Справа № 526/2322/15-к
Провадження № 1-кп/526/182/2015

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Гадяч кримінальне провадження № 0000789 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, пенсіонера,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України,

в с т а н о в и в :

03 жовтня 2015 року близько 15 години, ОСОБА_4 , з метою власного незаконного збагачення, в порушення норм статті 24 Закону України «Про природно-заповідний фонд», без відповідного на те дозволу (лісорубного квитка), прибув на земельну ділянку, що розташована поза населеним пунктом с. Лютенька і належить до земель запасу (болото) Лютенської сільської ради, та яка відноситься до Регіонального Ландшафтного парку «Гадяцький», де здійснив незаконну порубку лісонасаджень, а саме 5 сироростучих дерев породи «вільха», різними діаметрами на пнях, з яких: 1 діаметром 36 см вартістю 3602 грн, 1 діаметром 36,5 см вартістю 3602 грн, 3 діаметром 37 см вартістю 3602 грн кожна, на загальну суму 10806 гривень, чим відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 року № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної лісу», завдав істотної шкоди державі на загальну суму 18010 гривень, що становить 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , кваліфіковані органами досудового розслідування за ст. 246 КК України, як незаконна порубка дерев, що знаходилися на земельній ділянці, яка належить до земель запасу (болото) Лютенської сільської ради та відноситься до Регіонального Ландшафтного парку «Гадяцький», що заподіяло істотну шкоду державі.

28 жовтня 2015 року, між прокурором прокуратури Гадяцького району Полтавської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні та підозрюваним ОСОБА_4 , укладена угода про визнання винуватості.

Згідно угоди, ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Окрім того, сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_4 за ст. 246 КК України, у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 850 гривень, з конфіскацією незаконно добутого, а саме; дерев породи «вільха» 1 діаметром 36 см, 1 діаметром 36,5 см, 3 діаметром 37 см, кожна.

Підставами для обрання такої міри покарання, як штраф, про що зазначено в угоді, є визнання вини підозрюваним, активне сприяння у розкритті злочину, а також те, що він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, є пенсіонером, частково відшкодував збитки в сумі 1440 гривень, завдані державі та зобов`язується відшкодувати решту збитків в сумі 16570 гривень, протягом 5 років, з часу укладення угоди.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості, дотримані вимоги Кримінально-процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив угоду затвердити і призначити підозрюваному узгоджену міру покарання.

Підозрюваний ОСОБА_4 , підтримавши угоду, повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України та пояснив, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості підлягає до затвердження, виходячи з наступного.

Статтею 468 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України - угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Згідно ч. 4 ст. 469 цього Кодексу - угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до середньої тяжкості.

Згідно ч. 5 ст. 469 КПК України - угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Пунктом першим ч. 3 ст. 314 КПК України встановлено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про визнання винуватості, а відповідно до частини другої ст. 474 цього Кодексу - розгляд щодо угоди проводиться під час підготовчого судового засідання.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується, а також має права визначені пунктом першим ч. 4 ст. 474 КПК України і розуміє наслідки укладення і затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, зокрема: про характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та що він цілком розуміє свої права, передбачені ч. 4 ст. 474 цього Кодексу.

Заслухавши сторони кримінального провадження, зокрема обвинуваченого ОСОБА_4 , який пояснив, що укладення угоди з його сторони є добровільним, оцінюючи викладені обставини провадження в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що укладення угоди сторонами є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Виходячи з наведеного, приймаючи до уваги, що умови даної угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України та КК України, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 10.02.2015 року, між прокурором прокуратури Гадяцького району ОСОБА_3 і підозрюваним ОСОБА_4 та призначення підозрюваному узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно ст. 475 КПК України - у випадку якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Підозрюваному ОСОБА_4 роз`яснені і йому зрозумілі наслідки невиконання угоди, встановлені ст. 476 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 469, 472 - 475 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 28 жовтня 2015 року, укладену між прокурором прокуратури Гадяцького району Полтавської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України.

На підставі угоди про визнання винуватості призначити ОСОБА_4 , узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 850 гривень, з конфіскацією дерев породи «вільха» 1 діаметром 36 см, 1 діаметром 36,5 см, 3 діаметром 37 см, кожна, передані під схоронну розписку Лютенському сільському голові ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Головуюча: ОСОБА_1