Справа № 159/8/16-к
Провадження № 1-кс/159/6/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 січня 2016 року м. Ковель Волинської області

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю: прокурора ОСОБА_3 , особи, яка подала скаргу, - ОСОБА_4 , представника заявниці адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської області справу за скаргою ОСОБА_4 на постанову слідчого Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_6 від 15.12.15 р. про закриття кримінального провадження № 120 150 301 100 010 74, що внесене до ЄРДР 01.09.15 р.,

в с т а н о в и в:
Особа, яка подала вищезазначену скаргу, - ОСОБА_4 04.01.16 р. звернулась до суду із вищевказаною скаргою. В обґрунтування скарги ОСОБА_4 зазначає, що об 11 год. 30.08.15 р. у лісосмузі поблизу вул. Заводської у смт. Люблинці Ковельського району Волинської області ОСОБА_7 пострілами із мисливської рушниці заподіяв їй тілесні ушкодження, вбив її собаку. За вказаним фактом 01.09.15 р. відомості про подію було внесено до ЄРДР за № 120 150 301 100 010 74. 15.12.15 р. слідчим Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_6 (далі слідчий) було винесено постанову про закриття кримінального провадження по вказаному факту. Копію оскаржуваної постанови вона отримала 23.12.15 р.. Із оскаржуваною постановою вона не погоджується з наступних підстав. Зазначає, що 30.08.15 р. вона, дійсно, гуляла у лісосмузі поблизу вул. Заводської у смт. Люблинці Ковельського району Волинської області. Під час прогулянки вона почула постріли, що спочатку прийняла за розриви петард, стала шукати, звідки долинає звук. Повернувши голову праворуч, побачила ОСОБА_8 із рушницею, спрямованою у її бік. Її собака знаходився поруч. Вона взяла собаку на повідок і вони стали втікати. Потім вона виявила на тілі собаки рани, від яких останній помер. Всього вона почула 5 пострілів, хоча є відомості про те, що їх було не менше 7. На деревах, у бік яких втікала із собакою, під час огляду було виявлено пошкодження від дробу, картечі, знайдено дріб і картеч. Зазначає, що із розташування слідів та дробу можна чітко побачити, що ОСОБА_9 стріляв навздогін їм не з метою налякати її, а цілячись на рівні її тулуба. Про останнє свідчать подряпини на дереві на висоті 123, 131 см та дріб у дереві на висоті 139 см. Як вбачається з протоколу допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 приревнував свою дружину до її співмешканця. Ще до нападу на неї та її собаку - 26.08.15 р. погрожував, що «скоро час дійде до собаки та до жінки, яка з ним гуляє», тобто, до неї. Що і трапилось 30.08.15 р.. Про те, що ОСОБА_9 напав на неї з ревнощів, стало відомо під час кримінального провадження. Зазначає, що ревнощі не є вагомою і законною підставою для нападу на неї зі зброєю. Опитаний під час кримінального провадження ОСОБА_9 повністю заперечив той факт, що застрелив її собаку і заподіяв їй тілесні ушкодження; у телефонній розмові зі свідками ОСОБА_12 , ОСОБА_13 погрожував їй розправою, згодом підтвердив, що застрілив собаку. Твердження ОСОБА_9 про те, що він загубив рушницю, не відповідає дійсності, так як 08.07.15 р. свідок ОСОБА_11 фотографувалась з нею у будинку ОСОБА_9 . Закриваючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 , слідчий зробив висновок про те, що ОСОБА_9 не мав на меті умисно заподіяти їй тілесні ушкодження. Разом з тим, слідчий повністю проігнорував її психічне ставлення до вчиненого ОСОБА_9 та показання свідків про умисел ОСОБА_9 . Зазначає, що, побачивши ОСОБА_9 з рушницею, направленою у її бік; зрозумівши, що він стріляє, вона почала втікати, боячись за своє життя і здоров`я. ОСОБА_9 , який перед цим вже стріляв по собаці, продовжував стріляти по ній, про що свідчать дані огляду місця події. Вона, дійсно, прийняла всі ці події як погрозу вбивством. Зазначає, що їй не є зрозумілим, як може доросла психічно здорова людина, яка має дозвіл на зброю, не розуміти і не усвідомлювати, що, стріляючи у її бік, вона може заподіяти їй тілесні ушкодження чи вбити. Зазначає, що якщо у ОСОБА_9 немає погрози вбивством, то у його діях є всі ознаки кримінально караного хуліганства, вчиненого з особливою зухвалістю, заподіянням тілесних ушкоджень, знищенням (вбивством) належного їй собаки, придбаного нею більше 3 р. тому за 1 200 доларів США. Зазначає, що ОСОБА_9 , стріляючи із рушниці, грубо порушив громадський порядок, нехтуючи правилами поведінки у суспільстві, що випливає і із судової практики. Наявність у діях ОСОБА_9 кримінально караного хуліганства слідством не розглядалось взагалі. Зазначає, що слідством не прийнято законного рішення по факту вбивства її собаки, слідчим незаконно і передчасно винесено оскаржувану постанову. Просить оскаржувану постанову скасувати.

