Справа №487/6842/15-к 16.12.2015 16.12.2015 16.12.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
16 грудня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Миколаєва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,
- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
обвинувачений ОСОБА_5
захисник ОСОБА_7 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Обвинувачений в апеляційній скарзі просить пом`якшити призначене йому покарання.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.09.2014 року, та остаточно призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі.

_________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/784/834/15 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ч.2 ст.185 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 заподіяну майнову шкоду на користь потерпілих:

- ОСОБА_9 в сумі 2000 грн.; ОСОБА_10 в сумі 600 грн.; ОСОБА_11 в сумі 1120 грн.; ОСОБА_12 в сумі 6000 грн.; ОСОБА_13 в сумі 4800 грн.; ОСОБА_14 в сумі 2500 грн.; ОСОБА_15 в сумі 1838 грн.; ОСОБА_16 в сумі 18800 грн.; ОСОБА_17 в сумі 400 грн.; ОСОБА_18 в сумі 9695 грн.; ОСОБА_19 в сумі 3500 грн.; ОСОБА_20 в сумі 2500 грн.; ОСОБА_21 в сумі 9250 грн.; ОСОБА_22 в сумі 14400 грн.; ОСОБА_23 в сумі 27250 грн.; ОСОБА_24 в сумі 12700 грн.; ОСОБА_25 в сумі 11600 грн.; ОСОБА_26 в сумі 2700 грн.; ОСОБА_27 в сумі 6300 грн.; ОСОБА_28 в сумі 25900 грн.; ОСОБА_29 в сумі 4600 грн.; ОСОБА_30 в сумі 3200,00 грн.; ОСОБА_31 в сумі 3000 грн.; ОСОБА_32 в сумі 3600 грн.; ОСОБА_33 в сумі 4000 грн.; ОСОБА_34 в сумі 8000 грн.; ОСОБА_35 в сумі 10000 грн.; ОСОБА_36 в сумі 4500 грн.; ОСОБА_37 в сумі 3000 грн.; ОСОБА_38 в сумі 6400 грн.; ОСОБА_39 в сумі 800 грн.; ОСОБА_40 в сумі 4500 грн.; ОСОБА_41 в сумі 7770 грн.; ОСОБА_42 в сумі 5100 грн. та ОСОБА_43 в сумі 6100 грн.

Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 посилається на те, що суд при призначені покарання належним чином не врахував те, що він свою провину визнав і щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв слідству, а також у нього на утримані знаходиться мати, яка тяжко хворіє та потребує його допомоги.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що в період з 03 січня 2015 по 04 червня 2015 року обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи в різних районах міста Миколаєва, реалізуючи злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, таємно викрав майно потерпілих, яке знаходилось в належних їм автомобілях, чим заподіяв потерпілим ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_44 , ОСОБА_31 , ОСОБА_45 , ОСОБА_33 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_36 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_39 , ОСОБА_50 , ОСОБА_41 , ОСОБА_51 та ОСОБА_52 матеріальний збиток.

Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав вирок суду законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України не перевірялись, оскільки законність і обґрунтованість вироку в цій частині ніким з учасників процесу не оскаржується.

Що стосується покарання, то воно призначено обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року зі змінами та доповненнями, відповідно до п.1 ч.1 ст.65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, але із врахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу, судам належить обговорювати питання про призначення менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, які щиро покаялися у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Зазначені вимоги судом першої інстанції було дотримано.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання суд першої інстанції врахував характер і ступень тяжкості вчиненого злочину (середньої тяжкості), дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, не працює, характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, кількість епізодів злочинної діяльності (47 епізодів), загальну суму матеріальних збитків завданих потерпілим (286 125 грн), які не відшкодовані обвинуваченим.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого судом визнано - активне сприяння розкриттю злочинів.

Зважив суд і на відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Врахувавши всі обставини, в тому числі й ті на які, посилається обвинувачений, судом обґрунтовано призначено йому покарання в межах, встановлених санкцією ч.2 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі.

Крім того, оскільки ОСОБА_5 вчинив вказаний злочин в період іспитового строку, встановленого вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.09.2014 року, яким його засуджено за ч.2 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі, та звільнено від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України, суд також обґрунтовано призначив йому покарання відповідно до вимог ст.71 КК України.

Виходячи із принципів необхідності і достатності покарання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що призначене покарання в такому розмірі є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Рішення суду належним чином вмотивоване, не суперечать вимогам кримінального закону і відповідає меті покарання.

З урахуванням обставин вчинення злочину та даних про особу обвинуваченого, апеляційний суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання.

Що стосується твердження апелянта про його щире каяття у вчиненні злочинів, у зв`язку з визнанням ним своєї провини, то воно не ґрунтується на вимогах закону, а тому вірно не враховувалось судом при призначені покарання.

Так, щире каяття припускає не тільки критичну оцінку особою своєї злочинної діяльності, яка виявляється в тому, що вона визнає свою провину, готова нести кримінальну відповідальність та висловлює жаль з приводу вчиненого, а й бажання виправити ситуацію, що склалася, тобто відшкодувати завдану злочином шкоду.

Однак, матеріали провадження не містять даних про таку поведінку обвинуваченого, зокрема в частині відшкодування збитків потерпілим.

Посилання апелянта на те, що його матір страждає на тяжку хворобу та потребує його допомоги та догляду, є безпідставними, оскільки матеріали провадження не містять таких даних. Не надано таких даних й до апеляційного суду.

Інших обставин, які би свідчили про невідповідність призначеного обвинуваченому покарання тяжкості вчиненого злочину чи даним про його особу, внаслідок надмірної суворості, в апеляційній скарзі не наведено.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 532 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 жовтня 2015 року стосовно ОСОБА_5 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою в той же строк з дня вручення копії ухвали.

Головуючий

Судді: