ун. № 759/6774/15-к
пр. № 1-кп/759/455/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2015 року Святошинський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участі сторін кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_6 , потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0000003 по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Малин Житомирської області, українець, громадянин України, освіта середня-спеціальна, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину 2002 року народження, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засуджений,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , 04.01.2015 року приблизно о 17-35 год., керуючи згідно дорожнього листа технічно справним автомобілем «ГАЗ 330202», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині автодороги Ковель-Київ зі сторони м. Гостомель в напрямку м. Києва. На зустріч вищевказаному автомобілю «ГАЗ 330202» по узбіччю в напрямку м. Гостомель рухався пішохід ОСОБА_9 .
Під час руху ОСОБА_6 грубо порушив вимоги пунктів 1.5, 1.10, 2.3 підпункту «б», 10.1, 12.3 та п.1.1 додатку №2 Правил дорожнього руху:
- п. 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
- п. 1.10 терміни, що наведені, мають такі значення:
Узбіччя виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів;
- п. 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний :
- підпункту «б»: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
- п.10.1: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
- п. 12.3: у разі виникнення небезпеки для руху або перешкод, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;
- п. 1.1 додатку № 2: лінію, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини на які в`їзд забороняється.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_6 виявились в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем «ГАЗ 330202», д.н.з. НОМЕР_1 , проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, та не впевнившись, що це буде безпечно, і що не створить небезпеки іншим учасникам руху, яким являвся пішохід ОСОБА_9 , якого ОСОБА_6 об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним автомобіля, а продовжуючи рух далі здійснив виїзд на узбіччя перетнувши дорожню розмітку 1.1, яку перетинати забороняється, де на відстані 2,6 км від КП УДАІ № 507, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 .
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №112/ат від 16.03.2015 року смерть ОСОБА_9 настала від поєднаної травми відкритої черепно-мозкової травми та закритої хребтово-спиномозкової травми з переломами кісток основи черепу та 1-го шийного хребця,розривом атланто-потиличного зчленування, ушкодженнями оболонок головного мозку та його речовини (в тому числі з повним розділенням мозку на межі спинного мозку та його продовгуватого мозку), крововиливами під оболонки та в шлуночки головного мозку та набряком-набуханням головного та спинного мозку.
Ушкодження, спричинені ОСОБА_9 в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя (небезпека для життя переломів кісток основи черепа, 1-го шийного хребця, повного розриву атланто-потиличного зчленування, ушкодження оболонок та речовини головного мозку (в тому числі повне розділення мозку на межі спинного мозку та продовгуватого мозку), крововилив над-та під оболонки головного мозку та набряку-набухання головного та спинного мозку) та знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку із настанням його смерті.
Порушення вимог п.п. 11.5, 2.3 підпункту «б», 10.1 та 12.3 та п.1.1 додатку №2 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і послідовно дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні вказаного злочину доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Потерпіла ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні звернулась до суду із позовом до ОСОБА_6 про стягнення 28257,10 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
В судовому засіданні 03.06.2015 року, після початку судового розгляду, ОСОБА_8 було визнано потерпілим у даному кримінальному провадженні.
Потерпіла ОСОБА_8 та ОСОБА_7 03.06.2015 року звернулись до суду з цивільним позовом про стягнення з ОСОБА_6 та ТОВ «Малин-транссервіс» солідарно на користь позивачів 28257,10 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Представник цивільного відповідача ТОВ «Малин-Транссервіс» в судове засідання на неодноразові виклики не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, направив до суду письмові заперечення, в яких цивільний позов не визнав в повному обсязі, посилаючись на те, що потерпілі порушили встановлений порядок отримання страхового відшкодування та не звернулись із відповідною заявою про виплату страхового відшкодування до Страховика.
В судовому засіданні 08.07.2015 року потерпіла ОСОБА_7 відмовилась від заявленого цивільного позову, а потерпіла ОСОБА_8 звернулась до суду із зміненим позовом про стягнення з ОСОБА_6 на її користь 8680,10 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та з ТОВ «Малин-Транссервіс» на її користь 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Згідно ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 була визнана потерпілою та звернулась до суду із цивільним позовом після початку судового розгляду в судовому засіданні 03.06.2015 року.
Таким чином, цивільний позов ОСОБА_8 необхідно залишити без розгляду, як несвоєчасно поданий.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, не встановлено.
При призначенні обвинуваченому покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, наявність пом`якшуючої покарання обставини, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав повністю, частково відшкодував потерпілій шкоду, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності та враховуючи позицію потерпілих щодо призначення обвинуваченому покарання, пов`язаного із позбавленням волі, суд вважає, що досягнення цілей покарання та виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, призначає йому мінімальне покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням додаткового покарання, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Призначаючи обраний вид покарання, суд не вбачає підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України.

Враховуючи процесуальну поведінку обвинуваченого та відсутність клопотань прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу, у суду відсутні підстави вважати, що ОСОБА_6 зможе ухилитися від виконання процесуальних рішень суду (ризик переховування), та відсутні підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу.

Долю судових витрат необхідно вирішити у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту фактичного затримання.

Цивільний позов ОСОБА_8 залишити без розгляду як несвоєчасно поданий, роз`яснивши потерпілій її право на звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави вартість проведеної автотехнічної експертизи №112ат від 16.03.2015 року у розмірі 1288,80 грн.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1