни.

За обставин, детально викладених у вироку, ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він, працюючи на посаді начальника відділу виконавчої служби Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, діючи умисно, отримав неправомірну вигоду на загальну суму 7468,34 грн.
Так, 31 жовтня 2012 року Садгірський районний суд м. Чернівців видав виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_12 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості в розмірі 54 9981,64 грн. На підставі цього листа 03 квітня 2013 року було відкрито виконавче провадження про стягнення зазначеної заборгованості та витрат на суму 1820 грн.

При розмові у приміщенні відділу державної виконавчої служби Хотинського районного управління юстиції на вул. Свято-Покровській, 60 у м. Хотині Чернівецької області начальник відділу виконавчої служби ОСОБА_8 , будучи обізнаним у силу займаної посади про наявність на виконанні виконавчого провадження про стягнення із ОСОБА_12 заборгованості за спожиту електроенергію на суму 1984,40 грн та адміністративного штрафу в розмірі 680 грн, повідомив ОСОБА_12 , що перед тим, як погасити заборгованість перед банком, він має погасити заборгованість перед державою. На це ОСОБА_12 пояснив, що майна та коштів для погашення наявних заборгованостей у нього немає. ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_12 , що виконавчі провадження можуть бути повернуті стягувачу у зв`язку з відсутністю майна боржника, проте для прийняття такого рішення останній має надати йому незаконну винагороду в розмірі 5000 грн. Одночасно ОСОБА_8 зазначив, що в разі надання такої винагороди він не буде накладати арешт на рахунки ОСОБА_12 як приватного підприємця й поверне виконавче провадження без виконання.

Усвідомлюючи, що ОСОБА_8 як керівник установи може умисно вчиняти дії, які можуть обмежити права та свободи, в тому числі й обмежити право виїзду за кордон, а також накласти арешти на його рахунки, ОСОБА_12 був змушений погодитися на таку пропозицію.

Тому ОСОБА_12 у службовому кабінеті начальника ВДВС Хотинського РУЮ передав ОСОБА_8 15 листопада 2013 року 100 Євро (за курсом НБУ на той час 1073,94 грн), а 19 листопада 2013 року 100 дол. США (за курсом НБУ 799,30 грн) за закриття виконавчих проваджень на користь держави.

Після цього ОСОБА_12 запитав у ОСОБА_8 , які заходи має вжити останній у виконавчому провадженні про стягнення заборгованості перед банком. На це ОСОБА_8 , діючи з метою незаконного збагачення, повідомив ОСОБА_12 , що в разі надання йому неправомірної вигоди в розмірі 700 дол. США всі виконавчі провадження, які знаходяться на виконанні у ВДВС Хотинського РУЮ, в тому числі й на користь банку, будуть повернуті стягувачам без виконання.

22 листопада 2013 року о 12.30 год. ОСОБА_12 , діючи відповідно до попередньої домовленості, передав у якості неправомірної вигоди за повернення виконавчих проваджень ОСОБА_8 у його службовому кабінеті 700 дол. США (за курсом НБУ на той час 5595,10 грн).

У касаційних скаргах:
- засуджений просить скасувати постановлені щодо нього судові рішення і закрити кримінальне провадження через відсутність достатніх доказів для доведення його винуватості в суді. Стверджує, що висновки суду ґрунтуються на припущеннях та доказах, здобутих із порушенням кримінального процесуального закону. Зокрема, недопустимими доказами, на його думку, є відео- та аудіозаписи, зроблені ОСОБА_12 як особою, котра не уповноважена на проведення оперативно-розшукових дій. Вказує на провокативний характер дій ОСОБА_12 , про що свідчать долучені до матеріалів провадження документи, що негативно характеризують цього свідка;
- захисник ОСОБА_9 порушує питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_8 та закриттям провадження у зв`язку з недоведеністю винуватості засудженого, посилаючись на істотні порушення кримінального процесуального закону. Вважає, що вирок суду першої інстанції постановлено незаконним складом суду, оскільки суддя ОСОБА_13 раніше брав участь у розгляді справи. Вказує на те, що вилучення виконавчих проваджень та інших документів з відділу ВДВС Хотинського РУЮ відбулося з порушенням закону. В матеріалах справи відсутня фіксація судового засідання від 23 квітня 2014 року. Стверджує, що фіксація ОСОБА_12 розмов із засудженим проводилася з порушенням положень ст. 62 Конституції України та Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність». Крім того, на думку захисника, суд не врахував даних, що негативно характеризують свідка ОСОБА_12 . У доповненнях до скарги захисник долучив рішення суду про стягнення з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_8 заборгованості за договором позики;
- захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_11 просять скасувати судові рішення щодо ОСОБА_8 і призначити новий розгляд у суді першої інстанції через істотне порушення кримінального процесуального закону. Вважають, що докази у справі отримано внаслідок підбурювання ОСОБА_8 на вчинення злочину з боку ОСОБА_12 . Вказують на суперечливість показань свідка ОСОБА_14 . В матеріалах кримінального провадження відсутні журнали судових засідань та технічні носії інформації судових засідань від 27 березня, 23 квітня, 14 травня та 18 грудня 2014 року. Суддя ОСОБА_13 всупереч вимогам ч. 2 ст. 76 КПК розглянув справу після скасування апеляційним судом ухвали про повернення прокурору обвинувального акта.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на підтримання скарг сторони захисту, думку прокурора, який заперечив проти задоволення касаційних вимог, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню на таких підставах.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Статтею 438 КПК передбачено, що при вирішенні питання про наявність підстав для скасування судових рішень суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412414 цього Кодексу. Згідно зі змістом зазначеної норми закону підставами для зміни або скасування судових рішень у касаційному порядку є лише істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.
В результаті Перевірки матеріалів кримінального провадження було встановлено, що висновки суду про винуватість засудженого ОСОБА_8 в одержанні неправомірної вигоди підтверджуються зібраними органами досудового слідства та дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд дав оцінку у вироку з точки зору їх належності, допустимості й достовірності.

