Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа № 1-83/2010
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2010 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Вознюка С.М.,

при секретарі Захарченко Ю.М., Височин Ю.В., Кашубі А.В.,

за участю прокурора Дідорук С.І., потерпілого ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого, військовозобовязаного, проживаючого та зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_4, -

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3, 06.09.2008 року, близько 20 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, та знаходячись в с. Рогозів Бориспільського району Київської області, зустрів раніше не знайомого йому ОСОБА_1, з яким у нього виникла словесна сварка, яка переросла в відкритий конфлікт. Діючи на ґрунті неприязних стосунків, які раптово виникли в ході даного конфлікту ОСОБА_3 умисно наніс ОСОБА_1 два удари лівою рукою по обличчю: один кулаком, а другий ладонью. Від отриманих ударів ОСОБА_1 впав на землю, і ОСОБА_3 умисно наніс по його тілу ще кілька ударів ногами, а саме: по спині в області лівої та правої нирки, в області шиї та лівого передпліччя.

В результаті дій ОСОБА_3 потерпілому були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку, садна і забійної рани лівої виличної області, забою обох повік лівого ока із розривом кон'юктиви, забою щелепно-лицевого суглобу зліва, забою шийного відділу хребта, забою передньої черевної стінки справа, забою м'яких тканин лівого передпліччя, які згідно висновку судово-медичного експерта від 21.09.2008 року №142-д за своїм характером тягнуть тривалий розлад здоров'я на строк понад 21 день, і за цією ознакою відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Такі дії підсудного органи досудового слідства кваліфікували за ч.1 ст. 122 КК України, як умисні дії, які виразились у спричиненні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров'я.

Потерпілим ОСОБА_1 в кримінальній справі заявлено цивільний позов, в якому просив стягнути з підсудного 12667 грн. завданої матеріальної шкоди, 198000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 210667 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, предявлений позов не визнав, оскільки вважає суму завищеною. В свою чергу підсудний перерахував по поштовому переказу на ім'я потерпілого 3000 грн. завданої шкоди його здоров'ю, зазначивши, що не розрахував своєї сили, тому щиро розкаявся у скоєному та просив призначити йому менш суворе покарання.

Так, ОСОБА_3 суду показав, що дійсно 06.09.2008 року, він, разом зі своїм товаришем ОСОБА_4, близько 11.00 год. поїхали в с. Рогозів Бориспільського району, на день народження до ОСОБА_5 День народження святкували у його бабусі та дідуся, а під вечір пішли на озеро на рибалку та жарити шашлики. Під час святкування пили горілку, а він особисто пиво. Яку кількість не памятає.

Близько 20.00 год. ОСОБА_5 пішов додому та повідомив, щоб вони збирались так як можуть не встигнути на автобус, хвилин через 5 він, разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_6, пішли слід за ОСОБА_5 до села. По дорозі вони заблукали, так як на вулиці вже сутеніло, і вони не запам'ятали дорогу якою йшли до озера. По дорозі до села вони зустріли чоловіка разом з дівчинкою, якого ОСОБА_7 запитав чоловіка чи він не місцевий, та як вийти до села, але чоловік почав їх лаяти, що вони напились, та висловлювався в їхній бік нецензурною лайкою. Як потім з'ясувалось це був ОСОБА_1 Він намагався його заспокоїти, але потерпілий зняв свого картуза та вдарив його ним по обличчю. Він не зміг стерпіти такого відношення до себе та вдарив ОСОБА_1 двічі лівою рукою по обличчю. Від нанесених ударів чоловік не зміг втриматись на ногах та впав на землю, після нанесених ударів дівчина утекла, вони її не зачіпали. Після чого ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 пішли до села самостійно. Пізніше вони були затримані синами потерпілого, які застосовували погрози та зброю, й були доставлені до Бориспільської ЦРЛ, де їх забрали працівники міліції. Куди подівся ОСОБА_6 він не памятає. Чи наносив удари ногами ОСОБА_1 підсудний не памятає. ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ударів потерпілому не наносили, оскільки стояли осторонь, але намагались його зупинити. Ніякими предметами, в тому числі й шампуром, він потерпілого не бив. У скоєному розкаюється, визнав, що тілесні ушкодження отримані ОСОБА_1 з вини підсудного. В судовому засіданні ОСОБА_3 попросив вибачення.

Крім визнання ОСОБА_3 своєї вини, вина останнього підтверджується також зібраними у справі доказами, матеріалами кримінальної справи, показами потерпілого та свідків, які були допитані в судовому засіданні, і які були очевидцями.

