Справа № 473/2787/15-к
ВИРОК
іменем України
"09" лютого 2016 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0001527 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м.Вознесенськ, Миколаївської області, з середньою освітою, не одружена, не працює, раніше не судима, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 у невстановлений час в невстановленому місці та невстановленим способом придбала одноразовий медичний шприц об`ємом 10 мл з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено опій ацетильований масою в перерахунку на суху речовину 0,278 гр., який зберігала при собі з метою подальшого збуту.

Після цього, ОСОБА_4 26 червня 2015 року з метою незаконного збуту особливо небезпечного наркотичного засобу - опію ацетильованого засудженим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прибула до Вознесенської виправної колонії №72, яка розташована в м.Вознесенську Миколаївської області по вул.Жовтневої революції, 300, біля тину якої була затримана працівниками колонії та доставлена до чергової частини, де у період часу з 20 год. 40 хв. по 21 год. 15 хв. під час проведення огляду у ОСОБА_4 працівниками вказаної установи за штанами в районі попереку було виявлено шматок медичної вати із одноразовим медичним шприцом об`ємом 10 мл, в якому знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований масою в перерахунку на суху речовину 0,278 г, який в подальшому під час огляду був вилучений працівниками Вознесенського МВ УМВС.

Обвинувачена ОСОБА_4 вину за пред`явленим обвинуваченням не визнала. На підставі ст.63 Конституції України від дачі показань відмовилася.

Свідок ОСОБА_6 , який утримується у ВК №72, допитаний в режимі відеоконференції, суду пояснив, що засуджений за ряд злочинів, в тому числі і за злочини, пов`язані із наркотичними засобами. По мобільному телефону він познайомився з ОСОБА_4 . Близько місяця спілкувався з нею телефоном та попросив привезти заборонену речовину (наркотик) до колонії. Після того, як її було затримано, він дізнався про те що сталося, а тому відповідний запис в телефоні знищив. Через затримання ОСОБА_8 його викликали до адміністрації, спочатку він казав що нічого не знає. Як пояснив свідок, наркотичні засоби він просив не лише собі. Синявського або засудженого на ім`я ОСОБА_9 - не знає. Номер мобільного телефону Москальової йому дав ОСОБА_10 , який звільнився з колонії та натякав на те, що за цим номером ОСОБА_11 може надати наркотики. Москальовій телефонував періодично з одного і того самого номеру. Знав, що наркотичні засоби вона мала перекидати, але не знав хто мав їх йому принести. За якою адресою та особисто у кого ОСОБА_8 взяла наркотичні засоби - він не знає. Адресу де можна придбати наркотики він їй не вказував. ОСОБА_4 погодилась принести та перекинути наркотики на територію колонії, проте конкретну дату коли вона їх принесе - не обумовлювали, так само і те, як потраплять наркотики до свідка.

До того, що сталося він ОСОБА_8 ніколи не бачив, проте стверджував, що знає, що саме з нею спілкувався по телефону. На початку не давав свідчення проти ОСОБА_8 , оскільки боявся загрози своєму життю. Стверджував, що у ОСОБА_8 був свій фінансовий інтерес, оскільки вони не прямо в розмові про це говорили. За надані наркотичні засоби його товариш ОСОБА_12 , який мешкає в Миколаєві, мав сплатити на банківську картку гроші. Він не пам`ятає чи продиктував, чи переслав номер рахунку за допомогою смс ОСОБА_12 . Це була картка ПриватБанку. Карток було кілька і не на ім`я ОСОБА_8 . Номер свого мобільного телефону, який використовував на той час - не пам`ятає, не пам`ятає номер Москальової, який був на сімкарті, яку він знищив після того, що сталося.

Свідок ОСОБА_7 , який утримується у ВК №72, допитаний в режимі відеоконференції, суду пояснив, що він засуджений в тому числі за злочини, пов`язані із незаконним обігом наркотичних засобів, та відбуває покарання у Вознесенській ВК №72. Зі слів засуджених йому відомо, що є така ОСОБА_13 , яка може привезти і передати наркотики. Пояснив, що наркотичні засоби ОСОБА_8 мала передати йому та ОСОБА_6 . Він особисто по телефону з нею не спілкувався, не знає чи спілкувався з нею ОСОБА_14 . Знає, що обіцяла принести та знає, що наркотики на територію колонії мали потрапити шляхом перекидання. Коли ОСОБА_8 затримали, його допитували у зв`язку з цим та сказали, що це його наркотики. Бачив, як ОСОБА_8 підходила до колонії, проте як намагалася перекидати наркотики - не бачив. В кого саме чи за якою адресою ОСОБА_8 брала наркотичні засоби - не знає. До того, що сталося про неї було 2-3 розмови, конкретний час коли вона мала перекинути наркотичні засоби - він не знав, проте знав коли саме це мало статися зі слів ОСОБА_14 .

Свідок ОСОБА_15 , допитаний в режимі відеоконференції, який відбуває покарання у ВК № 72, суду пояснив, що коли був на території колонії, яка не охороняється, біля душової кабінки до нього підійшла обвинувачена та спитала, де знаходиться трансформаторна будка. Коли він їй показав де трансформаторна будка та вони туди підходили, то побачили, що там вже знаходились співробітники колонії, які спочатку здійснили його обшук, про те у нього нічого знайдено не було, лише запальничка, тому йому наказали йти у гуртожиток. А з обвинуваченою співробітники колонії зайшли до чергової частини. Не чув, що пояснювала обвинувачена, проте вечері дізнався, що у неї було знайдено наркотики. Стверджував, що випадково зустрів ОСОБА_8 , в руках якої був якийсь згорток. Раніше обвинувачену не бачив. Засудженого ОСОБА_14 не знає, знає засудженого ОСОБА_16 , з яким жили у одному гуртожитку.

Свідок ОСОБА_17 , який працює старшим оперуповноваженим ВК №72, суду пояснив, що у червні надійшла оперативна інформація, що на території 6, 7 дільниць готується перекид наркотичних засобів, порушена була оперативна справа. О 6-7 годині вечора біля сектору №1 забороненої зони ним разом із ОСОБА_18 були затримані засуджений ОСОБА_19 та обвинувачена ОСОБА_8 на відстані 1-7 метрів від забороненої зони. В руках у ОСОБА_8 був пакунок, який вона після того як він представився та показав своє посвідчення, сховала за пояс ззаду. На питання чому вона знаходиться біля забороненої зони, ОСОБА_8 відповісти не змогла. Її було доставлено до чергової частини на дільниці соцреабілітації. Вона явно нервувала. Він викликав співробітників міліції для проведення огляду громадянки ОСОБА_8 . Оскільки для проведення огляду необхідно було два свідки жіночої статі, він телефоном викликав співробітників колонії ОСОБА_20 і ОСОБА_21 . Особистий огляд проводився у його відсутності, коли він зайшов після огляду, то на столі побачив скручену вату, одноразовий шприц на 10 мл з коричневою рідиною. Слідчий запитував що це таке, на що ОСОБА_8 пояснила, що це ширка, яку, як вона пояснила, принесла ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , які відбувають покарання у ВК №72. Про все це обвинувачена розповідала добровільно, тиску не було. Казала, що наркотичний засіб їй дав ОСОБА_24 , який раніше відбував покарання у ВК № 72.

Свідок ОСОБА_25 суду пояснила, що в червні місяці 2015 року їй зателефонував ОСОБА_17 і сказав, що необхідно під`їхати на роботу для проведення огляду дівчини. Це був вечір, 6-7.30 год., вона була вже вдома. Коли вона приїхала до ОСОБА_26 , дівчина знаходилась в черговій частині разом із співробітниками міліції. Обвинувачена сама дістала із штанів ззаду на поясниці вату, в якій був чи шприц чи якась ємність з рідиною світлого кольору та камінці. Обвинувачену питали що це таке, вона відповідала що це ширка, яку вона принесла комусь для передачі.

Свідок ОСОБА_27 суду пояснила, що в червні місяці 2015 року їй зателефонував ОСОБА_17 і сказав, що треба під`їхати на роботу для проведення огляду дівчини. Це була обвинувачена ОСОБА_8 , яку фактично вони не оглядали, оскільки вона сама дістала із штанів згорток із вати, обмотаний чи то лейкопластирем чи скотчем, в якому був шприц на 10 кубів з рідиною та камінці. Питали що це за рідина, вона пояснила, що це ширка, яку її попросив хтось, хто відбуває покарання, перекинути на територію колонії. Свідок не пам`ятає, чи пояснювала обвинувачена де взяла наркотичний засіб.

