№1-179/2010 p.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2010р.

Білопільський районний суд Сумської області

в складі: головуючого: судді Кліщ О.В.

при секретарі: Супрун Г.Г.

за участю прокурора: Топоркової О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Білопіллі справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, працює робітником у ФОП в с. Мартинівка Канівського району Черкаської області, не одруженого, уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, -

за ч.2 ст.383 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

24 листопада 2009 року громадянин ОСОБА_1, переслідуючи корисливий мотив безоплатного проїзду залізничним транспортом до місця свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4, усвідомлюючи неправовий характер своїх відомостей, перебуваючи на залізничному вокзалі станції Ворожба Білопільського району, звернувся з усною заявою до чергової частини ЛВ на ст. Ворожба УМВС України на Південно-західній залізниці /територія Білопільського району Сумської області/, і умисно зробив завідомо неправдиве повідомлення про крадіжку у нього 24 листопада 2009 року на залізничному вокзалі ст. Суми барсетки з мобільним телефоном марки «Нокіа-5800», грошей у сумі 450 грн. та паспорта на його імя.

Заяву про вчинення злочину від ОСОБА_1 прийняв інспектор СГБ ЛВ на ст. Ворожба ст. сержант міліції ОСОБА_2, який перед прийняттям заяви розяснив ОСОБА_1 про кримінальну відповідальність та наслідки, передбачені за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину відповідно до вимог ст. 383 КК України.

23листопада 2009 року заява ОСОБА_1 про вчинення злочину - крадіжки його речей була зареєстрована в журналі реєстрації заяв і повідомлень про злочини ЛВ на ст. Ворожба УМВС України на Південно-західній залізниці за № 116.

Крім того, ОСОБА_1 було видано довідку про крадіжки його речей та паспорта, а матеріали ЖРЗПЗ за №116 від 24.11.2009 року направлені за територіальністю до ЛВ на ст. Суми УМВС України на Південній залізниці.

Таким чином своїми навмисними діями, які виразились у завідомо неправдивому повідомленні органу дізнання - JTB на ст. Ворожба УМВ України на Південно-західній залізниці про вчинення злочину - неіснуючої крадіжки, ОСОБА_1 скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 383 КК України - завідомо неправдиве повідомлення органу дізнання про вчинення злочину, кваліфікуюча ознака-вчинення злочину з корисливих мотивів.

В судовому засіданні підсудний свою вину в скоєнні злочину визнав повністю за предявленим обвинуваченням, щиро розкаявся у вчиненому та пояснив, що 24.11.2009 року, коли йому необхідно було бути у реабілітаційному центрі «Твоя перемога», що знаходиться в м. Суми, де його батько проплатив місяць його лікування від наркотичної залежності, - він відбув лише один день, вирішив залишити цей центр через те, що не сподобалися умови перебування.

Він попрямував на ст. Суми, звідки доїхав до ст. Ворожба Білопільського району. А так як коштів у нього не було і, бажаючи безоплатно доїхати поїздом до свого дому в с. Степанці Канівського району Черкаської області, - він звернувся до транспортної міліції на ст. Ворожба і умисно повідомив про крадіжку у нього 24.11.2009 року на залізничному вокзалі ст. Суми барсетки з мобільним телефоном марки «Нокіа-5800», грошей у сумі 450 грн. та свого паспорта. Та крадіжки в дійсності не було, він щиро розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати.

Учасники судового розгляду не заперечили проти недоцільності дослідження доказів тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюють ся.

Оцінюючи наведене в сукупності, суд приходить до висновку, що органами досудового слідства дії підсудного за ч. 2 ст. 383 КК України - завідомо неправдиве повідомлення органу дізнання про вчинення злочину, вчинене з корисливих мотивів, вірно кваліфіковані, а його вина у вчиненому доведена визнанням підсудним своєї вини так і матеріалами справи.

Призначаючи підсудному вид та міру покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного, який характеризується позитивно, як за місцем проживання, так і за місцем роботи, помякшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Так, суд визнає помякшуючими покарання обставинами те, що підсудний щиро розкаявся, повністю визнав вину, дав правдиві покази по справі.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

Суд вважає, що для виправлення підсудного і попередження скоєння ним нових злочинів необхідним і достатнім покаранням буде покарання без ізоляції від суспільства.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, -

3АСУДИВ :

ОСОБА_1 визнати винним у сконні злочину, передбаченого ч. 2 ст.383 КК України і призначити йому за цим законом покарання у виді двох років обмеження волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1/одного/ року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Міру запобіжного заходу залишити попередню - підписку про невиїзд, до вступу вироку у законну силу.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя -