№ пр. 1- кп /645/397/15
№ 645/6557/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальну справу відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березівка Харківського району Харківської області, українця, громадянина України, який має середньо-технічну освіту, не працює, не одружений, має двох дітей, раніше засуджений: 14.09.1998 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 140 КК України (в ред. 1960 року) до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого від покарання 14.09.1998 р. на підставі ст.1 п. «а» Закону України «Про амністію»; 07.07.2000 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. ч.2, 3 ст. 140 КК України (в ред. 1960 року) до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 09.04.2002 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 05.12.2007 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 342 КК України до 2 років обмеження волі; 25.05.2010 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі; 20.04.2012 року Нововодолажським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік; 21.07.2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі; 11.09.2015 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; 14.09.2015 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі; зареєстрований та проживав за адресою : АДРЕСА_1 ,
Обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185 КК України,
встановив:
ОСОБА_4 , 16.02.2015 року, приблизно о 16 годині 45 хвилин, перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому за адресою: м. Харків, пр. Московський, буд. 256, зайшов до складського приміщення магазину, де, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, взяв зі столу, тим самим таємно викрав, мобільний телефон «Samsung GTC3322i» вартістю 981 грн. 00 коп., належний ОСОБА_5 , який сховав до внутрішньої кишені куртки, одягненої на ньому. Після цього ОСОБА_4 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 981 грн. 00 коп.
Крім того, ОСОБА_4 23.05.2015 року, приблизно о 02 годині 15 хвилин, разом з іншою особою, матеріали справи відносно якої виділені в окреме провадження, знаходячись біля піцерії «Topіc Snack», розташованої за адресою: м. Харків, пр. Московський, 144, поблизу станції метро «Маршала Жукова», побачили ОСОБА_6 , яка спала у приміщенні піцерії «Topіc Snack», та в них виник спільний умисел, спрямований на таємне викрадення майна останньої.
Домовившись про спільне вчинення таємного викрадення майна та розподіливши функції виконання злочину, ОСОБА_4 та інша особа, матеріали справи відносно якої виділені в окреме провадження, скориставшись тим, що за їх злочинними діями ніхто з сторонніх осіб не спостерігає, реалізували свій злочинний намір.
Так, ОСОБА_4 відчинив двері до піццерії «Topіc Snack» та пройшов у приміщення, а інша особа тримала двері, щоб запобігти зайвого шуму, та спостерігала за обстановкою зовні.
Перебуваючи у приміщенні піццерії «Topіc Snack», ОСОБА_4 переконався, що працівники піцерії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 сплять та не спостерігають за його діями, підійшов до вітрини, звідки взяв, тим самим таємно викрав, мобільний телефон «Lenovo S820», вартістю 1960 грн. 00 коп., у телефонному чохлі вартістю 140 грн. 00 коп., які належали ОСОБА_6 .
Після цього ОСОБА_4 взяв з полиці коробку синього кольору, яка не уявляє матеріальної цінності для потерпілої, вийшов з приміщення піцерії, та разом з іншою особою, матеріали справи відносно якої виділені в окреме провадження, залишили місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, чим завдали потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 2100,00 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину визнав повністю, та пояснив про обставини справи так, як це викладено у вироку. Цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди визнав, у скоєному щиро розкаявся.
Окрім повного визнання своєї вини за епізодом обвинувачення 23.05.2015 року, винуватість ОСОБА_4 підтверджується відеозаписами камери спостереження, встановленої в піцерії, із зображеннями дій ОСОБА_4 та іншої особи.
Враховуючи, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, суд за згодою учасників судового провадження, в силу ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та у суду відсутні сумніви у добровільності їх позиції.
Приймаючи до уваги пояснення обвинуваченого, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_4 у вчиненні ним 16.02.2015 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, як таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, а за епізодом 23.05.2015 р. ще і за попередньою змовою групою осіб.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, судом визнається щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, раніше засуджений.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 в межах кримінального закону, який передбачає відповідальність за скоєне, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, його щире каяття, конкретні обставини справи, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів призначити покарання у вигляді позбавлення волі.
Враховуючи, що ОСОБА_8 вчинив вказані вище злочини до постановлення попередніх вироків Московського районного суду м. Харкова від 11.09.2015 року та Ленінського районного суду м. Харкова від 14.09.2015 року, при призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів суд застосовує положення ч.4 ст.70 КК України, та визначає його шляхом часткового складання призначених покарань.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до положень ст..100 КПК України.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 4000 грн. суд задовольняє частково. Виходячи з принципу розумності та справедливості, суд стягує з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в якості відшкодування моральної шкоди суму, співмірну із завданою матеріальною шкодою, у розмірі 2000 грн.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити покарання 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

З підстав, передбачених ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарання, призначеного за новим вироком, та покарань, призначених за попередніми вироками Московського районного суду м. Харкова від 11.09.2015 року у вигляді 1 року позбавлення волі, та Ленінського районного суду м. Харкова від 14.09.2015 року у вигляді 1 року 2 місяців позбавлення волі,остаточне покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_4 призначити у вигляді 4 (чотирьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили засудженого ОСОБА_4 залишити тримати під вартою в СІЗО №27 м.Харкова.
Початок відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 09 грудня 2015 р., зарахувавши в строк покарання, призначеного за цим вироком, частково відбуте ним покарання з 18.06.2015 р. по 09.12.2015 р. за попереднім вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 14.09.2015 року.
Після набрання вироком законної сили речові докази: мобільний телефон «Lenovo S820» в чохлі, який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_6 , та мобільний телефон «Samsung GTC3322i»,який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_5 , вважати такими, що повернуті їх законним власникам.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду, завдану злочином, у розмірі 2000,00 (дві тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи, у розмірі 369, 00 грн.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_4 у той же строк з дня отримання копії вироку .

Головуючий суддя