Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1777/14-к
Провадження №: 1-кп/332/3/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 р.м. м. Запоріжжя

Заводський районний суд міста Запоріжжя в складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ;

при секретарі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

за участю прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ;

потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ;

представника потерпілих: ОСОБА_8 ;

захисника: ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей 1998 та 2011 р.н., офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

7 червня 2012 року, приблизно о 19 годині 50 хвилин ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на другому поверсі під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязнених стосунків, під час сварки з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наніс останньому не менш двох ударів кулаком правої руки в область черева з права, після чого, ривком за руку, повалив останнього на підлогу, та, не зупинившись, наніс лежачому на підлозі потерпілому не менш одного удару ногою в область грудної клітини, при чому зважаючи на стан алкогольного сп`яніння не контролював силу нанесення ударів, наносивши їх з достатньою силою.

Таким чином, ОСОБА_11 , діючи з необережністю у вигляді злочинної недбалості, не передбачаючи настання наслідків у вигляді смерті ОСОБА_12 , зважаючи на те, що останній був особою похилого віку та страждав рядом захворювань, повинен був і міг їх передбачити, своїми діями, згідно висновку експертів комісійної судово-медичної експертизи № 270-КЕ/2015р./пп. від 20.10.2015 року, спричинив ОСОБА_12 сполучену закриту тупу травму грудної клітини і живота, що в своєму перебігу ускладнилася травматичним шоком та легенево-серцевою недостатністю. Між отриманою травмою та настанням смерті ОСОБА_12 є причинний зв`язок. Встановлені тілесні ушкодження утворилися від неодноразової ударної дії тупих твердих предметів (предмету) з достатньою силою, індивідуальні властивості котрих не відобразилися в ушкодженнях з місцями прикладання сили що травмувала до правих передньої і бічної поверхонь грудної клітини і живота. За даними медичної карти стаціонарного хворого № 9072 біологічна смерть ОСОБА_12 констатовано 9.6.2012 року об 11.05. Таким чином, ОСОБА_11 вчинив вбивство через необережність.

Допитаний обвинувачений свою провину в інкримінованому правопорушенні за ч.2 ст.121 КК України та заявлений цивільний позов не визнав пояснивши, що 7.6.2012 року, близько 17 години він, випивши півлітрову пляшку пива, разом з Вітюгіним поверталися з роботи. Йому зателефонувала сестра ОСОБА_13 попросивши приїхати, оскільки ОСОБА_14 колишній чоловік сестри та батько її дитини, з яким вона невдовзі припинила відносини, погрожує їй розправою, що вже траплялося неодноразово. З приводу погроз ОСОБА_15 мати та сестра зверталися до міліції. Зателефонувавши ОСОБА_16 з приводу скандалу, той призначив зустріч по вул. Республіканській, де той проживає.

Заїхавши за матір`ю ОСОБА_17 , сестрою ОСОБА_18 , разом з ОСОБА_19 , вони приїхали до будинку АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_14 . Знаючи характер ОСОБА_15 , обвинувачений по телефону запросив на допомогу ОСОБА_20 і ОСОБА_21 , які погодившись приїхали до будинку ОСОБА_22 окремо, де всі зустрілися.

ОСОБА_14 поводив себе агресивно, погрожуючи з вікна квартири. Біля першого під`їзду, де розташована квартира ОСОБА_15 , стояли знайомі ОСОБА_15 (не менш трьох). Двері під`їзду були закриті на кодовий замок. Коли двері відкрилися, з під`їзду вийшла сусідка, за якою обвинувачений побачив ОСОБА_12 батька ОСОБА_15 , а за ним ОСОБА_15 , який поводив себе агресивно, висловлював погрози, образи. ОСОБА_12 не впустив обвинуваченого в під`їзд, перегородивши путь та, закривши двері. Коли хтось з мешканців заходив в під`їзд обвинувачений разом з ОСОБА_21 увійшли до під`їзду, де на площадці другого поверху побачили ОСОБА_12 , а за ним ОСОБА_15 з молотком в руці. ОСОБА_12 не пропускав обвинуваченого до ОСОБА_15 , перешкоджаючи до нього путь, а ОСОБА_14 , стоячи за ОСОБА_12 розмахував молотком, а позаду нього знаходилася сусідка ОСОБА_23 . Події відбувалися на сходинах під`їзду, між другим і площадкою, розташованою між другим і третім поверхами. Відстань між ним і ОСОБА_12 була близько 0,5 метра. Слонов дернув обвинуваченого на себе і, в цей час ОСОБА_12 , якого штовхнув ОСОБА_14 , упав на обвинуваченого. Обвинувачений схватився за перила, а ОСОБА_24 за нього і вони обидва впали. Він впав окремо, як впав ОСОБА_12 не пам`ятає. ОСОБА_14 побіг неверх, а обвинувачений швидко піднявшись побіг за ним. Чув, як в цей час в під`їзд забігли мати обвинуваченого, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 . Чув як мати кричала ОСОБА_20 «Не бій це ж дід !». ОСОБА_15 він не здогнав, той забіг в квартиру і закрився. Сховавшись в квартирі ОСОБА_14 продовжував погрожувати з вікна квартири. Повертаючись назад бачив, як ОСОБА_25 і ОСОБА_12 своїм ходом йшли наверх, останній був у нормальному стані ні на кого не скаржився. Вийшовши з під`їзду, вони розійшлися. Він разом з матір`ю, сестрою ОСОБА_18 і ОСОБА_19 поїхали додому, ОСОБА_21 та ОСОБА_20 пішли по своїх справах.

