11-сс/775/375/2015(м)

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Донецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
представника заявників ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні 2 листопада 2015 року у місті Маріуполі апеляційні скарги заявників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 25 вересня 2015 року
В С Т А Н О В И Л А :
24 вересня 2015 року слідчий слідчого відділу Управління СБ України в Донецькій області звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя з клопотанням, погодженим з прокурором про накладення арешту на косметику, побутову хімію та автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», вантажний фургон, жовтого кольору, модель 614D, 2002 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , реєстраційний номер « НОМЕР_2 ».
За змістом клопотання слідчого 21 вересня 2015 року приблизно о 21 годині 00 хвилин між блок - постом(«Новотроїцьке») та другим рубежем(«Бугас»), біля населеного пункту Новотроїцьке на дорожньому коридорі «Маріуполь-Донецьк», за мостом після проїзду контрольного посту Новотроїцьке у бік тимчасово окупованої території затримано вантажний автомобіль марки «Мерседес-Бенц», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням громадянина України ОСОБА_9 , який перевозив вантаж «косметики та побутової хімії» на загальну суму, за товарно-супровідними документами, 150 тисяч гривень 00 копійок.
Автомобіль супроводжувався невідомими особами на легковому автомобілі, який одразу після зупинки вантажного автомобіля на великій швидкості зник з місця зупинки вантажного автомобіля.
Як підставу для переміщення даного вантажу водієм було пред`явлено товарно-супровідні документи, відповідно до яких вказаний вище вантаж переміщувався з міста Краматорська до селища міського типу Новотроїцьке Волноваського району Донецької області. В наданих документах вантажовідправником товару зазначений фізична особа-підприємець ОСОБА_8 , а замовником та отримувачем приватний підприємець Пасічна (Новотроїцьке).
Надалі в даному автомобілі було виявлено прихований другий пакет товарно-супровідних документів на вантаж та було встановлено, що водій ОСОБА_9 переміщував його з міста Краматорська від фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 на адресу її чоловіка ОСОБА_10 , який постійно проживає на непідконтрольній українській владі території міста Донецька, отримавши від заявниці два пакети товарно-супровідних документів на вантаж, однин з яких мав
пред`являти правоохоронним органам в разі його зупинки на підконтрольній території України
Провадження № 11-сс/775/375м/15 Доповідач ОСОБА_1
Категорія ст.170 КПК України
(отримувачем вантажу була вказана ОСОБА_12 ),а інший, який він приховував у кабіні автомобіля на блок постах, які розміщенні на непідконтрольній території України Донецькій Народній Республіці.
В період часу з 14 години 00 хвилин до 21 годин 00 хвилин 23 вересня 2015 року в ході огляду місця події на території Волноваського МРЕВ Управління СБ України в Донецькій області, було виявлено та вилучено косметику та побутову хімію, кількість і асортимент за протоколом огляду від 23 вересня 2015 року.
Пропонуючи накласти арешт на майно, слідчий зазначив, що вилучені предмети мають значення для кримінального провадження, будуть використані як речові докази факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки є засобами його вчинення.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 25 вересня 2015 року клопотання слідчого про арешт майна задоволене.
Приймаючи таке рішення, слідчий суддя суду першої інстанції виходив з того, що вказані предмети мають у кримінальному провадженні значення речових доказів, оскільки є предметами та засобами кримінального правопорушення, та можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Не погодившись з судовим рішенням, заявники ОСОБА_8 і ОСОБА_10 подали апеляційні скарги, в яких ставлять питання про скасування ухвали слідчого судді про арешт майна з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні клопотання слідчого відмовити.
При цьому, заявники вважать строк для апеляційного оскарження ухвали не пропущеним, оскільки ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно від 25 вересня 2015 року отримали лише 20 жовтня 2015 року.
Обґрунтовуючи апеляційні скарги, заявники ОСОБА_8 і ОСОБА_10 зазначають, що ухвала слідчого судді про арешт майна є незаконною, ухвалена з недотриманням норм кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим порушені їх конституційні права, оскільки вини не є особами, які мають статусу підозрюваних чи обвинувачених та не несуть за законом матеріальної відповідальності за їх дії.
Заявники також посилаються на порушення органами досудового розслідування вимог кримінального процесуального закону, зокрема, статті 223 КПК України, які полягають у незаконному затриманні водія ОСОБА_9 , який 25 вересня 2015 року був допитаний у якості свідка, а дані до Єдиного реєстру досудових розслідувань по факту вчинення кримінального правопорушення за ознаками частини 2 статті 332-1 КК України невстановленими слідством особами були внесені лише 24 вересня 2015 року. Ці обставини свідчать про проведення органами досудового розслідування слідчих дій без відкритого і зареєстрованого кримінального провадження.
За твердженнями заявників ОСОБА_8 і ОСОБА_10 порушені і вимоги статей 276-279 КПК України, за якими арешт, не може бути накладений на їх майно, оскільки вони не були повідомлено про підозру, не є обвинуваченими по вказаному кримінальному провадженню, а санкції статті, за якою воно відкрите не передбачає конфіскацію майна.
