АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
11/490/636/12 Головуючий у 1 й інстанції - Левч
Доповідач - Косенко Л.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2012 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Косенка Л.М.

суддів Кузьменко В.М., Стуковенкової Т.Г.

при секретарі Галюлько Т.О.

за участю прокурора Кальника О.М.

потерпілої ОСОБА_1

адвоката ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську кримінальну справу за апеляціями адвоката ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, засудженого ОСОБА_4 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2011 року,

Встановила:

Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2011 року засуджено

ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше судимого 22 січня 2009 року за ч.2 ст.186 КК на два роки і шість місяців позбавлення волі, 26 квітня 2010 р. звільненого умовно-достроково на 9 місяців на підставі ст.81 КК,-

за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк пять років. На підставі ч.1 ст.71 КК за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк пять років і шість місяців.

Постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 5630 грн на відшкодування матеріальної шкоди.

Згідно з вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за те, що 12 січня 2011 року близько 20 години біля будинку № 47 на житловому масиві «Тополь-3»у м. Дніпропетровську він відкрито, шляхом ривка, викрав в ОСОБА_1 сумку з майном на загальну суму 6019 грн 25 коп.

На вирок подані апеляції.

Адвокат ОСОБА_2 посилається на необґрунтованість вироку. Вказує на відсутність у справі обєктивних доказів вини ОСОБА_4 в злочині, за який того засуджено. Стверджує, що суд у вироку не дав належної оцінки доказам. Скаржиться він також на однобічність і неповноту досудового і судового слідства, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Виходячи з цього адвокат просить, як це видно з апеляції, вирок щодо ОСОБА_4 скасувати, а справу закрити у звязку з недоведеностю вини засудженого у вчиненні злочину.

Захисник ОСОБА_3 в апеляції просить вирок щодо ОСОБА_4 скасувати, а справу направити на додаткове розслідування. При цьому вона зазначає, що у справі відсутні обєктивні докази вини її сина у злочину, що даний вирок не грунтується на достовірних доказах, а висновки суду побудовані на припущеннях. Посилається захисник і на те, що до ОСОБА_4 та інших осіб застосовувалися недозволені методи слідства, внаслідок чого ті обмовили засудженого у вчиненні злочину. На думку захисника у справі була допущена суттєва неповнота при дослідженні обставин викрадення майна в ОСОБА_1.

Засуджений ОСОБА_4 у своїй апеляції посилається на ті ж доводи, які виклали в апеляціях його захисники ОСОБА_2 і ОСОБА_3 Він також вказує на застосування до нього та інших осіб не дозволених методів слідства і просить дати цьому належну оцінку. Скаржиться на однобічність і неповноту досудового і судового слідства.

Виходячи з наведеного просить, як це видно з його апеляційної скарги, про зміну вироку у звязку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та невідповідністю призначеного судом покарання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, доводи адвоката ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3 про задоволення поданих ними апеляцій, пояснення засудженого ОСОБА_4, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, пояснення потерпілої ОСОБА_1 щодо задоволення поданих апеляцій, думку прокурора Кальника О.М. про залишення апеляцій засудженого та його захисників без задоволення, а вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи поданих апеляцій, колегія суддів приходить до наступного.

Посилання в апеляційних скаргах засудженого та його захисників на те, що досудове та судове слідство у справі проведено неповно, необєктивно, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджені зібраними у ній доказами, є необгрунтованими.

Матеріалами справи зясовано, що досудове та судове слідство у ній проведено з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у справі не допущено.

Слід визнати необгрунтованими й доводи в скаргах ОСОБА_4 та його захисників про неповноту досудового та судового слідства та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необєктивність дослідження слідчими органами та судом обставин справи. Висновки суду про винність ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, за який його засуджено, підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами, яким судом дана належна оцінка.

Так, сам засуджений на досудовому слідстві під час первинних допитів в якості підозрюваного й обвинуваченого дав показання про те, що 12 січня 2011 року з 18 до 20 годині знаходився на житловому масиві у м. Дніпропетровську. Біля торгового центру «Терра»він помітив жінку, яка поклала гроші в сумку. З метою заволодіння її грошима прослідував за нею. У дворі будинку № 47 він підбіг до цієї жінки та вихопив у неї сумку, в якій були гроші, мобільний телефон «Самсунг», перукарська машинка та інші особисті речі.

ОСОБА_4 також зізнався, що після вчинення злочину одразу приїхав в с. Новоалександрівку, де біля кіоску зустрів знайомого ОСОБА_5, з ним вживав спиртні напої, а потім віддав йому мобільний телефон «Самсунг», який викрав того вечора у Дніпропетровську в незнайомої жінки.

Свої зізнання у вчиненні злочину 12 січня 2011 р. і передачі викраденого ним мобільного телефону того ж вечора ОСОБА_5 підозрюваний ОСОБА_4 підтвердив і на очній ставці зі свідком ОСОБА_5

У подальшому засуджений відмовився від цих показань і заявив, що він непричетний до відкритого викрадення майна потерпілої ОСОБА_1.

Після ретельної перевірки суд обгрунтовано визнав достовірними показання ОСОБА_4 щодо обставин учинення ним відкритої крадіжки належного ОСОБА_1 майна, які він давав на початку досудового слідства.

Про достовірність зізнань ОСОБА_4 у злочину, а, отже, про доведеність його вини у відкритому викраденні майна ОСОБА_1 свідчать такі наведені у вироку докази.

Потерпіла ОСОБА_1 пояснила про те, що увечері 12 січня 2011 року вона поверталася з роботи додому, по дорозі заходила в магазин «Терра»на житловому масиві «Тополь». У дворі будинку № 47 її наздогнав незнайомий хлопець, який вихопив у неї сумку, в якій знаходилися мобільний телефон «Самсунг», гроші, перукарські та косметичні приладдя, і з місця події зник. За твердженням потерпілої внаслідок викрадення майна їй була завдана матеріальна шкода на суму 6019 грн.

Згідно з показаннями ОСОБА_1 на досудовому слідстві й в судовому засіданні вона не змогла розглянути хлопця, який напав і викрав у неї сумку з речами. Тому вона заявила, що при зустрічі не зможе розпізнати цього хлопця.

Крім того, потерпіла підтвердила, що під час досудового слідства їй було повернуто викрадений мобільний телефон, а з огляду на дані протоколу судового засідання повідомила, що під час проведення слідчих дій ОСОБА_4 просив у неї вибачення за скоєний злочин.

Про те, що дані пояснення ОСОБА_4 і ОСОБА_1 відповідають дійсності та є обєктивними, свідчать їх однакові показання відносно даних щодо конкретних обставин вчиненого злочину, зокрема, того, в якій одежі вони перебували в момент учинення злочину, яким способом засуджений заволодів сумкою потерпілої, а також про те, які грошові купюри, перукарські та косметичні приладдя знаходилися в сумці потерпілої.

Пояснення ОСОБА_4 на досудовому слідстві про те, що після вчинення злочину того ж вечора він зустрічався з ОСОБА_5, якому передав викрадений у ОСОБА_1 телефон показав й свідок ОСОБА_5

За свідченням останнього під час зустрічі ОСОБА_4 передав йому мобільний телефон «Самсунг», який у нього вилучили співробітники міліції, що підтверджено також і даними протоколу огляду цього телефону та даними про повернення його потерпілій ОСОБА_1 Крім того, ОСОБА_5 показав, що під час затримання і проведення з ОСОБА_4 слідчих дій, зокрема на очній ставці з ним, засуджений не заперечував факт учинення ним названого злочину.

Це ж саме зазначили в своїх показаннях і свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_7, які брали участь у затриманні ОСОБА_4 і доставці його у відділ міліції.

Про те, що увечері 12 січня 2011 року в с. Новоалександрівці біля кіоску ОСОБА_4 дійсно зустрічався з ОСОБА_5 на досудовому слідстві розповіла і свідок ОСОБА_8

Як видно з матеріалів справи, пізніше, зокрема, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_1, підтверджуючи свої показання щодо пограбування її, без пояснення причин дещо змінила свої пояснення щодо особи, яка вчинила злочин.

