Справа № 545/2896/15-к
Провадження № 1-в/545/529/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.11.2015 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області м. Полтави клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді виправних робіт,

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді виправних робіт, посилаючись на те, що він відбув встановлені законом 2/3 строку покарання і став на шлях виправлення.

Суд, заслухавши пояснення засудженого та представника адміністрації установи, які просили клопотання задовольнити, з`ясувавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання з тих підстав, що заміна призначеного ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на більш мякий - виправні роботи не відповідатиме тяжкості скоєного злочину, дослідивши додані до клопотання документи та матеріали особової справи, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
Встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.04.2012 року за ч.3 ст. 307, ч.1 ст.321 КК України, зміненим вироком Апеляційного суду Черкаської області від 28.01.2013 року, до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 18.06.2014 року засудженому скорочено строк відбування покарання на 2 роки 9 місяців 23 дні.

Таким чином, на момент звернення до суду з клопотанням, ОСОБА_4 відбув більше, ніж 2/3 частини призначеного судом покарання, тобто формально має право на розгляд питання щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до частини 3 статті 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно з п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з довідки про заохочення та стягнення, за час перебування у КВК-29 засуджений ОСОБА_4 має 2 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці,які застосовані 10.10.2014 року та 17.08.2015 року; стягнень не має; згідно з характеристикою, засуджений ОСОБА_4 характеризується позитивно.

Як вбачається з особової справи, ФОП ОСОБА_4 надав гарантійний лист, в якому зобов`язується працевлаштувати ОСОБА_4 різноробочим на оптовий ринок, з подальшою виплатою заробітної плати в розмірі 1500 грн. на місяць.

Доводи ОСОБА_4 про необхідність заміни йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на виправні роботи не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки, виходячи з принципів інституту кримінального покарання, враховуючи особу засудженого, тяжкість вчиненого ним злочину та строк невідбутого покарання така заміна призначеного покарання на виправні роботи буде суперечити принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин. Крім того, ОСОБА_4 засуджений за тяжкий злочин, фактично із призначеного йому судом покарання(7 років) відбув менше 3-х років а виправні роботи, на які просить змінити засуджений, є видом покарання не пов`язаним з ізоляцією від суспільства.

Також суд враховує і ту обставину, що у даному випадку засуджений не виправився, а тільки став на шлях виправлення, і для закріплення досягнутих результатів ще необхідний вплив на нього, проте з наданого ФОП ОСОБА_4 гарантійного листа неможливо зясувати, скільки осіб працює у даного ФОП, окрім директора. Таким чином, праця на приватному підприємстві, де фактично не має колективу, такого впливу не забезпечить.

Окрім того, засуджений не звертався з заявою чи клопотанням про заміну невідбутої частини основного покарання на більш м`яке, а саме на виправні роботи до адміністрації Крюковської виправної колонії УДПтСУ в Полтавській області № 29 та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації .

Також суд враховує і те, що ОСОБА_4 заперечує щодо заміни невідбутої частини більш м`яким у виді обмеження волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 82 КК України, ст. 537ч.3 КПК України суд,

УХВАЛИВ :
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді виправних робіт -відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1