ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2314/186/12

Номер проваджегння 1/711/13/13

03.12.13 Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді Смоляр А.О.

при секретарі - Яковлєвій Н.О.

з участю: прокурора Мовчан О.М.,Тараненка В.О.

захисника - ОСОБА_1

потерпілих - ОСОБА_2, ОСОБА_3

та адвоката потерпілого- Овчаренко О.Ф.

представника цивільного відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу по обвинуваченню:

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженої, має на утриманні сина ІНФОРМАЦІЯ_4, працюючого начальником цеху ДСП ТОВ «Мареллі», прож. ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він, працюючи з 27. 12. 2008 року, згідно наказу № 3/к від вказаної дати, начальником цеху ДСП «Мареллі»,розташованого за адресою м. Черкаси, вул. Чигиринська, 15, будучи особою, яка відповідно до посадової інструкції повинна створювати безпечні умови праці, працюючих в цеху ДСП, вчинив злочин за наступних обставин.

Так, він працюючи начальником цеху ДСП ТОВ «Мареллі» та будучи, особою відповідальною за створення безпечних умов праці працюючих та за убезпечення безпечної експлуатації обладнання та устаткування в цеху, порушив правила безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, а саме ст.ст. 13,21 Закону України « Про охорону праці», п. п. 8.1- 8.4 Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів (НПАОП 40.1- 21-98), а саме під час виконання робіт підвищеної небезпеки, не створив на робочому місці, заточувальному відділенні цеху ДСП, безпечні умови праці, не забезпечив безпечну експлуатацію обладнання та устаткування, не передбачаючи настання будь яких наслідків від цього , хоча повинен був і міг їх перебачити, внаслідок чого 8.08.2011 року з заточувальником цеху ДСП ТОВ «Мареллі» ОСОБА_6 на виробництві стався нещасний випадок, а саме ураження технічним електрострумом, що спричинило загибель останнього. ОСОБА_7 акту судово медичного дослідження( обстеження) № 609 від 9.08.2011 року причиною смерті ОСОБА_6 є ураження технічним електрострумом. При дослідженні трупа виявлена електромітка на долонній поверхні першого пальця лівої кисті та на зовнішній поверхні правого ліктьового суглобу, які виникли внаслідок контакту з провідниками електричного струму.

ОСОБА_7 спеціального розслідування, затвердженого 16.09.2011 року начальником управління Держгірпромнагляду по Черкаській області, даний нещасний випадок вважається повязаним з виробництвом.

В ході судового розслідування по справі було встановлено, що ні комісія яка проводила розслідування нещасного випадку, ні орган досудового розслідування, не встановили: де, в якому місці і від якого саме джерела струму був уражений ОСОБА_6В та як могли виникнути у нього електромітки на долонній поверхні першого пальця лівої кисті та зовнішній поверхні правого ліктьового суглобу.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 пояснили, що їм відомо про нещасний випадок із ОСОБА_6 в заточувальній дільниці. Як їм відомо ОСОБА_6 загинув від ураження електрострумом, але де було джерело їм невідомо. Їм відомо, що деякі працівники говорили, що інколи мікрофон селекторного звязку «пощипував», але щоб уразити електрострумом від селекторного звязку це малоймовірно. Після нещасного випадку було замінено заземлення на селекторному звязку. Поміняний був провід з тонкого на товщий. До селекторного звязку підключена електролінія з 220 вольтами.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що іноді на мікрофоні селекторного звязку відчувалось пощипування, яке характерне для легкого пораження електрострумом. В той період, коли стався нещасний випадок із ОСОБА_6, то йшли дощі і селекторний звязок в заточувальній дільниці не працював нічого не було чути в мікрофон.

Свідок ОСОБА_13 показав, що він працює черговим електромонтером в цеху ДСП ТОВ «Мареллі».До 8. Здається 10 серпня 2011 року йому пожалувався працівник цеху ДСП ,що в заточувальній дільниці мікрофон селекторного звязку вражає струмом. Він зайшов на дільницю і відключив з розетки селектор. Після нещасного випадку з ОСОБА_6 селектором в заточувальній дільниці ніхто не користується. Чи є технічна документація на селектор йому невідомо, він сам її особисто не бачив.