Цей висновок, зокрема, ґрунтується на показаннях свідка ОСОБА_12 , який як під час досудового слідства, так і в судових засіданнях судів першої та апеляційної інстанцій послідовно стверджував, що саме у відповідь на пропозицію ОСОБА_8 він дав останньому гроші за повернення виконавчих листів без виконання та зняття арешту з банківських рахунків. Ці показання узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_14 , яка за вказівкою свого керівника ОСОБА_8 підготувала і 22 листопада 2013 року подала йому на підпис відповідні документи щодо ОСОБА_15 у присутності останнього. Під час проведення санкціонованих негласних слідчих дій із застосуванням аудіо- та відео фіксацій було встановлено отримання ОСОБА_8 від ОСОБА_12 15, 19 та 22 листопада 2013 року грошей у якості неправомірної вигоди, що також підтверджується протоколами огляду грошових коштів, місця події та іншими доказами у справі. Статус ОСОБА_8 як службової особи, яка займає відповідальне становище, підтверджено наказом про призначення на посаду начальника відділу виконавчої служби Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області від 17 липня 2012 року та відповідною посадовою інструкцією.

Доводи в касаційних скаргах про недопустимість як доказів даних, отриманих унаслідок негласних слідчих дій, є неприйнятними, оскільки оперативно-розшукові дії проводилися відповідно до ухвал слідчого судді Апеляційного суду Чернівецької області від 16 жовтня 2013 року після внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Викладені у касаційних скаргах твердження про провокативний характер дій ОСОБА_12 ретельно перевірялися судами й обґрунтовано визнані безпідставними, оскільки з розмов цього свідка з ОСОБА_8 , зафіксованих на технічних носіях, видно, що саме засуджений був ініціатором отримання для себе неправомірної вигоди. Притягнення ОСОБА_12 до кримінальної відповідальності у минулому та інші негативно характеризуючі документи, долучені до матеріалів провадження, не можуть бути підставою для визнання недопустимими його показань, які свідок неодноразово давав, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК.

Також не спроможними є доводи сторони захисту на незаконний склад суду першої інстанції з огляду на те, що суддя ОСОБА_13 , не розпочавши розгляду справи по суті, у підготовчому засіданні 03 лютого 2014 року своєю ухвалою повернув прокурору обвинувальний акт для приведення його у відповідність із вимогами КПК, не висловлюючи думки (позиції) стосовно обвинувачення та юридичної оцінки дій особи. Апеляційний суд, скасувавши названу ухвалу місцевого суду, направив кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 для призначення судового розгляду по суті. Продовживши розгляд цієї справи, зазначений суддя не порушив вимог статей 75, 76 КПК. Заяв про відвід судді ОСОБА_13 в суді першої інстанції сторони цього судового провадження не заявляли.
В матеріалах провадження наявні журнал судового засідання та технічний носій, на якому зафіксовано засідання Хотинського районного суду від 27 березня 2013 року. Судові засідання 23 квітня, 14 травня та 18 грудня 2014 року не відбулися через неявку учасників судового провадження, про що складалися відповідні довідки, а тому відповідно до приписів ч. 4 ст. 107 КПК їх фіксування на технічних носіях не здійснювалося. Отже, доводи в касаційних скаргах у цій частині є необґрунтованими.

Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, обґрунтовано залишив вирок місцевого суду без зміни, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення. При цьому порушень процесуального порядку збирання, дослідження та оцінки наведених судом у вироку доказів апеляційний суд не встановив, а стосовно доводів засудженого та його захисників , викладених в апеляціях, наведено переконливі мотиви їх спростування,з чим погоджується й колегія суддів.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Покарання ОСОБА_8 призначено з урахуванням усіх обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого ним злочину та даних про його особу, воно є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення й попередження вчинення нових злочинів, і відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК.
Істотних порушень вимог закону України про кримінальну відповідальність чи кримінального процесуального закону, які б давали безумовні підстави для зміни чи скасування судових рішень, не встановлено.
Керуючись статтями 433436 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 06 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 14 травня 2015 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційні скарги засудженого ОСОБА_8 , його захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 без задоволення
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3