Так, потерпілий ОСОБА_1 показав, що 06.09.2008 року, близько 20.00 год., він дійсно з онучкою ОСОБА_8 вийшов з с. Рогозів (на його околиці) щоб забрати корову додому. По дорозі він спершу побачив ОСОБА_5, який пішов в сторону села, а потім ще трьох людей, один з яких виділився з гурту та підійшов до нього з претензіями щоб щось перенести до села, на що потерпілий відмовив. Після чого вказаний хлопець, яким виявився ОСОБА_3 вдарив його в обличчя декілька разів, від чого він впав та втратив свідомість. Коли ОСОБА_1 лежав на землі, то його ще хтось бив ногами, але хто саме не бачив, оскільки був без свідомості. Після того, як прийшов до себе, повернувся до села, де розповів, що з ним трапилось родичам. Потім йому стало відомо, що нападників затримали його сини, які, як йому відомо, відносно затриманих не застосовували фізичної сили та зброї. В наслідок отриманих тілесних ушкоджень він тривалий час лікувався, купував ліки, взяв у борг біля 2000 доларів США на ці потреби, потребує також санаторно-курортного лікування, йому також заподіяно значну моральну шкоду. Цивільний позові потерпілий підтримав в повному обсязі. Просив надати підсудному суворе покарання та притягнути до відповідальності також ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Допитана в судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_8 суду показала, що перебувала разом з дідом, коли вони йшли ввечері по корову. На зустріч їм спочатку пройшов ОСОБА_5, а потім ще троє хлопців, один з яких вдарив декілька раз ОСОБА_1, після чого вона втекла звати на допомогу. Хто саме бив діда не памятає, оскільки дуже злякалась, однак впізнала його в той же день по одягу та тілобудові біля подвір'я ОСОБА_9 по вул. Лісовій в с. Рогозів.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в судовому засіданні підтвердили, що потерпілий впізнав серед нападників ОСОБА_3, який наносив йому удари, та інших двох хлопців, які були разом з підсудним. Пояснили суду обставини проведення затримання нападників.

Очевидці побиття ОСОБА_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_6, кожний окремо показали, що дійсно ОСОБА_3 наносив декілька ударів рукою по обличчю ОСОБА_1, у зв'язку з чим вони намагались його словесно зупинити. Причиною нанесення ударів слугувало нетактовне звернення потерпілого до них, в якому він їх звинуватив у спяніння та нецензурно виражався в їх бік, хоча ОСОБА_3 запитав лише про дорогу до с. Рогозів. Щоб наносив ОСОБА_3 удари ногою вони не бачили, самі жодних ударів ОСОБА_1 не наносили. Ніякими предметами він ОСОБА_1 не бив. Дівчинка, яка була з потерпілим втекла, вони її не зачіпали. Крім того, ОСОБА_4 пояснив суду, що до нього та ОСОБА_3 з боку синів потерпілого при їх затриманні були погрози із застосуванням зброї.

Зазначені покази вказаних свідків відповідають раніше наданим на досудовому слідстві, у зв'язку з чим у суду відсутні сумніви щодо їх достовірності.

Інші свідки ОСОБА_13, ОСОБА_9, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 надали суду покази, які зводились до обставин, які не мають значення для кваліфікації дій підсудного та доведеності вини останнього.

Крім зазначеного вище, вина підсудного доводиться також: протоколом очної ставки між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, в ході якої ОСОБА_3 підтвердив, що він дійсно наносив ОСОБА_1 тілесні ушкодження (а.с. 86); протоколом очної ставки між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, в ході якої ОСОБА_4 підтвердив, що ОСОБА_3 дійсно наносив ОСОБА_1 тілесні ушкодження (а.с. 87); протоколом очної ставки між ОСОБА_1 та ОСОБА_6, в ході якої ОСОБА_6 підтвердив, що ОСОБА_3 дійсно наносив ОСОБА_1 тілесні ушкодження (а.с. 88); висновком судово-медичної експертизи від 21.09.2008 року № 142 д, згідно якого тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_1 за своїм характером тягнуть тривалий розлад здоров'я, на строк понад 21 день, і за цією ознакою відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, вказані тілесні ушкодження; не виключається можливість їх утворення в строк за обставин, викладених у постанові слідчого про призначення експертизи (а.с. 91-92).