Посилаються заявники і на порушення вимог статті 171 КПК України, у не значенні в клопотанні слідчого ідентифікуючих ознак майна, До клопотання недодані документи, які підтверджували б право власності на майно, чи дані, підтверджуючі, що майно, яке підлягає арешту, отримано у результаті вчиненого кримінального правопорушення або є предметом кримінального правопорушення.
Крім того, заявниця ОСОБА_8 вважає, що наслідком накладення арешту на майно є фактичне позбавлення її можливості виконувати свої договірні зобов`язання, які приводять до нарахування контрагентами штрафів.
При ухваленні рішення про арешт майна слідчим суддею не враховано, що зазначені в ухвалі товарно-матеріальні цінності підлягають певним умовам зберігання та складання, а не
додержання зазначених умов тягне за собою повне зіпсування майна і збитки підприємницької діяльності.
Звертають увагу заявник на порушення слідчим суддею суду першої інстанції положень частини 1 статті 172 КПК України, оскільки вони, як власники майна, не були повідомлені про місце та час розгляду клопотання, у зв`язку з чим вони були позбавлений права апеляційного оскарження прийнятого рішення.
Заслухавши доповідача, думку представника заявників ОСОБА_8 і ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційних скарг з проханням їх задоволення, міркування прокурора про законність й обґрунтованість ухвали слідчого судді суду першої інстанції, перевіривши матеріали судового провадження та, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів судового провадження органом досудового розслідування було відкрите та зареєстроване кримінальне провадження за фактом вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 332-1 КК України, диспозиція якої є порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї з метою заподіяння шкоди інтересам держави, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб або службовою особою з використанням службового становища.
За змістом витягу з кримінального провадження, зареєстрованого 24 вересня 2015 року з кваліфікацією за частиною 2 статті 332-1 КК України 21 вересня 2015 року близько 21 години між блокпостами першого («Новотроїцьке») та другого рубежів («Бугас») біля населеного пункту Новотроїцьке на дорожньому коридорі «Маріуполь-Донецьк» за мостом після проїзду КП Новотроїцьке в бік тимчасово окупованої території затримано вантажний автомобіль марки Мерседес-Бенц державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням громадянина України ОСОБА_9 , який перевозив вантаж «косметики та побутової хімії.
При цьому, у протоколі огляду місці події, складеного слідчим 23 вересня 2015 року, зазначено про фактичне затримання водія ОСОБА_9 з автомобілем і вантажем на контрольному пункті пропуску «Новотроїцьке».
Отже, наявність в матеріалах кримінального провадження двох документів, які різняться у даних про фактичне і безпосереднє місце затримання ОСОБА_9 не може категорично та достовірно свідчить про створення об`єктивної сторони кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено статтею 332-1 КК України.
Більш того, у зазначеному витягу з кримінального провадження особа, яка повідомлена про підозру, відсутня.
Відсутність особи, яка була б повідомлена про підозру на теперішній час підтвердила і сторона обвинувачення в ході апеляційного розгляду.
Таким чином, слідчий суддя суду першої інстанції, розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна, не дотримав положень частини 1 статті 170 КПК України, за якими арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями, підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому законом порядку.
Як вбачається з матеріалів, доданих до клопотання слідчого, заявники ОСОБА_8 та ОСОБА_10 будь-який процесуальний статус, передбачений кримінальним процесуальним законом по цьому кримінальному провадженню не набули.
Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку про ухвалення судом першої інстанції судового рішення, яке не відповідає закону, тому має бути скасованим.
При цьому, з урахуванням наведеного та відсутності точних, достовірних і категоричних даних, які давали б підстави для накладення арешту на майно, у задоволенні клопотання слідчого, відповідно до апеляційних вимог заявників, необхідно відмовити.
Обговорюючи питання дотримання заявниками ОСОБА_8 та ОСОБА_10 строків апеляційного оскарження ухвали слідчого судді суду першої інстанції, колегія суддів, вважає, що вони не порушені.
Заявники ОСОБА_8 та ОСОБА_10 в апеляційних скаргах зазначили, що клопотання слідчого про арешт, належного їм майна був розглянутий в їх відсутність, судом про час і місце його розгляду вони не були повідомлені.
За їх твердженнями копії ухвали слідчого судді суду першої інстанції ними отримані 20 жовтня 2015 року. Ці їх твердження будь-якими даними чи відомостями не підтверджуються, але й не спростовуються, тому вони повинні тлумачитися на їх користь.
Керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги заявників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 25 вересня 2015 року про накладення арешту на косметику, побутову хімію у кількості і асортименті за протоколом огляду від 23 вересня 2015 року та автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», вантажний фургон, жовтого кольору, модель 614D, 2002 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , реєстраційний номер « НОМЕР_2 » скасувати з прийняттям нової ухвали, якою в задоволенні клопотання слідчого про арешт вказаного майна відмовити.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3