Свідок ОСОБА_28 , який працює оперуповноваженим Вознесенської ВК №72 пояснив, що у зв`язку із надходженням інформації про передачу на територію колонії наркотичних речовин, було заведено оперативну справу. Влітку, не пам`ятає саме коли, в 2015 році разом з іншим оперативним працівником колонії - Правіком він знаходився біля огорожі ОСОБА_29 . Оскільки йшли ремонтні роботи, огорожа була частково розібрана і це могло бути ймовірним місцем перекиду. Вечорі вони побачили ОСОБА_8 , яка підходила разом із засудженим, який відбував покарання на ділянці соціальної реабілітації. В руках у ОСОБА_8 був якийсь пакунок. Після того, як їй показали посвідчення, вона сховала пакунок за спину, за кофту. Її було доправлено до чергової частини, вона помітно нервувала. Було викликано оперативну групу та понятих жіночої статі з ОСОБА_29 . Під час огляду обвинуваченої він вийшов з приміщення, а коли повернувся після закінчення огляду, то побачив згорток, в якому були: вата, каміння та шприц з коричневою речовиною. Коли спитали ОСОБА_8 що це таке, вона пояснила, що це ширка, яку вона намагалася передати засудженим ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , які відбувають покарання у ВК №72. Як пояснила ОСОБА_8 з ними вона познайомилась через знайомого, який раніше відбував покарання в колонії. У неї питали де вона взяла наркотичні засоби. Москальова пояснила, що наркотичні засоби просив передати її знайомий, наче на прізвище ОСОБА_24 , який відбував покарання у ВК і через якого вона познайомилась із засудженими, яким хотіла передати. Про те, що то була ширка вона казала не особисто свідку, а учасникам огляду взагалі.

Окрім показань свідків, вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, також підтверджується фактичними даними, що містяться в документах та висновку експертизи, наданих стороною обвинувачення.

Як вбачається із протоколу огляду місця події від 26.06.2015 року (а.к.п.20) та фототаблиці до нього (а.к.п.21) інспектором СВ Вознесенського МВ УМВС ОСОБА_30 в присутності понятих ОСОБА_25 , ОСОБА_31 , за участю начальника ДСР ВК №72 о/у ОСОБА_17 в кімнаті чергової частини дільниці соціальної реабілітації Вознесенської виправної колонії №72 в присутності понятих ОСОБА_4 ззаду з-під поясу штанів дістала предмет, зовні обмотаний медичним лейкопластирем, під яким є мотанка медичної вати, в якій знаходяться 4 камінці щебеню та медичний шприц об`ємом 10 мл, в якому знаходиться речовина коричневого кольору ємністю 9 мл. Вказаний шприц ОСОБА_4 видала добровільно і його було вилучено до Вознесенського МВ УМВС разом з камінням, ватою та лейкопластирем у двох окремих полімерних пакунках.
Вилучену під час огляду ОСОБА_4 речовину було направлено для проведення хімічної експертизи, висновком якої за №1212 від 01.07.2015 року (а.к.п.24-28) було встановлено, що наданий на дослідження об`єкт у своєму складі містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг яких заборонено - опій ацетильований. Маса об`єкта дослідження в наданому стані 9,1837 г. Маса опію ацетильованого (в перерахунку на суху речовину) 0,278 г.
Вилучені у ОСОБА_4 об`єкти на підставі постанови про визнання та прилучення до кримінального провадження речових доказів від 15 липня 2015 року (а.к.п.29) були долучені в якості речових доказів, а саме полімерний пакунок №1, в якому знаходиться шматок медичної вати, одноразовий медичний шприц об`ємом 10 мл з наркотичним засобом опієм ацетильованим масою в перерахунку на суху речовину 0,278 грама; полімерний пакунок №2, в якому знаходяться каміння, медична вата із стрічками лейкопластиру.
Будь-яких даних, які б вказували на те, що вказані докази були отримані внаслідок істотного порушення норм процесуального закону, в тому числі внаслідок порушення права на захист, чи внаслідок порушення прав і свобод людини, при судовому розгляді встановлено не було, тому суд визнає ці докази належними і допустимими.
Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Суд, дослідивши під час судового розгляду кримінального провадження всі зібрані та надані сторонами докази і оцінивши їх в сукупності із врахуванням вимог ч.1 ст.89 та ст.94 КПК України, не зважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_4 , яке суд розцінює як спосіб захисту від пред`явленого їй обвинувачення з метою уникнення кримінальної відповідальності - приходить до висновку, що її вина у вчиненні злочину, за яким їй пред`явлено обвинувачення, в судовому засіданні доведена повністю і наданих доказів достатньо для визнання її винною та дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфікує за ч.2 ст.307 КК України як незаконне придбання, зберігання та перевезення особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту у місця позбавлення волі.

Про те, що наркотичні засоби ОСОБА_4 незаконно придбала, зберігала та перевозила з метою збуту в місця позбавлення волі свідчать показання свідків та досліджені письмові документи. З показів свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 вбачається, що ОСОБА_4 розуміла, що саме наркотичний засіб вона принесла до території колонії з метою наступної його передачі засудженим, які відбувають покарання у Вознесенській ВК №72.

При кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_4 за ч.2 ст.307 КК України суд враховує положення п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 26.04.2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», яким передбачено, що під незаконним збутом наркотичних засобів (стаття 307 КК) потрібно розуміти будь-які оплатні чи безоплатні форми їх реалізації всупереч законам «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» (продаж, дарування, обмін, сплата боргу, позика, введення володільцем цих засобів або речовин ін`єкцій іншій особі за її згодою тощо). Про умисел на збут наркотичних засобів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх; тощо. При цьому слід мати на увазі, що відповідальність за збут таких засобів і речовин настає незалежно від їх розміру.