Також судом враховано те, що ОСОБА_3 не памятає, чи наносив він удари ногами по тілу ОСОБА_1, а свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_4 достовірно не підтвердили того, що підсудний бив ОСОБА_1 лише два рази руками. творення. З цього приводу суд бере до уваги покази потерпілого щодо кількості ударів та місць їх нанесення останньому, висновки експерта, які в описовій частині містять інформацію про хід лікування та характер виявлених ушкоджень, які встановлені безпосередньо після подій 06.09.2008 року, оскільки ОСОБА_1 в цей же день звернувся за медичною допомогою.

Заслухавши пояснення підсудного, потерпілого та свідків, дослідивши матеріали кримінальної справи, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, окрім особистого її визнання підсудним, доведена повністю, оскільки останній вчинив умисні дії, які виразились у спричиненні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров'я.

Заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості підтверджується актом судово-медичного обстеження від 30.10.2008 року №238-д та висновком експерта від 21.09.2008 року №142-д (а.с. 41-42, 91-92). Завдання ударів потерпілому ОСОБА_3 також не заперечує, як і підтвердив привід до побиття ОСОБА_1 Однак зазначене не впливає на кваліфікацію дій підсудного в цій частині.

Зазначене свідчить про скоєння ОСОБА_3 злочину середньої тяжкості, що враховується судом при призначенні йому покарання, яке має бути обрано без ізоляції від суспільства в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України зважаючи на наступне.

Підстав для перекваліфікації дій підсудного, направлення справи на додаткове розслідування, та притягнення ОСОБА_6 та ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності судом не встановлено.

При призначенні покарання судом враховано характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу винного, помякшуючі та обтяжуючі відповідальність підсудного обставини. Так, обставинами, що помякшують відповідальність ОСОБА_3 суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

За місцем проживання скарг на підсудного не надходило, характеризується посередньо (а.с. 129), злочин вчинено вперше (а.с. 125). На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 129).

Зазначені обставини також враховані судом при призначенні виду та розміру покарання.

Обставинами, що обтяжують відповідальність ОСОБА_3 є вчинення злочину в стані алкогольного спяніння, що доведено під час розгляду зазначеної кримінальної справи. Інших не зазначив і прокурор під час судового розгляду даної кримінальної справи.

Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

Розв'язуючи заявлений ОСОБА_1 цивільний позов суд виходить з вимог ст.ст. 28 та 328 КПК України і, у цьому зв'язку, вважає доведеними вимоги позивача щодо відшкодування матеріальних збитків, повязаних з проходженням лікування, на суму 2667 грн. 33 коп. та вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 15000 грн. В іншій частині вимоги потерпілого не доводяться матеріалами кримінальної справи, а інших доказів суду не надано. Так, не доведені вимоги ОСОБА_1 щодо вартості санаторно-курортного лікування, інші матеріальні збитки, в тому числі й одержання для лікування позики в розмірі 2000 доларів США.

Суд не враховує суму відшкодованих збитків на користь ОСОБА_1 направлену згідно поштового переказу, оскільки отримання останнього потерпілим не підтверджено.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходив з тяжкості вчиненого злочину, обставин вчинення останнього, страждань потерпілого у зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями, неможливість тривалий час підтримувати нормальні життєві стосунки зважаючи на проходження лікування та отриманий стрес. В іншій частині розмір моральної шкоди є завищеним та таким, що знаходить свого підтвердження.

Згідно постанови слідчого від 25.09.2008 року накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_3 у зв'язку з поданим цивільним позовом.

Відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд (а.с. 109).

При вирішенні питання про речові докази, суд враховує вимоги КПК України, які (металевий шампур) слід знищити (а.с. 120).

Судових витрат у справі не виявлено, про них не зазначив і прокурор.

Керуючись ст.ст. 28, 322, 323, 324, 328 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Звільнити на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 1 (один) рік, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України, наступних обовязків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Контроль за поведінкою ОСОБА_3 покласти на органи виконання покарань за місцем проживання засудженого.

До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу ОСОБА_3 залишити без зміни підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_1 2667 грн. 33 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 15000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 17667 (сімнадцять тисяч шістсот шістдесят сім) грн. 33 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Залишити арешт на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_3, накладений згідно постанови слідчого від 25.09.2008 року, на суму задоволених позовних вимог в розмірі 17667 грн. 33 коп. В іншій частині арешт зняти.

Речовий доказ: металевий шампур, вилучений працівниками міліції, і який знаходиться в камері зберігання речових доказів Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області, - після набрання вироком законної сили, - знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області на протязі 15 діб через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляції.

Суддя С.М.Вознюк