Допитаний в якості свідка голова комісії ОСОБА_14 показав, що він очолював комісію, яка розслідувала нещасний випадок за фактом загибелі працівника цеху ДСП ТОВ «Мареллі» ОСОБА_6. При опитуванні деяких працівників підприємства вони говорили, що мікрофон селекторного звязку вражає струмом «пощипував», а тому оскільки в ході судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_6 на його тілі виявлені характерні для ураження електрострумом мітки і у висновках судово-медичного дослідження було зазначено, що причиною смерті комісія вказала, що нещасний випадок стався в результаті враження електрострумом. Хоча комісією джерела враження електрострумом встановлено не було, але з урахуванням висновків судово медичного дослідження потерпілого вони прийшли до висновку, що причиною смерті є враження технічним електрострумом.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_15 який був керівником перевірки технічного стану електрообладнання цеху ДСП ТОВ « Мареллі» під час роботи комісії показав, що планових опосвідчень стану безпеки електроустановок та електрообладнання не проводилось, але в ході проведення ними таких вимірювань особливих порушень встановлено не було. Достовірно джерело пораження потерпілого ОСОБА_6 встановлено не було.

Таким чином, судом встановлено, що під час проведення розслідування нещасного випадку відповідною комісією, ні органом досудового розслідування не було проведено досліджень спеціалістів на предмет зясування природи ураження постраждалого електричним струмом, та не перевірено ймовірність такого ураження саме від пристрою селекційного звязку чи від іншого джерела електроструму. Експертиза яка була проведена під час досудового слідства лише встановила, що ОСОБА_6 помер внаслідок ураження технічним електричним струмом.

Проведена по справі судова електротехнічна експертиза також не дала відповіді яким чином було травмовано потерпілого ОСОБА_6 та де було джерело враження електрострумом.

Експерт ОСОБА_15 пояснив в судовому засіданні, що ним для проведення експертизи були зроблені заміри електроструму, який підходить до мікрофона селекторного звязку, то його сила становила 200-300 мікровольт, що абсолютно небезпечним для життя людини. При цьому такі виміри проводились, як при заземленні так і при його відсутності. Ніяких слідів того, що по корпусу чи до мікрофону переговорного пристрою проходила електроенергія силою в 220 вольт на переговорному пристрої під час його огляду не виявлено, а тому підстав стверджувати, що пораження електрострумом ОСОБА_6 відбулося через мікрофон переговорного пристрою.

Підсудний, його адвокат, представник цивільного відповідача заявили клопотання про направлення справи на додаткове розслідування, оскільки на їх думку через те, що джерело ураження електрострумом ОСОБА_6 не встановлено, то стверджувати, що саме ОСОБА_5 порушив правила безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, а саме ст.ст.13,21 ЗУ «Про охорону праці» та п.п.8.1-8.4 Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів під час виконання робіт підвищеної небезпеки, не створив на робочому місці безпечних умов праці та безпечну експлуатацію обладнання та устаткування немає підстав.

Прокурор, потерпілі та їх представник заперечували проти направлення справи на додаткове розслідування, оскільки на їх думку кваліфікація дій підсудного є правильною, та встановлення джерела ураження струмом ОСОБА_6 не має важливого значення для кваліфікації дій підсудного.

Суд, заслухавши думку учасників процесу вважає, що справу необхідно направити на додаткове розслідування з наступних підстав.

Відповідно до ст. 22 КПК України прокурор, слідчий і особа яка провадить дізнання, зобовязані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і обєктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого, а також обставини, що помякшують і обтяжують його відповідальність.

За змістом ст. 64 КПК України при провадженні досудового слідства і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню, зокрема обставини вчинення злочину, винність обвинуваченого у вчиненні його і мотиви злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише тоді, коли неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунена в судовому засіданні, на думку суду порушення законодавства при проведенні досудового слідства по даній справі не можуть бути усунуті в межах судового розгляду справи.

Статтею 43 Конституції України закріплено право кожного громадянина на належні, безпечні умови праці. Ця норма є похідною від іншого конституційного принципу, згідно з яким людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст. 3).

Реалізація конституційного права громадян на охорону їх життя і здоровя в процесі трудової діяльності поряд з іншими законодавчими та нормативними актами регулюється Законом від 14 жовтня 1992 р. № 2694-ХІІ «Про охорону праці». У ч. 1 ст. 6 цього Закону сказано, що умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства. Його дія поширюється на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності та видів діяльності, а також на всіх громадян, які працюють або залучені до праці на цих підприємствах.