Так, вона заявила, що це був не ОСОБА_4, а інша особа. При цьому в судовому засіданні ОСОБА_1 визнала, що під час розслідування справи зустрічалася з матірю засудженого і мала з нею бесіду стосовно дачі показань щодо обставин вчинення злочину, після чого з ініціативи ОСОБА_3 засвідчила свої показання в нотаріальному порядку, хоч в цей час з огляду на матеріали справи, посилаючись на занятість, вона ухилялася від явки в судове засідання.

Слід зазначити, що в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 також змінила свої показання відносно того, коли відбувалася зустріч між ОСОБА_3 і ОСОБА_5. Так, в суді свідок стверджувала, що ця подія відбувалася не 12 січня 2011 р., про що вона розповідала раніше, а 15 січня 2011 року, пояснюючи зміну в показаннях тим, що слідчий неправильно записав її свідчення.

Суд згідно з матеріалами справи та вироком ретельно перевірив показання ОСОБА_1 і ОСОБА_8 на досудовому слідстві та в судовому засіданні, зясував причини зміни ними показань і в результаті їх ретельного дослідження у сукупності з іншими доказами, зібраними у справі, дав їм належну оцінку.

Оскільки показання потерпілої та названого свідка на досудовому слідстві, в яких вони викривали ОСОБА_3 у вчиненні злочину, а також зізнання самого засудженого щодо обставин пограбування ОСОБА_1 під час розслідування істотних суперечностей не містили і відповідали іншим доказам у справі, в суду не було підстав сумніватися в їх достовірності, а тому він правильно обгрунтував ними свої висновки у вироку.

З цих підстав посилання засудженого та його захисників на те, що показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 відносно названих подій з участю ОСОБА_4 не відповідають дійсності, є безпідставними. Теж саме стосується і тверджень названих осіб про те, що показаннями потерпілої ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_8 в судовому засіданні спростовуються висновки суду про визнання ОСОБА_4 винуватим у пограбуванні потерпілої.

Посилання в апеляційній скарзі засудженого на те, що показання під час проведення досудового слідства, в яких він визнавав себе винним, його змусили давати працівники міліції через застосування незаконних методів дізнання і слідства, є аналогічними за їх змістом твердженням ОСОБА_4 під час останніх його допитів як обвинуваченого 31 січня і 15 березня 2011 року та в судовому засіданні, які згідно з матеріалами справи і вироку ретельно перевірялись на стадії досудового слідства та в суді, але не підтвердилися і були визнані безпідставними, про що обгрунтовано зазначено у вироку.

Під час вивчення матеріалів справи також не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що стосовно як ОСОБА_4, так і потерпілої та свідків застосовувались чи могли застосовуватись незаконні методи слідства чи дізнання. Навпаки, з огляду на матеріали справи, в тому числі і наявності в справі заяви потерпілої ОСОБА_1 про можливість фізичного тиску на неї з боку родичів засудженого, поведінка батьків засудженого дає підстави вважати, що з боку родичів засудженого на потерпілу міг чинитися тиск з метою зміни нею показань щодо причетності ОСОБА_4 до зазначеного злочину.

Як убачається з матеріалів справи і про це зазначається в апеляції ОСОБА_4, після того, як засуджений почав заявляти про непричетність його до пограбування потерпілої ОСОБА_1, він став указувати, що про обставини вчинення цього злочину та конкретні дії щодо потерпілої він розповідав зі слів працівників міліції.

Однак, як видно з матеріалів справи, ОСОБА_4 під час перших допитів як підозрюваного і обвинуваченого, проведення очної ставки зі свідком ОСОБА_5 вказував на такі деталі події, які не могли бути відомі на той час іншим (стороннім) особам, про що докладно зазначив у вироку суд.

Те, що суд у вироку не дав оцінки показанням свідка ОСОБА_9 батька засудженого, не вплинуло на повноту судового слідства, оскільки на підставах тих доказів, які були предметом перевірки в судовому засіданні, з достатньою повнотою зясовано всі обставини пограбування потерпілої ОСОБА_1 До того ж з огляду на матеріали справи ОСОБА_9, який не був очевидцем учинення злочину, було допитано на досудовому і судовому слідстві, його показання стосуються обставин затримання ОСОБА_4 і доставки його у відділ міліції 28 січня 2011 року.

