ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за обвинувальним актом стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Ялта (АР Кирм), гр-нка Росії, середньо-спеціальна освіта, заміжня, працює, має на утриманні малолітню дитину та повнолітню дитину, яка є студентом вищого навчального закладу, зареєстрована: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , не судима, -

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

сторони: прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ; обвинувачена та цивільний відповідач ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_8 ; інші учасники: потерпіла та цивільний позивач ОСОБА_9 , її представник ОСОБА_10 ; потерпілий та цивільний позивач ОСОБА_11 ; потерпілий та цивільний позивач ОСОБА_12 , його представник ОСОБА_13 ; цивільний відповідач ПАТ «ПРОСТО-СТРАХУВАННЯ»,

В С Т А Н О В И В:
04 квітня 2015 року близько 10 год 25 хв ОСОБА_7 керувала технічно справним автомобілем «Ssang Yong Rexton» д.н.з НОМЕР_1 , рухаючись в третій смузі руху по бульвару Кольцова в м. Києві зі сторони пр-кту Лесі Курбаса у напрямку вул. Сім`ї Сосніних та наближалася до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого навпроти буд. № 15 по бульвару Кольцова. У цей час на цьому пішохідному переході справа на ліво відносно руху вказаного автомобіля, серед інших пішоходів, розпочали рух і рухалися пішоходи малолітня ОСОБА_14 разом з матір`ю - ОСОБА_15 , а також ОСОБА_16 , при цьому в першій та другій смугах руку перед вказаним пішохідним переходом зупинилися інші два автомобілі, що рухалися в попутному з автомобілем «Ssang Yong Rexton» д.н.з НОМЕР_1 напрямку та які пропускали пішоходів.

Натомість ОСОБА_7 в порушення вимог п. п. 1.5, 2.3 «б» та 18.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністра України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, (далі Правил) проявила неуважність, не врахувала дорожню обстановку, зокрема наявність інформаційних знаків 5.35.1-5.35.2 «пішохідний перехід» і п. 1.14.1 Розділу 34 Правил («зебра» - нерегульований пішохідний перехід), а також автотранспорту, що зупинився праворуч від неї і пропускав пішоходів, не переконалася у відсутності пішоходів на нерегульованому пішохідному переході, не зменшила швидкості руху керованого нею автомобіля і не здійснила зупинку перед цим переходом, як наслідок не надала вказаним пішоходам дорогу, створюючи загрозу для їх життя, внаслідок чого здійснила наїзд автомобілем «Ssang Yong Rexton» д.н.з НОМЕР_1 на пішоходів ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які переходили проїзну частину на вказаному переході.

Вказані дії ОСОБА_19 спричинили ОСОБА_20 тяжкі тілесні ушкодження (за ознакою небезпеки для життя) у вигляді множинних гематом, саден, синців, переломів кінцівок та крововиливів, у тому числі на обох півкулях головного мозку, посттравматичного розм`якшення останнього, забою обох легенів, вогнища забою речовини спинного мозку, які у своїй сукупності в поєднані з іншими наслідками травми голови, шиї, грудей та кінцівок, ушкодження головного та спинного мозку призвели до смерті ОСОБА_21 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 13 год 00 хв.

Крім того, вказані дії ОСОБА_19 спричинили ОСОБА_22 тілесні ушкодження середньої тяжкості (за ознакою тривалості розладу здоров`я) у вигляді садна, гематоми та закритої травми лівої гомілки у вигляді перелому латерального виростка лівої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою вину у вчинені злочину за наведених вище обставин визнала у повному обсязі, щиро покаялася, висловлюючи готовність сприйняти будь-якій суворий вирок суду, і дала показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину, пояснивши, що дійсно 04 квітня 2015 року близько 10 год 25 хв керувала технічно справним автомобілем «Ssang Yong Rexton» д.н.з НОМЕР_1 , рухаючись в третій смузі руху по б-ру Кольцова в м. Києві зі сторони пр-кту Лесі Курбаса у напрямку вул. Сім`ї Сосніних та наближалася до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого біля буд. № 15 по б-ру Кольцова. Перед цим пішохідним переходом інший транспорт, що рухався у попутному напрямку справа, дійсно зупинився пропускаючи пішоходів. Вона, ОСОБА_7 , проявила неуважність, не врахувала дорожню обстановку, що склалася на пішохідному переході, на якому розпочали рух пішоходи, в тому числі малолітня ОСОБА_23 з матір`ю - ОСОБА_24 , а також ОСОБА_25 , зупинку автомобіля не здійснила, швидкість не зменшила і не надала вказаним пішоходам дорогу, створюючи загрозу для їх життя, внаслідок чого здійснила наїзд на ОСОБА_26 , яка переходила проїзну частину на вказаному переході і як наслідок отримала тяжкі травми голови, шиї, грудей та кінцівок, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, а також на ОСОБА_18 , який також переходив проїзну частину на вказаному переході і як наслідок отримав травми кінцівок, а саме тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Як уточнила обвинувачена, вона цілком усвідомлює, що вказаними діями порушила вимоги п. п. 1.5, 2.3 «б» та 18.4 Правил, а саме проявила неуважність, не врахувала дорожню обстановку, зокрема наявність інформаційних знаків 5.35.1-5.35.2 «пішохідний перехід» і п. 1.14.1 Розділу 34 («зебра» - нерегульований пішохідний перехід), а також автотранспорту, що зупинився праворуч і пропускав пішоходів, не переконалася у відсутності пішоходів на нерегульованому пішохідному переході, не зменшила швидкості руху керованого нею автомобіля і не здійснила зупинку перед цим переходом, створюючи загрозу для життя пішоходів, і в цьому щиро кається.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Отже, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_7 04 квітня 2015 року, керуючи транспортним засобом автомобілем «Ssang Yong Rexton» д.н.з НОМЕР_1 , порушила правила безпеки дорожнього руху, а саме п. п. 1.5, 2.3 «б» та 18.4 Правил дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_21 а також тілесні ушкодження середньої тяжкості потерпілому ОСОБА_22 , а тому всі ці її дії кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України.

ОСОБА_12 син потерпілого ОСОБА_18 , який ІНФОРМАЦІЯ_3 помер внаслідок загального захворювання (довідка про причину смерті № 1239 від 05 травня 2015 року, висновок судово-медичного експерта № 12/1239 від 05 червня 2015 року а. 98-99, 102-108), заявив цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином його батьку - ОСОБА_22 . При цьому просив стягнути з цивільного відповідача страхової компанії ПАТ «ПРОСТО-страхування» матеріальну шкоду, яку становлять витрати на лікування ОСОБА_18 , в сумі 2 610 грн 34 коп., а також моральну шкоду в сумі 5 000 грн. Крім того, ОСОБА_12 просив стягнути моральну шкоду в сумі 55 000 грн з обвинуваченої.

Під час судового розгляду обвинувачена у добровільному порядку в рахунок відшкодування заподіяної шкоди перерахувала на користь ОСОБА_27 14 900 грн і цієї обставини не заперечував представник останнього, який просив вказаний вище цивільний позов залишити без розгляду, подавши з цього приводу відповідну заяву.

Враховуючи принцип диспозитивності, суд заслухавши думку інших учасників провадження, які не заперечували проти задоволення вказаної заяви представника потерпілого, вважає за необхідне вказаний позов ОСОБА_27 залишити без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Крім того, потерпілими ОСОБА_24 та ОСОБА_28 спільно заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином, на загальну суму 1 110 459 грн 19 коп. При цьому вони обидва остаточно просили стягнути: - зі страхової компанії ПАТ «ПРОСТО страхування» 100 000 грн страхової суми за шкоду, заподіяну життю; - солідарно зі страхової компанії ПАТ «ПРОСТО страхування» та ОСОБА_19 10 459 грн 19 коп як відшкодування матеріальної шкоди та 1 000 000 грн як відшкодування моральної шкоди.

У судовому засіданні ОСОБА_29 та ОСОБА_30 засвідчили, що ОСОБА_7 , дієво розкаюючись у вчиненому, у добровільному порядку повністю відшкодувала заподіяну матеріальну шкоду на суму 10 459 грн 19 коп, та моральну шкоду на суму 1 000 000 грн.

За таких обставин, у зв`язку з добровільним відшкодуванням вказаної шкоди позов потерпілих ОСОБА_31 та ОСОБА_32 в цій частині як до обвинуваченої, так і до страхової компанії ПАТ «ПРОСТО страхування», задоволенню не підлягає.