У ст. 44 Закону «Про охорону праці» встановлено, що працівники, винні в порушенні законодавства про охорону праці, несуть кримінальну, адміністративну, дисциплінарну чи матеріальну відповідальність згідно з чинним законодавством.

Так, кваліфікуючи дії особи за ст. 272 КК, органом розслідування не враховано, що диспозиція цієї статті є бланкетною та при їх застосуванні необхідно встановити не лише те, які саме законодавчі та інші нормативно-правові акти порушено при вчиненні певного діяння, а й визначити, конкретно які саме вимоги -- яких статей, пунктів, параграфів не дотримано обвинуваченим, а також розкрити суть допущених порушень. В даному випадку при предявленні обвинувачення ОСОБА_5, орган досудового розслідування лише вказав який закон чи вимоги положень спеціальних нормативних актів він допустив не вказавши їх суті та який їх звязок з настанням смерті ОСОБА_6.

Ці вимоги закону органом досудового слідства були грубо порушені. Досудове слідство було проведено вкрай поверхово, допущено однобокість, неповноту досудового слідства, слідство велось з явним обвинувальним ухилом, зовсім не досліджувались інші обставини ураження електрострумом ОСОБА_6 та допущено інші порушення кримінально-процесуального закону.

В постанові про притягнення ОСОБА_5 до відповідальності вказано, що він порушив вимоги ст.ст.13 та 21 ЗУ «Про охорону праці». Між тим, стаття 13 вказаного закону регулює управління охороною праці та обов'язки роботодавця та яким саме чином вказана норма Закону співвідноситься до ОСОБА_5 та що конкретно він порушив в постанові не зазначено. В акті ж спеціального розслідування нещасного випадку з ОСОБА_6 (т.1, а.с. 31-40) зазначено , що вимоги даної статті порушив директор вказаного підприємства, як роботодавець та що саме він несе персональну відповідальність за порушення даних вимог, а не начальник цеху ОСОБА_5.

Стаття 21 цього ж Закону регулює додержання вимог щодо охорони праці під час проектування, будівництва (виготовлення) та реконструкції підприємств, об'єктів і засобів виробництва та отримання при цьому дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (далі - дозвіл). Яке безпосереднє відношення до порушення вказаної норми Закону в постанові про притягнення до відповідальності ОСОБА_5 також не зазначено.

Орган розслідування кваліфікувавши дії ОСОБА_5за ч. 2 ст. 272 КК, послався п. п. 8.1- 8.4 Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів (НПАОП 40.1- 21-98)та вказав, що під час виконання робіт підвищеної небезпеки, не створив на робочому місці, в заточувальному відділенні цеху ДСП, безпечні умови праці, не забезпечив безпечну експлуатацію обладнання та устаткування, не передбачаючи настання будь яких наслідків від цього. При цьому не звернув уваги, що перелічені вище пункти стосуються опосвідчення стану безпеки електроустановок, та яке безпосереднє відношення відповідно до своїх посадових обовязків, як начальник цеху ДСП має ОСОБА_5 не розкрито, а в його посадовій інструкції не зазначено, що він є відповідальною особою за своєчасне опосвідчення стану безпеки електроустановок.

Суд також не може звернути уваги на те, що згідно п. 115 Переліку робіт з підвищеною небезпекою, який затверджений Держнаглядохоронпраці України № 15 від 26.01.2005 року та зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 15.02.2005 року, віднесено обслуговування верстатів по обробці деревини і металів, але як вбачається з досліджених судом доказів, ОСОБА_6 був уражений електрострумом не при виконанні роботи на верстаті, а в іншому приміщенні. Орган досудового розслідування прийняв за основу одну лише версію, що смерть потерпілого наступила в результаті ураження електрострумом від користування мікрофоном від переговорного пристрою. Ці висновки очевидно орган розслідування зробив на тих підставах, що деякі свідки вказували на те, що коли вони брали в руки мікрофон переговорного пристрою, то їх «пощипувало».

