Ухвала
іменем України 9 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 16 грудня 2015 року,

встановила:

ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою на вказані судові рішення, просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає, що суд належним чином не дослідив та не оцінив показання свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які є нововиявленими і підтверджують організаторські здібності ОСОБА_7 . Вказує, що суд не взяв до уваги вирок, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 384 КК України, у зв`язку із наданням завідомо неправдивих показань щодо ОСОБА_4 . Зазначає, що апеляційний суд на вказані порушення вимог закону увагу не звернув та не усунув їх.
Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії оскаржуваних судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.
Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 4 листопада 2013 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 190 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
За ч. 3 ст. 209 КК України ОСОБА_4 виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях ознак складу злочину.
ОСОБА_4 звернувся з заявою про перегляд зазначеного вироку за нововиявленими обставинами.
Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 липня 2015 року заяву ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Новозаводського районного суду м. Чернігова від 4 листопада 2013 року залишено без задоволення.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, засуджений оскаржив його в суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 16 грудня 2015 року ухвалу районного суду залишено без зміни.
Відмовляючи в задоволенні заяви, своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що заява засудженого ОСОБА_4 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами містить доводи про незгоду з доказами, на яких ґрунтується вирок, не містить обставин, які могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин.
Вказано судом про те, що пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , на які посилається засуджений, не містять ніякої інформації про відносини, які існували між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в зазначені у вироку роки, хто з них був організатором, а хто виконавцем злочинів.
Районний суд зазначив, що обставини, на які ОСОБА_4 посилається як на нововиявлені, були предметом перевірки апеляційного суду Чернігівської області при перегляді вироку в апеляційному порядку, оскільки засуджений надав суду письмові пояснення без дати, долучені до кримінальної справи, де зазначав, що саме ОСОБА_9 був організатором злочину, мав зв`язки у банках, мав знайомих голів сільських рад та багато людей за його сприянням отримали кредити у банківських установах. Тобто, апеляційному суду, який переглядав справу у повному обсязі з дослідженням доказів, були відомі заперечення ОСОБА_10 проти ролі організатора вчинення злочинів.
Таким чином наведені ОСОБА_4 для перегляду вироку підстави, фактично зведені до переоцінки доказів, які вже досліджувались судом та яким дана оцінка у судових рішеннях.
Також суд вказав, що вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17.01.2015 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, у зв`язку із наданням завідомо неправдивих показань у кримінальному провадженні № 0000208 про підробку ОСОБА_4 офіційних документів пов`язаних з діяльністю громадської організації «Чернігівська обласна організація інвалідів праці, потерпілих на виробництві та козацтва», не пов`язаний з обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 190 КК України.
Отже, суд дійшов правильного висновку, що засудженим ОСОБА_4 не наведено будь-яких обставин, що є нововиявленими, згідно встановленого у кримінальному процесуальному законі переліку.
Тобто, всі доводи ОСОБА_4 , в тому числі, посилання на те, що суду не були відомі та не досліджувались обставини, що саме за допомогою та під керівництвом ОСОБА_7 були отримані кредити, який був організатором злочину, та на завідомо неправдивих показаннях якого ґрунтується вирок суду, належним чином перевірені.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи ухвалу в апеляційному порядку, належним чином перевірив доводи апеляції ОСОБА_4 , надав на них обґрунтовані відповіді, ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Інших доводів, ніж ті, які були предметом перевірки апеляційного суду, та були б підставами для зміни чи скасування судових рішень, у касаційній скарзі ОСОБА_4 не наведено.
Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 16 грудня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3