Справа № 1-329
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2010 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в особі: головуючого судді Р.В. Ралець

при секретарі Л.М. Петрук,

за участю прокурора Д.Д. Чорнозуб

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно справу по обвинуваченню

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодружений, непрацюючий, не військовозобов»язаний, раніше судимого 5 жовтня 2010 року Дубенським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України звільненого від відбуття покарання з випробуванням строком на два роки,-

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

19.05.2010 року ОСОБА_1 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, за що 14.07.2010 року був притягнутий в якості обвинувачено, проте на шлях виправлення не став і повторно вчинив новий корисливий злочин.

Так, 27.06.2010 року, близько 18 години ОСОБА_1, перебуваючи в житловому будинку по вул. П.Мирного, 35 в м. Дубно Рівненської області, керуючись корисливими спонуканнями вирішив вчинити крадіжку чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний намір ОСОБА_1, 27.06.2010 року, близько 18 години, перебуваючи в житловому будинку по вул.. П.Мирного, 35 в м. Дубно Рівненської області, скориставшись відсутністю нагляду за речами власника та інших сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, повторно таємно, викрав цифровий фотоапарат марки «Соні ІР 150 DSC», вартістю 869 гривень 00 копійок, який належать ОСОБА_2.

В подальшому ОСОБА_1 перевів викрадене у своє протиправне володіння, чим завдав ОСОБА_2 майнової шкоди на суму 869 гривень 00 копійок.

Будучи допитаним в судовому засіданні в якості підсудного ОСОБА_1 свою вину у вчиненому злочині, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю та пояснив, що 27.06.2010 року біля 18 години він зайшов в гості до своєї знайомої ОСОБА_2, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4. Коли він прийшов до ОСОБА_2, то крім неї вдома ще було двоє людей, хлопець і дівчина,імена яких йому невідомі, як він пізніше дізнався, що в сина ОСОБА_3 день народження, оскільки в кухні був накритий святковий стіл. ОСОБА_3 запросила його на кухню до столу. Через деякий час він зібрався іти додому і коли вийшов в коридор, то побачив, що на тумбочці знаходиться цифровий фотоапарат сірого кольору марки «Соні», який він відразу вирішив викрасти, щоб в подальшому комусь продати.

Впевнившись в тому, що його ніхто не бачить, він взяв з тумбочки даний фотоапарат, поклав собі в кишеню штанів та не прощаючись непомітно вийшов з будинку. Прийшовши додому, сховав фотоапарат в себе в будинку та цього дня з дому більше не виходив.

На наступний день, 28.06.2010 року зранку він взяв викрадений ним фотоапарат та пішов в центр м. Дубно, щоб знайти на нього покупця. Підійшовши до автобусної зупинки «Садова» в м. Дубно, він зустрів свого знайомого ОСОБА_4, якому показав фотоапарат та запропонував придбати за ціною 200-250 гривень. ОСОБА_4 подивився, але купувати відмовився, оскільки в нього не було грошей, тоді він пішов на автовокзал в м. Дубно, де підійшов до незнайомого йому чоловіка та запропонував придбати цифровий фотоапарат за 200 гривень. Чоловік подивився фотоапарат та погодився придбати, давши йому при цьому за нього гроші в сумі 200 гривень, які він в подальшому витратив на власні потреби.

Через кілька днів він знову прийшов додому до своєї знайомої ОСОБА_2, яка його запитала, чи не брав він її фотоапарата, а коли він сказав, що не брав, то ОСОБА_2 сказала, що окрім нього в неї більше нікого не було і фотоапарат зник зразу після його до неї візиту. Тоді він сказав ОСОБА_2, що знає де її фотоапарат і пообіцяв повернути за нього гроші в сумі 300 гривень.

Зрозумівши, що він не може сам повернути ОСОБА_2 гроші, він 07.09.2010 року прийшов до своєї матері та розповів їй про те, що він в ОСОБА_2 викрав цифровий фотоапарат і продав невідомому чоловікові, а також попросив, щоб мати позичила йому гроші в сумі 300 гривень, щоб віддати ці гроші ОСОБА_2 таким чином компенсувавши їй збитки. Мати погодилась і він домовився з ОСОБА_2 про зустріч в ОСОБА_5

09.09.2010 року він разом зі своєю матір»ю в присутності працівника міліції та двох невідомих йому осіб без будь-якого тиску признався в тому, що то саме він викрав в ОСОБА_2 цифровий фотоапарат і повернув ОСОБА_2 гроші в сумі 300 гривень, таким чином відшкодувавши їй завдану ним шкоду.

Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилась, подала до суду заяву, в якій просить справу по обвинуваченню ОСОБА_1 розглядати без її участі. На даний час будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до підсудного немає, так як матеріальна шкода завдана злочином їй відшкодована в повному обсязі. Цивільний позов заявляти не буде, оскільки примирилася з підсудним.

Враховуючи повне визнання вини підсудним у вчиненні злочину, суд вважає за недоцільне дослідження у повному обсязі доказів по матеріалах справи окрім характеризуючих даних на підсудного у відповідності до ст. 299 КПК України, оскільки судом не виявлено суперечностей в показах підсудного з дійсними обставинами справи. Окрім цього, суд впевнився в істинності позицій підсудного. Останньому розяснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості при поданні апеляційної скарги на вирок суду посилатися на ті обставини справи та докази які в судовому засіданні не досліджувалися.

Органами досудового слідства вірно кваліфіковані дії підсудного ОСОБА_1 за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Обставинами, що помякшують покарання підсудного є повне визнання вини, щире каяття у скоєному та сприяння в розкритті злочину повне відшкодування заподіяних збитків.

Обставинами, що обтяжують покарання підсудного є вчинення злочину повторно.

Оцінивши зібрані та перевірені в судовому засіданні докази вини ОСОБА_1 у їх сукупності суд прийшов до висновку, що злочин мав місце і скоїв його підсудний.

При призначенні виду та міри покарання суд врахував суспільну небезпеку вчиненого злочину, особу винного. З урахуванням характеристик підсудного, пом"якшуючих покарання обставин, а також те, що підсудний щиро розкаявся у скоєному, повністю відшкодував заподіяні збитки, вчинив злочин до постановлення попереднього вироку суд вважає, що перевиховання підсудного можливе без ізоляції від суспільства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 323,324,327 КПК України, суд,

З А СУ Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років 5 ( п»яти) місяців позбавлення волі

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю вчинених злочинів засудженому ОСОБА_1 частково приєднати не відбуту міру покарання за вироком Дубенського міськрайонного суду від 05 жовтня 2010 року та остаточно рахувати призначене покарання у вигляді 3 ( трьох) років 7 ( семи) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_1 звільнити від покарання з випробуванням. Іспитовий термін випробування встановити 3 (три) роки.

До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1, залишити попередню підписку про невиїзд.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Рівненської області протягом 15 днів з дня проголошення через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області.

Суддя