Справа № 583/3171/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" вересня 2015 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 від 13 лютого 2015 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , освіта середня, не одруженого, призваного на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 16 серпня 2014 року, підсобного робітника 2 інженерно - будівельного відділення 3 інженерно будівельного взводу 2 інженерно будівельної роти, солдата, раніше не судимого ,

за ч. 3 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 на підставі Указу Президента України №607/2014 від 21 липня 2014 року «Про часткову мобілізацію» 16 серпня 2014 року призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 та цього ж дня направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у Запоріжській області.

Відповідно до розпорядження тимчасово виконуючого обов`язки начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 від 13 жовтня 2014 року № 1314/61, наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_5 вибув у розпорядження командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 , яка дислокується в АДРЕСА_2 .

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині) № 2 від 15 жовтня 2014 року ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_3 , поставлений на всі види забезпечення та цим же наказом призначений на посаду робітника підсобного 2 інженерно-будівельного відділення 3 інженерно-будівельного взводу 2 інженерно-будівельної роти військової частини - польова пошта НОМЕР_3 .

Відповідно до вимог ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_5 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Під час проходження військової служби ОСОБА_5 відповідно до положень Військової присяги та ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.

18 жовтня 2014 року о 08.00 год. під час шикування особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_3 виявлено факт відсутності ОСОБА_5 . Пошукові заходи командування військової частини результатів не дали. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 перебуває за адресою АДРЕСА_1 .

Отже, ОСОБА_5 був незаконно відсутнім на місці служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_3 в період з 18 листопада 2014 року до 10 вересня 2015 року включно, тобто протягом 404 діб.

Таким чином, підсобний робітник 2 інженерно-будівельного відділення 3 інженерно-будівельного взводу 2 інженерно-будівельної роти військової частини - польова пошта НОМЕР_3 ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, в особливий період, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, достовірно знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації, без дозволу командування вказаної військової частини та поважних причин, в період з 18 листопада 2014 року по 10 вересня 2015 року, тобто протягом 404 діб, самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_3 , яка дислокувалася у АДРЕСА_2 , понад один місяць.

Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення місця служби понад один місяць.

У підготовчому судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 досягнуто угоди про визнання винуватості, яка укладена ними 29 вересня 2015 року у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, яку сторони просять розглянути та затвердити, згідно якої ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 407 ч. 3 КК України. Прокурор та обвинувачений визначили міру покарання ОСОБА_5 по ст. 407 ч. 3 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді восьми місяців тримання в дисциплінарному батальйоні.

Захисник прохав суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Враховуючи те, що обвинувачений та прокурор в ході судового провадження досягли угоди про визнання винуватості, підписали її в добровільному порядку, обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин та між сторонами досягнута домовленість про призначення обвинуваченому покарання суд розглядає кримінальне провадження з обвинувальним актом відповідно до положень ст.ст. 314, 468-475 КПК України, та вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_5 суду заявив, що він цілком розуміє наслідки укладення угоди.
З`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України.
Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди про визнання винуватості, узгоджені прокурором та обвинуваченим вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, тобто, умови даної угоди не суперечать вимогам діючого кримінально-процесуального законодавства.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим належить затвердити, а ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України з призначенням останньому узгодженої сторонами міри покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 370-373, 394, 468-470, 472- 475 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 вересня 2015 року між військовим прокурором Сумського гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000018 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 407 КК України.

ОСОБА_5 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 3 КК України та призначити йому по цьому закону покарання з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 8 (восьми) місяців тримання в дисциплінарному батальйоні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком чинності залишити попередній тримання під вартою, строк відбуття покарання обчислювати з моменту затримання, тобто з 11 вересня 2015 року.
Вирок може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду ОСОБА_1