Щодо окремого здійснення страхової виплати на суму 100 000 грн, то доводи позивачів про необхідність її додаткового стягнення зі страхової компанії поза межами наведених вище виплат, не ґрунтуються на законі (п. 27.5 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), оскільки визначена у даному випадку у полісі страхова сума 100 000 грн є лише лімітом відповідальності страховика на одного потерпілого за шкоду, заподіяну здоров`ю чи життю, а не визначеним розміром фактичного відшкодування. У межах цього ліміту документально підтверджена страхова виплата не підлягає стягненню зі страхової компанії у зв`язку із добровільним її фактичним здійсненням обвинуваченою.

Відтак, вказаний позов потерпілих ОСОБА_31 та ОСОБА_32 і в цій частині не підлягає задоволенню.
При призначенні обвинуваченій ОСОБА_33 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який згідно із ст. 12 КК України хоча і є тяжким, проте необережним злочином, дані про її особу, яка характеризується виключно позитивно (а. 68), до кримінальної та адміністративної відповідальності раніше не притягалася, має на утриманні двох дітей, малолітній з яких має захворювання, що потребує спостереження у лікарів (а. 142-144), її сім`я утримує її та чоловіка хворих батьків-пенсіонерів (а. 69-76). Окремо суд враховує поведінку обвинуваченої відразу після вчиненого (намагання надати допомогу) і під час судового розгляду, яка наповнена глибоким жалем і сумом з приводу вчиненого, щирим співчуттям та дієвим каяттям по відношенню до потерпілих. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_33 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне і повне відшкодування потерпілим шкоди, завданої злочином. Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, стан здоров`я обвинуваченої (а. 147) а також консолідовану думку всіх учасників судового розгляду щодо можливості її виправлення в умовах без реального відбуття покарання, суд у даному конкретному випадку, як виняток, вважає за можливе виправлення ОСОБА_19 в умовах без ізоляції від суспільства, а тому призначивши їй покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 286 КК України, застосовує до неї ст. 75 КК України і звільняє від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, одночасно поклавши на неї обов`язки, які сприятимуть її виправленню, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є гуманним, справедливим, а також необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею та іншими особами нового злочину.

На підставі викладеного, керуючись п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, ч. 3 ст. 349, 100, 368, 373-376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_34 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за якою призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки.

На підстави ст. ст. 75, 76 КК України звільнити НЕЗНАМОВУ ОСОБА_35 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на три роки, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця свого проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції; не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції. Додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на три роки підлягає реальному виконанню.

Цивільний позов ОСОБА_36 про відшкодування шкоди, завданої злочином, а саме: про стягнення із страхової компанії ПАТ «ПРОСТО-страхування» матеріальної шкоди в розмірі 2 610 грн 34 коп та моральної шкоди в сумі 5 000 грн; про стягнення з ОСОБА_19 моральної шкоди в розмірі 55 000 грн залишити без розгляду.

Спільний цивільний позов потерпілих ОСОБА_37 та ОСОБА_38 про відшкодування шкоди, завданої злочином, а саме: про стягнення із страхової компанії ПАТ «ПРОСТО-страхування» 100 000 грн страхової суми за шкоду, заподіяну життю; про солідарне стягнення із страхової компанії ПАТ «ПРОСТО страхування» та ОСОБА_19 10 459 грн 19 коп як відшкодування матеріальної шкоди та 1 000 000 грн як відшкодування моральної шкоди залишити без задоволення.

Речові докази: автомобіль «Ssang Yong Rexton» д.н.з НОМЕР_1 , який передано на зберігання ОСОБА_33 , та гальмівний шланг гальмівного механізму переднього правого колеса автомобіля «Ssang Yong Rexton» д.н.з НОМЕР_1 , який зберігається в кімнаті речових доказів ГУ МВС України в м. Києві повернути належному володільцу і використовувати за належністю; посвідчення водія ОСОБА_19 серії НОМЕР_2 , яке зберігається у СУ ГУ МВС України в м. Києві передати за належністю.

Судові витрати на проведення експертиз в сумі 2 764 грн 80 коп стягнути з ОСОБА_4 (і.п.н. НОМЕР_3 ) на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ ОСОБА_39