Провадження № 1-кс/554/1074/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2016 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна, погоджене прокурором, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000362 від 12.11.2015 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду із зазначеним вище клопотанням про арешт майна, яке обґрунтовує наступним.

29.01.2016 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Решетилівка Полтавської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , лікаря-хірурга поліклінічного відділення для дорослих 1-ї міської клінічної лікарні м. Полтава, не судимого в силу ст. 89 КК України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Санкцією ст. 369-2 ч.3 «Зловживання впливом» Кримінального кодексу України передбачено покарання у вигляді конфіскації майна.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , отримуючи заробітну плату лікаря поліклінічного відділення, на початку 2014 року придбав та на даний час має у приватній власності квартиру в новобудові та автомобіль 2013 року випуску.

У зв`язку з наведеним слідчий просить накласти арешт на майно підозрюваного.

Окрім того, слідчий, посилаючись на те, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, вірогідність дорожньо-транспортних пригод, особливо у зимово-весняний період, поважний вік власника, який за наявних погодних умов, перебуваючи у стресовому стані через притягнення до кримінальної відповідальності, може неуважно, чи навпаки, агресивно кермувати транспортним засобом як джерелом підвищеної небезпеки, просить заборонити підозрюваному користуватися належним йому транспортним засобом.

Заслухавши учасників розгляду, вивчивши матеріали клопотання, приходжу до наступного.

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Зважаючи на положення ч.2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна, яке не було тимчасово вилучене, суд вважає за необхідне розглянути клопотання слідчого про арешт майна без повідомлення підозрюваного, захисника.

Встановлено, що СУ ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000362 від 12.11.2015 року, за яким ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, санкцією якого передбачене додаткове покарання у виді конфіскації майна.

З інформаційної довідки № 51689584 від 16.01.2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається, що підозрюваному ОСОБА_4 на праві приватної власності (розмір частки 1) належить об`єкт житлової нерухомості: квартира загальною площею 68,5 м2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді в.о. директора Регіонального сервісного центру в Полтавській області МВС України за підозрюваним ОСОБА_4 зареєстровано право власності на транспортний засіб: автомобіль легковий/седан-В марки ЗАЗ модель «VIDA», д.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року випуску, VIN НОМЕР_2 , який не перебуває в арешті.

Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

За вимогами ч.7 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Таким чином, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, враховуючи, що санкцією статті КК України, за якою підозрюваному повідомлено про підозру, передбачено покарання у вигляді конфіскації майна, вважаю за необхідне вжити заходів забезпечення кримінального провадження, шляхом накладення арешту на зазначене вище майно підозрюваного.

Водночас, враховуючи, що слідчим не доведено існування обставини, які підтверджують, що незастосування заборони користування належним підозрюваному автомобілем призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування чи його відчуження цього майна, вважаю за необхідне в задоволенні клопотання в цій частині відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, належне підозрюваному ОСОБА_4 , а саме: квартиру загальною площею 68,5 м2, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль легковий/седан-В марки ЗАЗ модель «VIDA», д.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року випуску, VIN НОМЕР_2 .

В решті клопотання - відмовити.

Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 5 днів з моменту проголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1