У судовому засіданні заявниця надала суду пояснення, аналогічні викладеним нею у скарзі, додатково пояснила, що їй була відома попередня кваліфікація, за якою відомості про подію було внесено до ЄРДР, та нею не оспорювалась. Вважає, що ОСОБА_7 , який висловлював погрози на її адресу попередньо, можливо, і вислідковував її під час прогулянок із собакою, 30.08.15 р. вчинив злочин щодо її життя, здоров`я, стріляючи у її бік з відстані біля 12 м. У місці події було людно. До того моменту, коли вона побачила незвичну поведінку собаки, який перебирав лапами, ніби рятуючись від вибухів петард, вона чула 2 3 постріли, хоча не пригадує того, чи після того, як вони і собакою вдались до втечі, ще були постріли, але зі слів сторонніх осіб пострілів було 7. Просить скаргу задовольнити.

Представник заявниці адвокат, у судовому засіданні додатково пояснив, що йому стало відомо, що у органів досудового розслідування був намір перекваліфіковування діяння з ч. 1 ст. 125 КК України на ч. 4 ст. 296 КК України, чого зроблено не було. Просить скаргу задовольнити.

Дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу, її представника адвоката, які, кожен зокрема, просять скаргу задовольнити; думку прокурора, який вважає, що слід відмовити у задоволенні скарги, приходжу до висновку, що скарга безпідставна та не підлягає до задоволення.

Так, 15.12.15 р. слідчим Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_6 винесено постанову про закриття кримінального провадження за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, у ЄРДР 01.09.15 р. було внесено відомості про те, що 30.08.15 р. об 11 год. невстановлена особа у лісосмузі поблизу вул. Заводської у смт. Люблинці Ковельського району Волинської області, на грунті особистих неприязних відносин спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_4 ..

Ч. 1 ст. 125 КК України передбачає кримінальну відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження.

Виносячи оскаржувану постанову, слідчий виходив з аналізу наступних показань.

ОСОБА_4 як потерпіла показала, що 30.08.15 р. об 11 год. у лісосмузі поблизу вул. Заводської у смт. Люблинці Ковельського району Волинської області вона, почувши звуки, що сприйняла як розриви петард, побачила неподалік ОСОБА_8 із гвинтівкою, направленою у її бік. ОСОБА_14 тричі вистрілив у її бік і її собака почав швидко крутитись біля неї. Вона, взявши собаку на повідок, стала втікати. За залізничною колією її собака впав, на його тілі вона виявила дві рани, що кровоточили, а згодом собака не подавав ознак життя. У медустанові вона виявила у ділянці свого коліна поперечну подряпину, що кровила. Зазначала, що причини вчинення вказаного вище ОСОБА_15 їй невідомі, конфліктів не було. Потерпіла не заперечила, що співмешкає з чоловіком на ім`я ОСОБА_16 .

Свідок ОСОБА_17 показала, що дійсно, 25.08.15 р. між нею та її чоловіком ОСОБА_15 відбувся побутовий конфлікт.

ОСОБА_10 посвідчила, що ОСОБА_14 26.08.15 р. повідомив їй, що приревнував свою дружину ОСОБА_17 - до співмешканця потерпілої на ім`я ОСОБА_16 та сказав, що «почне розбиратись із собаки». На її запитання 30.08.15 р. про те, чи він застрелив собаку потерпілої, ОСОБА_14 сказав, що він і попередньо говорив, що почне із собаки.

Свідок ОСОБА_11 ствердила, що 30.08.15 р. свідок ОСОБА_18 повідомила, що її чоловік - ОСОБА_14 повідомив, що приревнував свою дружину ОСОБА_18 - до співмешканця потерпілої на ім`я ОСОБА_16 , та підстрелив собаку потерпілої.

Слідчим встановлено, що за ОСОБА_7 зареєстрована мисливська рушниця ИЖ 58 серії НОМЕР_1 з 15.05.10 р..

За висновком експерта, наявним у розпорядженні слідчого, виявлені у потерпілої тілесні ушкодження могли утворитись від ударної дії дробини при пострілі з вогнепальної зброї, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У оскаржуваній постанові слідчий зазначив, що не встановлено наявності у діях ОСОБА_7 ознак складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 215 КК України наявності умислу на спричинення саме потерпілій легкого тілесного ушкодження.

З такими висновками слідчого слід погодитись, так як з матеріалів кримінального провадження об`єктиво вбачається, що ОСОБА_7 здійснював постріли саме у напрямку породистого собаки потерпілої, який, гуляючи поряд з нею, перебував у русі.

У ЄРДР 01.09.15 р. було внесено відомості саме про спричинення потерпілій тілесних ушкоджень 30.08.15 р. об 11 год. невстановленою особою у лісосмузі поблизу вул. Заводської у смт. Люблинці Ковельського району Волинської області, та з попередньою правовою кваліфікацією потерпіла була згодна, не оскаржувала та не оспорювала її на протязі всього періоду досудового розслідування.

Інші доводи скарги не спростовують висновків, зазначених слідчим у оскаржуваній постанові.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадженні - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчиненні дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається при встановлені відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 284 КПК України слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру. Копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору.

Термін на звернення до суду із розглядуваною скаргою ОСОБА_4 не пропустила, так як, згідно з матеріалами кримінального провадження, копію оскаржуваної постанови потерпіла отримала 23.12.15 р..

Таким чином, приходжу до висновку, що слідчим обґрунтовано, з дотриманням вимог чинного кримінального законодавства винесено постанову про закриття кримінального провадження за відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Рішення слідчого про закриття кримінального провадження прийнято з врахуванням вказаних вище обставин, є законним, у зв`язку з чим у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги відмовити.

На постанову протягом 7 (семи) діб з дня її оголошення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Головуючий - слідчий суддя ОСОБА_1