Справа № 605/422/13-к
ВИРОК

Іменем України

"09" липня 2013 р. м. Підгайці

Підгаєцький районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Грицай К.М.

при секретарі Лежигубській О.В.

за участю прокурора Михальчишина В.А., законного представника потерпілого ОСОБА_1, потерпілого ОСОБА_2, обвинуваченого ОСОБА_3, розглянувши у підготовчому судовому засіданні у приміщенні суду м. Підгайці обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000047, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 23 квітня 2013 року про обвинувачення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_3, що не працює (відсторонений від посади слідчого слідчого відділу Підгаєцького РВ управління МВС України в Тернопільській області), зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 371 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_3 працюючи слідчим слідчого відділу Підгаєцького РВ управління МВС України в Тернопільській області, в зв'язку з чим будучи службовою особою, наділеною правом відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України проводити досудове розслідування у кримінальних провадженнях та згідно доручення №1/189 від 21.03.2013 року уповноважений проводити досудове розслідування кримінальних проваджень про кримінальні правопорушення, вчинені неповнолітніми, 27 березня 2013 року за дорученням в.о. начальника СВ Підгаєцького РВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_4 розпочав досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000049, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 березня 2013 року за заявою ОСОБА_5 про відкрите викрадення її майна, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України. Під час проведення досудового розслідування, ОСОБА_3 встановивши, що зазначене кримінальне правопорушення вчинив неповнолітній ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, не прийняв до уваги, що ОСОБА_6 після вчинення ним злочину не переховувався від органів слідства, а 28 березня 2013 року добровільно з'явився до слідчого для проведення процесуальних дій, та достовірно знаючи, що відповідно до вимог ч.2 ст. 492 КПК України затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину і усвідомлюючи, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 186 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, 28 березня 2013 року о 16 годині 25 хвилин, грубо порушуючи положення ч.2 ст. 492 КПК України, затримав неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 по підозрі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

Після того, ОСОБА_3, в порушення ч. 5 ст. 208 КПК України не надіслав негайно прокурору у кримінальному провадженні копію протоколу про затримання ОСОБА_6, а 29 березня 2013 року звернувся для погодження до прокурора у кримінальному провадженні з клопотанням до слідчого судді Підгаєцького районного суду про обрання стосовно неповнолітнього ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 371 КК України, як завідомо незаконне затримання.

28 травня 2013 року між потерпілим ОСОБА_2 за згодою законного представника потерпілого ОСОБА_1 та обвинуваченим ОСОБА_3 була укладена угода про примирення згідно вимог ст. 471 КПК України.

Згідно даної угоди потерпілий ОСОБА_2 за згодою законного представника потерпілого ОСОБА_1 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 371 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також міри покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено у судовому засіданні, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 371 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

При цьому судом з'ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілий ОСОБА_2, законний представник потерпілого ОСОБА_1 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Також згідно вимог ст.ст. 65 КК України враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які помякшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, позитивні характеристики обвинуваченого, відсутність претензій матеріального та морального характеру з боку потерпілого.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_2 за згодою законного представника потерпілого ОСОБА_1 та обвинуваченим ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

З А С У Д И В:

Затвердити угоду від 28 травня 2013 року, укладену в м. Підгайці, про примирення між потерпілим ОСОБА_2, за згодою законного представника ОСОБА_1 та обвинуваченим ОСОБА_3.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 371 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання з у виді позбавлення права обіймати посаду слідчого в органах внутрішніх справ на строк 2 (два) роки.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Тернопільської області через Підгаєцький районний суд протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Головуючий К.М. Грицай