Про існування домовленості між ОСОБА_4 та особами, яким вона планувала збуту наркотичні засоби, свідчать показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Та й поведінка обвинуваченої ОСОБА_4 після її затримання з огляду на покази свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 свідчила про те, що вона усвідомлювала, що вона принесла до території колонії саме наркотичні засоби з метою передачі їх засудженим.

Не може бути принята уваги позиція захисту про те, що свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 дали неправдиві покази, оскільки є засудженими та залежать від адміністрації колонії, оскільки вказані свідки були повідомлені судом про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, суд дослідив ці докази безпосередньо з врахуванням вимог ст.23 КПК України, покази надавали вказані свідки усно, добровільно і сторона захисту та сторона обвинувачення мали можливість ставити їм запитання в судовому засіданні. Для доведення недостовірності показів цих свідків сторона захисту не надала жодних з доказів, які передбачені ч.2 ст.96 КПК України. Те саме стосується й інших свідків сторони обвинувачення, а саме свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , оскільки, не дивлячись на позицію сторони захисту про те, що ці свідки також зацікавлені в результаті розгляду провадження, оскільки є співробітниками колонії - це спростовується відсутністю доказів їх зацікавленості, а також з огляду на те, що до події злочину жоден із свідків не був знайомий з обвинуваченою ОСОБА_4 і не мав з нею ніяких стосунків.

Згідно із ст.65 КК України при призначенні обвинуваченій покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особи обвинуваченої, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , з огляду на положення ст.ст.66, 67 КК України - судом встановлено не було.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання суд враховує положення ч.2 ст.416 КПК України про те, що при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 25 вересня 2015 року (а.к.п.74-76) за апеляцією захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_4 було скасовано вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 липня 2015 року (а.к.п.46-47), яким ОСОБА_4 було визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КПК України та із застосуванням положень ст.69 КК України їй було призначено покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна. Тому суд не може призначити більш тяжке покарання, ніж було призначено вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 липня 2015 року.

Також суд враховує те, що обвинувачена ОСОБА_4 раніше не судима (а.к.п.32); не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога (а.к.п.33, 34); посередньо характеризується за місцем проживання (а.к.п.35, 36), відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин, вона вперше вчинила злочин, який в силу ст.12 КК України належать до тяжких злочинів, тому суд вважає, що її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів можливе у разі призначення їй покарання у вигляді позбавлення волі із врахуванням вимог ч.2 ст.416 КПК України.

Цивільний позов по справі відсутній.

Оскільки відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта - стягненню з обвинуваченої ОСОБА_4 підлягають витрати за проведення експертизи (а.к.п.23).

Під час досудового слідства відносно ОСОБА_4 не було застосовано жодного запобіжного заходу. Проте, враховуючи ризики, передбачені ст.ст.177 КПК України, тяжкість вчиненого нею злочину, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили обрати відносно обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши її під варту в залі суду та виходить з необхідності уникнення ризику, визначеного ст.177 КПК України, зокрема того, що обвинувачена може переховуватись від суду, про що, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України свідчить така обставина як тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченої винною у вчиненні злочину, в якому вона обвинувачується, оскільки відповідно по п.36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України» Європейський Суд зазначив що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст..ст.373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначити їй покарання у вигляді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі без конфіскації її майна із застосуванням положень ст.69 КК України.

Обвинувачену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взяти під варту в залі суду і до вступу вироку в законну силу застосувати до неї запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в СІЗО м.Миколаєва до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання обвинуваченій ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі рахувати з моменту взяття її під варту в залі суду, а саме з 09 лютого 2016 року та зарахувати їй попереднє ув`язнення в строк покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного їй за цим вироком суду, - за правилами, визначеними ч.5 ст.72 КК України, а саме з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі починаючи з 09 лютого 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи у сумі 307,20 грн.

Речові докази по справі, а саме: полімерний пакунок №1, в якому шматок медичної вати, одноразовий медичний шприц об`ємом 10 мл із рідиною у наданому стані 8,8761 г, яка містить у своєму складі наркотичний засіб опій (ацетильований опій); полімерний пакунок №2, в якому каміння, медична вата із стрічками лейкопластирю, що були вилучені в ході огляду у ОСОБА_4 та повернуті після проведення хімічного дослідження, які зберігаються у кімнаті речових доказів Вознесенського відділу поліції ГУ НП України в Миколаївській області, знищити.

На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченою в той же строк з дня вручення їм копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку, якщо його не скасовано, - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя

Вознесенського міськрайонного суду (підпис) ОСОБА_1

Згідно оригіналу: Суддя: