Справа № 752/5735/14-к
Провадження № 1-кп/752/302/14

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2014 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0006926 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , не одруженого, не працюючого, маючого на утриманні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який визнаний інвалідом ІІ групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, раніше не судимого,суд -
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілої ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 , суд -

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 21.05.2013 року, приблизно о 16-00 годині, перебуваючи в магазині ювелірних виробів ПП « ОСОБА_8 » за адресою: АДРЕСА_3 , під час словесної перепалки зі ОСОБА_8 , схопив її руками за руки та почав викручувати, чим спричинив фізичний біль, умисно заподіяв тілесні ушкодження, а саме: синці синьо-багрового кольору, овальної та невизначеної форми на внутрішній поверхні лівого плеча у нижній третині; на внутрішній поверхні лівого ліктьового суглобу; на тильній поверхні правої кисті. Вказані тілесні ушкодження, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 885/е від 06.06.2014, відноситься до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).
Таким чином, ОСОБА_3 визнається винуватим за ч. 1 ст. 125 КК України, а саме: у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження.
Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав частково, а саме в тому, що дійсно хватав за руки потерпілу, цивільний позов не визнав повністю. Показав суду про те, що він отримував скарги від своєї невістки, яка працювала у приміщенні, що за адресою: м. Київ, вул. Тельмана, 3. Магазин поділено на 2 частини, 2 хазяйки ОСОБА_8 і Хонтерова. Невістка займалася продажем жіночої білизни. В черговий раз, у травні, під час з`ясування скарг, він прийшов, була словесна перепалка зі ОСОБА_8 , він був у стані душевного хвилювання, намагався забрати у неї телефон, на який потерпіла його фотографувала, щоб стерти фотографії. Так, дійсно при цьому він хватав її за руку намагаючись дістати телефон. Просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2014 році», зазначив, що має на утриманні сина інваліда відносно якого не позбавлений батьківських прав, на що надав відповідні документи.
Незважаючи на не визнання винуватості ОСОБА_3 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення, винним у вчинені якого визнається обвинувачений, свідчать наступні докази, які суд враховує та бере до уваги.
Потерпіла ОСОБА_8 показала суду про те, що у той день біля 16-ї години в офісі обвинувачений ОСОБА_3 влетів в офіс по АДРЕСА_3 , та почав хватати її за горло та за руки, вона як змогла вирвалась та вибігла у торговий зал, там були, і продавці, і покупці. Обвинувачений біг за нею, та знову почав викручувати руки, після цього вона нажала тривожну кнопку, потім викликали міліцію. У той же день вона поїхала і зняла побої. Щодо того, що вона фотографувала обвинуваченого, то вона цього не робила та нічого не фотографувала. Телефон, який був у неї це телефон продавця, який обвинувачений не виривав із рук, а забирав зі стола. Цивільний позов підтримала в повному обсязі. Зазначила, що це моральна шкода, яка полягає у тому, що у неї після цього випадку погіршився стан здоровья, і психічно, і фізично.
Свідок ОСОБА_9 суду показала про те, що в той день до магазину зайшов обвинувачений, нормально, спокійно привітався та спитав чи на місці ОСОБА_8 , на що вона стверджувально відповіла. Він пройшов до кабінету, так як у неї були клієнти, вона не чула і не бачила, що там відбувається. Потім потерпіла вийшла із кабінету, за нею обвинувачений. Потерпіла просто обурювалась, а обвинувачений сильно обурювався, казав, що досить людям паскудити. Вона не чула погроз, нецензурної лайки з боку обвинуваченого не було. При цьому конфлікті також була присутня свідок ОСОБА_10 та два клієнти. Підтвердила, що у потерпілої був телефон, але чи знімала та щось, чи ні вона не знає, бо була в іншому залі. Коли почула, як потерпіла сказала: «Таня, дивись, що він робить», то побачила, що обвинувачений викручував руку потерпілої в якій був телефон. В підсумку вони із жінками відтягнули обвинуваченого.
Свідок ОСОБА_11 показала суду про те, що це було 21.05.2013 р., годину вона не пам`ятає, в м. Києві по вул. Тельмана, 3 в офісному приміщенні. Прийшов ОСОБА_3 за її проханням розібратися у відносинах із потерпілою, привітався, спитав у продавця ОСОБА_12 чи є ОСОБА_8 на місці, та відповіла, що є. Обвинувачений зайшов до потерпілої в кабінет, і практично одразу вони вийшли у зал. ОСОБА_3 питав у ОСОБА_8 навіщо вона зривала рекламу на вулиці, обривала наклейки з вікна, що були рекламою магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Потерпіла сіла за стіл і почала на мобільний телефон фотографувати ОСОБА_3 .. Обвинувачений попросив її видалити фото, потерпіла відмовилась. Він хотів взяти телефон з її рук, потягнув до неї руку, але та почала кричати, а до цього нажала на кнопку охорони. Тоді вона підійшла до ОСОБА_3 та попросила його відійти на їхню територію магазину. Потім приїхала охорона, потерпіла сказала, що у неї викрали лоток золота, на що вони викликали «Беркут», після їх приїзду перевірили ОСОБА_3 , в нього нічого не знайшли, тоді вони викликали міліцію. Після чого, приїхала друга хазяйка цього приміщення, вони поспілкувався і розійшлись.
На підтвердження встановлених судом обставин свідчать також інші долучені до матеріалів кримінального провадження документи, які були досліджені судом, зокрема:
- висновок експерта № 885/е від 06.06.2013 р. відповідно до якого морфологія та характер виявлених тілесних ушкоджень, відомчі часові дані та обставини події, дозволяють стверджувати, що вказані тілесні ушкодження утворились від ударної дії тупих предметів 21.05.2013 р., кожне з виявлених у потерпілої ОСОБА_8 тілесних ушкоджень відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Суд, вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.
Покази потерпілої в частині того, що обвинувачений бігав за нею, хватав її за горло та те, що він забрав телефон зі стола, суд не приймає до уваги, оскільки вони не узгоджуються з показами обвинуваченого, свідків та іншими дослідженими доказами в ході судового розгляду.
Висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи № 845/ж від 22.05.2013 р. суд не приймає до уваги, оскільки спеціаліст не попереджався про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку.
При обранні міри покарання ОСОБА_3 суд враховує наступні обставини справи: ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення; особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, має на утриманні сина інваліда відносно якого не позбавлений батьківських прав.
Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66, 67 КК України судом не встановлено.
На підставі викладеного суд надходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення ОСОБА_3 можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
В той же час, суд, зважаючи на прийняття Закону України «Про амністію у 2014 році» (далі Закону), враховуючи заяву обвинувачено про застосування до нього вимог вищезазначеного Закону, вважає за необхідне звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі ст. 1 п. в) Закону, як такого, що засуджується за вчинення злочинів невеликої тяжкості і є особою, не позбавленою батьківських прав, яка на день набрання чинності Законом має повнолітнього сина визнаного інвалідом ІІ групи.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_3 на суму 5000 грн. задовольнити у повному обсязі, враховуючи завдані їй моральні збитки, як такий, що знайшов своє ствердження в ході судового розгляду.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, Законом України «Про амністію у 2014 році», Законом України «Про застосування амністії в Україні», суд -

засудив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п"ятидесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п"ятдесят) грн..
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 на суму 5 000 грн. задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_8 5 000 грн.
Звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі ст. 1 п. в) Закону України «Про амністію у 2014 році».
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1