Що стосується показань цього свідка в судовому засіданні про вимагання у нього хабара у сумі 3000 доларів США в міліції, то такі заяви ОСОБА_9 не мають відношення до виявлення обставин вчинення названого у вироку злочину, тому відповідно до вимог ст.365 КПК вони не підлягають перевірці в апеляційному порядку.

Не можна погодитися і з доводами в апеляції адвоката ОСОБА_2 про необхідність перевірки даних роздруківки телефонних розмов з викраденого в ОСОБА_1 телефону, виявлення осіб, які могли підтвердити або спростувати висновок суду про те, що увечері 12 січня 2011 р. ОСОБА_9 зустрічався з ОСОБА_5 біля кіоску в с. Новоалександрівка, а також перевірки законності дій працівників міліції ОСОБА_6 і ОСОБА_7 відносно ОСОБА_9 та вияснення того, чи дійсно визнаний у справі речовим доказом телефон «Самсунг»є власністю ОСОБА_1, оскільки вони не мотивовані з точки зору того, чому без виконання цих дій справу не можна було розглянути по суті.

Отже, немає підстав додатково зясовувати ще якісь обставини, які не мають значення для встановлення істини у справі, про що необгрунтовано зазначається в апеляціях засудженого та його захисників.

За таких обставин відсутні підстави для скасування вироку з мотивів неповноти досудового і судового слідства, про що необгрунтовано зазначають засуджений ОСОБА_4, адвокат ОСОБА_2, захисник ОСОБА_3

Колегія суддів вважає, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_4 у відкритому викраденні чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілої, вчиненого повторно, відповідає доказам, які були предметом ретельного дослідження в судовому засіданні та які суд поклав в основу обвинувального вироку. Проявів упередженості щодо ОСОБА_4 як з боку слідчих органів, так і суду вивченням матеріалів справи не виявлено. Та обставина, що слідство та суд по-іншому оцінюють докази, зокрема, показання потерпілої ОСОБА_1, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_8 тощо, порівняно з оцінкою їх засудженим та його захисниками, не свідчить про необєктивність слідчих органів і суду, на що є необгрунтовані посилання в апеляційних скаргах ОСОБА_4, адвоката ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3

Виходячи з наведеного є необгрунтованими також доводи цих осіб у скаргах і про те, що висновки суду про доведеність винності ОСОБА_4 у названому злочині грунтуються лише на припущеннях та суперечливих доказах.

Таким чином, твердження захисників ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та самого засудженого ОСОБА_4 про непричетність останнього до вчинення названого у вироку злочину, а також їх твердження про відсутність у справі достовірних доказів про доведеність вини ОСОБА_4 у злочину, за який того було засуджено, належно перевірялися в судовому засіданні й обгрунтовано визнані безпідставними, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються зібраними у справі та покладеними в основу вироку доказами.

На підставі оцінки й аналізу наведених доказів, які повно і всебічно перевірялися в судовому засіданні, суд обгрунтовано визнав винним ОСОБА_4 в пограбуванні ОСОБА_1 за обставин, наведених у вироку.

Суд правильно кваліфікував дії засудженого за ч.2 ст.186 КК України. За таких обставин вважати, що ОСОБА_4 необгрунтовано засуджено за вказані злочинні дії, немає підстав.

Вивченням матеріалів справи не виявлено порушень вимог кримінально-процесуального закону під час збирання й закріплення доказів у справі, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наявні у справі докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності доказів. Тому твердження засудженого та його захисників у скаргах про численні порушення кримінально-процесуального закону, які на їх думку допустили слідчі та суд у справі, посилання цих осіб на необєктивність та упередженість слідства та суду, що перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний і обгрунтований вирок, є необгрунтованими.

Покарання ОСОБА_4 призначено відповідно до вимог ст.65 КК з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та всіх обставин справи.

Колегія суддів вважає, що в зазначеному випадку покарання засудженому визначено саме таке, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Підстав для помякшення покарання ОСОБА_4 колегія суддів не вбачає.

Виходячи з наведеного, керуючись статтями 365, 366 КПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляції адвоката ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3 та засудженого ОСОБА_4 залишити без задоволення, а вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2011 року щодо ОСОБА_4 залишити без зміни.

Судді