Між тим, з проведеної електротехнічної експертизи по справі вбачається, що таке враження струмом можливе лише, якщо б на мікрофон був поданий електрострум напругою 220 ВТ. Як пояснив в судовому засіданні експерт ОСОБА_15 що під час дослідження він розбирав та оглядав переговорний пристрій та ніяких слідів того, що на мікрофон попав електрострум напругою 220 ВТ встановлено не було. Також він зазначив, що експериментально було перевірено напругу, яка може попасти на мікрофон за відсутності будь-якого заземлення , то встановлено, що із-за відсутності заземлення на мікрофон йде напруга силою 200 МВТ , що є абсолютно небезпечною для життя людини. Також він пояснив, що не може само по собі потягти ураження електрострумом послідовне заземлення між блоками заземлення селекторного звязку. На самих заточувальних верстатах де працював ОСОБА_6 під час роботи спеціальної комісії були проведені відповідні виміри та опосвідчення електрообладнання то опір ізоляції електропроводки та обладнання відповідав вимогам ПТЕЕС.

Таким чином, суд вважає, що в матеріалах кримінальної справи відсутні будь-які докази причинного звязку між діями обвинуваченого та наслідками, а тому обєктивна сторона злочину не досліджена. Також, ні в акті спеціального розслідування нещасного випадку, що стався із ОСОБА_6, ні в ході, як досудового розслідування так і під час судового слідства ніяких обєктивних даних щодо джерела ураження електрострумом потерпілого здобуто не було.

Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_14, який був головою розслідування нещасного випадку «що висновок. про ураження потерпілого технічним електрострумом було зроблено лише на підставі висновку судово-медичної експертизи де зазначено , що смерть потерпілого наступила від ураження технічним електрострумом. Джерело ураження струмом в ході роботи комісії встановлено не було».

Суд не може не звернути уваги на те, що досудове розслідування по справі було проведено вкрай не професійно, справу було порушено після скасування постанови слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи , сам переговорний пристрій, інше електрообладнання заточувальної дільниці невідкладно після нещасного випадку не досліджувалось, спеціалісти для його огляду не притягувались. Інші версії, в тому числі і та, що ОСОБА_6 можливо хтось спричинив смерть, імітувавши ураження його електрострумом не перевірялись, а досудове слідство, не маючи ніяких обєктивних доказів відносно джерела ураження електрострумом, не дотримуючись вимог ст.22 КПК України(1960 р) стосовно всебічного, повного і обєктивного дослідження обставин справи, передчасно прийшло до висновку про ураження потерпілого від несправності переговорного пристрою.

Виходячи з викладеного у суду немає обєктивних підстав постановити по справі обвинувальний чи оправдальний вирок, а всі необхідні процесуальні дії, які можливо провести в межах судового розгляду справи виконані, а тому справу необхідно направити на додаткове досудове розслідування.

В ході додаткового розслідування необхідно біль детально дослідити обставини ураження електрострумом ОСОБА_6, перевірити всі можливі версії його загибелі, в тому числі і те, що його могли навмисно позбавити життя, використовуючи для цього електрострум , знаючи про його пересування в заточувальній дільниці, а потім усунути штучно створене джерело ураження. Для цього необхідно використовуючи слідчі дії та шляхом проведення оперативних заходів встановити чи не було у загиблого неприязних стосунків з особами з числа працівників підприємства або ж з іншими особами, які могли би мати доступ до робочого місця потерпілого.

В залежності від встановленого вирішити питання про притягнення до відповідальності саме ту особу, яка безпосередньо винна в настанні смерті ОСОБА_6, та якщо орган досудового розслідування прийде до висновку, що в настанні смерті все ж таки буде виявлена та чи інша посадова особа ТОВ «Мареллі», то необхідно буде повно і всесторонньо викласти обєктивну сторони вчиненого злочину зі вказівкою, які саме вимоги Закону чи нормативного акту були нею порушені та в якому вони причинному звязку находяться з настанням смерті ОСОБА_6, а також виконати інші дії, направлені на обєктивне і всебічне розслідування справи.

Суд, використовуючи своє право не конкретизує перелік всіх слідчих дій, які необхідно провести під час додаткового досудового слідства.

Суд вважає, що міру запобіжного заходу ОСОБА_5 слід залишити попередню підписку про невиїзд.

Керуючись ст. ст. 281 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Направити кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_5, в скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст. 272 КК України прокурору м. Черкаси для проведення додаткового досудового розслідування.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 підписку про невиїзд залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена сторонами процесу до Черкаського апеляційного суду протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_16