Стверджує, що ні він, ні ОСОБА_12 , якого він тоді побачив вперше, ні ОСОБА_14 під час конфлікту нікого не били. Під час всієї події знайомі ОСОБА_22 участі в конфлікті не приймали, в під`їзд не заходили, коли обвинувачений вийшов з під`їзду, їх вже не було. Дії ОСОБА_26 прокоментувати не може.

З приводу події, до міліції не звертався, вважав це побутовою сваркою. Наступного дня 8.6.2012 року його ножем підрізав ОСОБА_27 син ОСОБА_12 і, він потрапив до реанімації і, що ОСОБА_12 помер дізнався вже пізніше.

Потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що має спільну дитину з сестрою обвинуваченого. 7.6.2012 року зранку, разом з дитиною був на пляжі. Близько 17 годині разом з приятелем зустрілися з ОСОБА_28 матір`ю обвинуваченого, поспілкувалися. Потім, зустрівшись з колишньою дружиною ОСОБА_18 , сестрою обвинуваченого, повернув їй доньку. Після чого, йому на мобільний телефон почав дзвонити п`яний обвинувачений, намагаючись терміново зустрітися, не називаючи при цьому причини, він погодився, призначивши зустріч біля свого будинку по АДРЕСА_3 . Після чого, йому зателефонував ОСОБА_29 , з який він зустрівся того ж дня, біля під`їзду свого дома. Стоячи разом з ОСОБА_30 у будинку, побачив, як під`їхав автомобіль, з якого вискочив обвинувачений та ще троє й погналися за ним. Також до під`їзду прибули мати обвинуваченого, його колишня дружина сестра обвинуваченого, їх дитина. Тікаючи він них, потерпілий забіг в під`їзд, потім в квартиру і на балкон, щоб взяти щось не будь для захисту, коли батько потерпілого ОСОБА_24 , вийшов з квартир не бачив. Взявши молоток, вибіг в під`їзд й побачив, як обвинувачений наніс батькові, який стояв на ступенях два удари кулаком в область печінки, а коли той впав ще й один удар ногою в живіт в район печінки. Мати обвинуваченого кричала, щоб той не бив батька, тому що їй не потрібні проблеми з ОСОБА_31 його братом. Коли обвинувачений бив батька були присутні обвинувачений, його мати, ОСОБА_21 , сусідка ОСОБА_32 , й ще хтось. Відстань між обвинуваченим і батьком була близько 20 см., інші стояли за обвинуваченим. Після побиття обвинуваченим батька, потерпілий перегнувшись через перила, крикнув обвинуваченому, щоб той підійшов до нього, щоб відволікти того від побиття батька, але батько сказав, що обвинувачений уходив бо в нього діти. Батько був у свідомості. Не захистив батька тому, що не вистачило часу, подія відбулася швидко. Окрім того, його тримала мати ОСОБА_33 ОСОБА_34 . Наполягає на тому, що батька бив саме обвинувачений, більш ніхто батька не бив.

Потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що в день події був в м. Феодосія. З телефонного дзвінка сестри обвинуваченого йому стало відомо, що обвинувачений збирався на з`ясування стосунків з його братом ОСОБА_35 й що його батька ОСОБА_12 побито. Приїхавши ввечері того ж дня до м. Запоріжжя, дізнався, що батько в п`ятій міській лікарні. Приїхавши застав батька ще в свідомості і, зі слів батька йому стало відомо, що батька побив обвинувачений, але як побив, батько не сказав. Брата ОСОБА_15 в лікарні не було.

Пізніше йому стало відомо зі слів ОСОБА_36 , що й як трапилося, знає, що обвинуваченого відтягували від батька коли той вже побив його, мати обвинуваченого кричала, щоб той не бив батька, бо непотрібні проблеми з потерпілим. Призначив зустріч ОСОБА_26 який прийшов разом з обвинуваченим, де він й наніс обвинуваченому удар ножем.

Свідок ОСОБА_37 лікар судово-медичний експерт, який проводив судово-медичну експертизу трупу ОСОБА_12 , пояснив, що потерпілому ОСОБА_12 було нанесене не менш трьох ударів в передню черевину стінку, мало допустимо утворювання пошкоджень у потерпілого при падінні с висоти власного росту. Удари наносилися тупим предметом з обмеженою травмуючою поверхнею, не виключається кулак або нога. Небезпеку для життя становить розрив внутрішнього органу печінки з кровотечею. Причина смерті больовий шок, крововтрата, потерпілий ще дві доби жив, але вивезти його зі стану больового шоку не змогли. Сахарний діабет, яким страждав потерпілий та зловживання ним алкоголем, на причину смерті не вплинули.

Свідок ОСОБА_38 фельдшер швидкої допомоги, пояснила, що 7.6.2012 року приїздила на виклик до потерпілого ОСОБА_12 , який був сильно побитим, розповідав, що побити його родичі з боку сватів. При огляді у потерпілого були синці на праві руці і на груді справа. На момент приїзду швидкої потерпілий був в адекватному стані, контактним, тверезим. Навпаки син потерпілого був в стані сильного алкогольного сп`яніння, постійно заважав, вона та потерпілий його постійно заспокоювали. Як вона зрозуміла побили потерпілого на сходинах в під`їзді.

Свідок ОСОБА_39 пояснив, що ввечері 7.6.2012 року повертався з роботи, зустрів ОСОБА_21 , якому зателефонував обвинувачений й попросив допомогти з приводу конфлікту з родичами. Зустрілись с обвинуваченим, який був разом з матір`ю, сестрою, в автомашині незнайомого чоловіка. Всі були в збудженому стані, обвинувачений п`яним. По дорозі мати обвинуваченого розповіла, що у його сестри щось трапилося з колишнім чоловіком. Стоячи біля під`їзду де розвивалася подія чув крики, лайку, обернувшись, побачив мати обвинуваченого, яка закричавши побігла в під`їзд, він побіг слідом. На площадці другого поверху ОСОБА_21 , тримав за руку обвинуваченого, стоячи позаду нього, мати обвинуваченого кричала «в нього молоток» і, дивилася наверх. Підбігши до ОСОБА_21 він схопив того за руку, ОСОБА_21 обвинуваченого й витягнув з під`їзду, після чого розійшлися. Обвинуваченого знає близько 15 років, як нормальну людину, але коли той вип`є стає агресивним.

Свідок ОСОБА_40 пояснив, що 7.6.2012 року ввечері був разом з ОСОБА_30 , якому зателефонував ОСОБА_14 й попросив бути присутніми при розмові з родичами. Підійшовши до під`їзду, де проживав ОСОБА_14 , зустрілися з останнім. Стоячи у під`їзду, до них під`їхав автомобіль ВАЗ-21099, з якого вийшли чотири парня один з яких був обвинувачений і його мати. ОСОБА_14 побіг в під`їзд, за ним побіг обвинувачений за ним ОСОБА_21 . В під`їзді було чути крики та відбувалася бійки, тривало це близько п`яти хвилин. Вони телефонували братові ОСОБА_15 ОСОБА_41 й розмовляли з матір`ю обвинуваченого, яка запитала про їх знайомство з ОСОБА_35 .

Свідок ОСОБА_42 пояснив, що 7.6.2012 року випивав разом з ОСОБА_26 , зателефонував обвинувачений попросив про допомогу. Разом з ОСОБА_26 прийшли до будинку АДРЕСА_3 , де зустрілися з обвинуваченим, який був п`яним, його матір`ю і ОСОБА_43 . Стоячи спиною до під`їзду, почув як мати обвинуваченого закричала, повернувшись побачив, як обвинувачений побіг в під`їзд. Забігши в під`їзд побачив, що на площадці між другим і третім поверхом стоїть обвинувачений напроти нього ОСОБА_12 , поруч з ним ОСОБА_44 , вище на сходинах ОСОБА_14 , який щось кричав і розмахував молотком в руці. Обвинувачений намагався проникнути наверх до ОСОБА_15 , але ОСОБА_12 його не пускав, перекриваючи путь собою. Вибравши момент він схватив обвинуваченого за руку і відтягнув на площадку другого поверху, ОСОБА_14 продовжував щось кричати. Обвинувачений почав рватися наверх, він хотів позвати матір обвинуваченого, щоб вона того заспокоїла, перехилився через перила до дверей під`їзду, а коли випрямився, то побачив, що на площадці лежать ОСОБА_12 , поруч з ним обвинувачений. Він відтягнув обвинуваченого, в цей час до них по сходинах на площадку піднялися мати обвинуваченого та ОСОБА_20 . ОСОБА_20 схватив його, він обвинуваченого і всі разом з матір`ю обвинуваченого, спустившись вниз по сходинах, вийшли з під`їзду. Щоб хтось бив ОСОБА_12 , в тому числі й обвинувачений не бачив.

Свідок ОСОБА_12 дружина потерпілого ОСОБА_6 , пояснила, що ввечері 7.6.2012 року чоловікові зателефонувала сестра обвинуваченого сказавши, що той збирається з`ясовувати стосунки з братом чоловіка ОСОБА_35 . Через деякий час зателефонував приятель чоловіка, сказавши, що батька чоловіка побили і його забрали до лікарні. Близько 24 години вони приїхали до п`ятої міської лікарні, зустрілися з батьком чоловіка ОСОБА_12 , який був в поганому стані, побитий, сказав, що не розуміє за що його побив ОСОБА_45 , спілкувалися близько 10-15 хвилин, потім батька увезли на операцію.

Свідок ОСОБА_46 пояснив, що увечері 7.6.2012 року на своїй автомашині привіз обвинуваченого, його матір, сестру та ОСОБА_21 і ОСОБА_47 до будинку де проживав потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_14 . По приїзду побачив, як з вікна під`їзду ОСОБА_14 погрожував вирізати всю сім`ю обвинуваченого. Хтось з мешканців під`їзду відкрив двері і в під`їзд зайшли: обвинувачений, ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , мати обвинуваченого та він. В такому ж порядку вони розташувалися в під`їзді, за виключенням того, що мати обвинуваченого опинилася останньою, а вище них були ОСОБА_12 та ОСОБА_14 . Бачив, як ОСОБА_14 штовхнув спину ОСОБА_12 на обвинуваченого і, вони обидва впали. Першим підвівся обвинувачений. Щоб обвинувачений бив ОСОБА_12 він не бачив, бачив, як ОСОБА_12 , коли той впав, один раз ногою вдарив ОСОБА_48 , про що потім останній сказав, що переплутав. Бачив як ОСОБА_12 , який впав, піднімала якась дівчина, яка вийшла з квартири і, завела діда до квартири.

Свідок ОСОБА_49 донька потерпілого ОСОБА_7 , пояснила, що ввечері 7.6.2012 року від батька дізналася, що дідуся побили і він знаходиться в лікарні. Приїхавши до п`ятої міської лікарні побачила ОСОБА_12 , який був в повній свідомості і, розповів, що побили його з-за батька ОСОБА_15 люди серед яких був обвинувачений, всі вони були п`яні. Дід сказав, що його вдарив обвинувачений, а коли він впав його вже били ногами. Дід тримався за бік, з чого вона зрозуміла, що побили його в бік тулубу.

Свідок ОСОБА_50 пояснила, що ввечері 7.6.2012 року почула крики у дворі. Вийшовши на балкон, побачила як обвинувачений, якась жінка та два парня щось кричать в напрямок під`їзду, де проживає ОСОБА_14 , зрозумівши що скандал трапився з-за останнього. Бачила, як обвинувачений, жінка і парень увійшли в під`їзд де проживали ОСОБА_14 та ОСОБА_12 . Через близько 10 хвилин вони з під`їзду вийшли, за ними бігла молода дівчина і кричала, як вона зрозуміла на адресу обвинуваченого: «Що ти зробив, він же ж війну пройшов, а ти його зі сходин скинув і, залишив помирати…». Як вона зрозуміла, скандал трапився з-за ОСОБА_15 , з приводу яких-то ключів. Чула як ОСОБА_12 , на вимоги до ОСОБА_15 вийти, кричав, що він ОСОБА_14 , нікуди не вийде, він його не пустить.

Свідок ОСОБА_51 пояснив, що ввечері 7.6.2012 року йому зателефонував ОСОБА_14 , попросив приїхати так як в нього сімейні проблеми. Приїхавши до дому де проживає ОСОБА_14 , побачив обвинуваченого, його матір, ОСОБА_21 і ОСОБА_52 . Обвинувачений та його мати сказала, що ОСОБА_14 щось чудить. Він залишився у під`їзду, а обвинувачений, його мати, ОСОБА_48 та ОСОБА_21 увійшли в під`їзд. Чув як в під`їзді відбувалася сварка, крики, йому здалося, що кричав ОСОБА_12 , який став на захист ОСОБА_15 . Коли, приблизно хвилин через 10 всі вийшли з під`їзду, він був вже далеко від під`їзду. Бачив, як до під`їзду приїхала швидка. В-подальшому зі слів ОСОБА_15 йому відомо, що в під`їзді між обвинуваченим і ОСОБА_12 відбулася бійка, обвинувачений побив останнього, з-за того, що той заступався за ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_53 медсестра прийомного відділення п`ятої міської лікарні, пояснила, що на її чергування 7.6.2012 року близько 24 години привезли ОСОБА_12 . Очевидних ушкоджені у того не було. Коли приїхали родичі молода дівчина, ОСОБА_12 розповів, що його побили, був в свідомості, адекватним, шуткував, сміявся.

Свідок ОСОБА_54 медичний реєстратор п`ятої міської лікарні, дала покази, аналогічні показам свідка ОСОБА_55 .

Свідок ОСОБА_17 мати обвинуваченого пояснила, що її донька сестра обвинуваченого і ОСОБА_14 проживали разом і мають спільну дитину. Весь час сумісного проживання у них виникали скандали і сварки з-за дитини. Ввечері 7.6.2012 року вона разом з донькою та обвинуваченим поїхали на зустріч до ОСОБА_15 за його запрошенням також з-за дитини. Приїхавши, близько 19 години, до будинку ОСОБА_15 , донька залишилася на вулиці, а вона, обвинувачений, ОСОБА_21 та ОСОБА_20 намагалися потрапити до під`їзду. ОСОБА_12 їх не пускав, а ОСОБА_14 з вікна кричав образи, погрози, розмахував молотком. Вона відійшла до машини, а син разом з ОСОБА_21 увійшли до під`їзду. Стоячи біля під`їзду почула грохот, увійшовши разом з ОСОБА_26 до під`їзду від ОСОБА_21 почула, що ОСОБА_14 штовхнув батька ОСОБА_12 зі сходин на обвинуваченого і вони обидва впали, тому що обвинувачений схопив ОСОБА_15 за руку в якій той тримав молоток. ОСОБА_14 прятався за спину ОСОБА_12 під час свари. В цей час вона почула удар, схожий на хлопок і побачила, як ОСОБА_20 наносить удар ногою ОСОБА_12 , лежачому обличчям до низу на площадці, в праву сторону тулуба. Вона і ОСОБА_44 почали кричати, що це дід. Афоніна ОСОБА_56 поруч не було, було чути лише його крики. На крики її та ОСОБА_57 зупинився й вони пішли з під`їзду. Коли вона з обвинуваченим уходили, ОСОБА_12 лежав обличчям вниз на площадці другого поверху. Обвинувачений ОСОБА_12 не бив.

Свідок ОСОБА_58 , пояснила, що в квартирі АДРЕСА_4 проживає її мати. Ввечері 7.6.2012 року була у матері почула крики з сходової площадки. Вийшовши з квартири побачила ОСОБА_15 , який був на площадці третього поверху та щось кричав на низ, нижче побачила ОСОБА_12 , який лежав на площадці другого поверху, а обвинувачений наніс тому удар ногою в живіт. Стала рознімати бійку, відтягуючи ОСОБА_12 , ОСОБА_21 в цей час відтягував обвинуваченого, який був п`яним. Нижче на сходинах бачила мати обвинуваченого, ОСОБА_52 і ще одного парня, які піднялись, коли вже закінчилася бійка.

Свідок ОСОБА_59 слідчий в провадженні якого перебувала кримінальна справа, пояснив, що допитував по справі обвинуваченого, свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_60 , які покази давали добровільно, з текстами протоколів знайомилися перед підписанням. Згідно висновку експерта з судово-медичної експертизи № 1548 від 11.7.2012 року смерть ОСОБА_12 наступила від тупої травми тулуба з множеними правосторонніми переломами ребер, розривом тканини печінки, що призвело до кровотечі в черевну порожнину і розвитку шоку. Дані пошкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя. Синець і крововилив в м`яких тканинах передньої черевної стінки; крововилив в м`яких тканинах правої переднє-бокової поверхні грудної клітини; переломи 5-10 ребер зправа по передній підпахвовій лінії і 5-10 ребер зправа по задній підпахвовій лінії; розрив печінки; утворились в результаті ударних травматичних впливів тупого (тупих) предметів з обмеженої травмуючою поверхнею, в області верхньої третини черевної стінки і правої передньої і задньої бокової поверхні грудної клітини, особистість яких не відобразилася в характері ушкоджень. Встановити послідовність пошкоджень не здається можливим. Малодопустимо утворення тупої травми тулуба в результаті падіння зі сходин з висоти свого росту. Після отримання травми ОСОБА_12 міг вчиняти активні цілеспрямовані дії, самостійно пересуватися протягом декількох часів. Смерті ОСОБА_12 настала 9.6.2012 року об 11.05 год.

Згідно висновку експерта з судово-медичної експертизи № 2763 від 16.11.2012 року, експерт не заперечив, що травма тулубу ОСОБА_12 могла утворитися в результаті даних, викладених в результаті відтворення обстановки і обставин події з ОСОБА_58 та ОСОБА_7 .

Згідно висновку експерта з судово-медичної експертизи № 1201-Д від 28.3.2014 року, малодопустимо утворення пошкоджень у ОСОБА_12 в результаті падіння з висоти свого росту. Малодопустимо утворення пошкоджень на тілі ОСОБА_12 в результаті дій, указаних ОСОБА_11 під час проведення відтворення обстановки і обставин на місці події.

Згідно протоколу відтворення обстановки і обставин події від 12.10.2012 року за участю потерпілого ОСОБА_7 в ході якого потерпілий підтвердив свої покази в часті обставин події ввечері 7.6.2012 року в першому під`їзді будинку АДРЕСА_3 , зокрема, що саме обвинувачений ОСОБА_61 на сходинах між другим та третім поверхами наніс потерпілому ОСОБА_12 , який не пускав його до ОСОБА_7 , два удари кулаком в верхню третину передньою черевної стінки зправа, а потім, схвативши ОСОБА_12 за праву руку, якою він тримався за перила, повалив на підлогу площадки другого поверху на правий бік, наніс один удар ногою в задню праву бокову поверхню грудної клітини в області середньої третини.

Згідно протоколу відтворення обстановки і обставин події від 3.8.2012 року за участю свідка ОСОБА_58 в ході якого свідок підтвердила свої покази в часті обставин події ввечері 7.6.2012 року в першому під`їзді будинку АДРЕСА_3 , зокрема, що саме обвинувачений ОСОБА_61 на сходинах між другим та третім поверхами коли вона піднімалася з ОСОБА_12 догнав їх, ОСОБА_12 став перешкоджати ОСОБА_11 путь наверх, де знаходився ОСОБА_7 , ОСОБА_11 відірвав руку ОСОБА_12 , якою він тримався за перила, з-за чого той впав на правий бік. В цей час ОСОБА_21 тримав ОСОБА_11 ззаду за плечі і, вона побачила, як лежачому ОСОБА_12 наносяться удари ногою в область ребер. Коли вона допомагала піднятися ОСОБА_12 , той сказав, що йому відбили печінку. З чого вона зрозуміла, що удари прийшлися вправу сторону тулуба. Вона бачила, що ОСОБА_21 продовжував утримувати ОСОБА_11 , а той «рвався» вперед. Слонова в свою чергу утримував ОСОБА_20 . Піднявши ОСОБА_12 на ноги, залишила його й стала заштовхувати ОСОБА_7 до квартири. Стверджує, що ОСОБА_21 не міг бити ОСОБА_12 , оскільки тримав ззаду ОСОБА_11 , а ОСОБА_20 не міг наносити удари, оскільки з`явився вже після бійки.

Згідно протоколу пред`явлення фотознімків для впізнання від 9.11.2012 року свідок ОСОБА_58 впізнала по фотознімку ОСОБА_11 , як того, що ввечері 7.6.2012 року при побитті ОСОБА_12 знаходився ближче всіх до потерпілого.

Згідно протоколу пред`явлення фотознімків для впізнання від 9.11.2012 року свідок ОСОБА_62 впізнала по фотознімку ОСОБА_11 , як того, до кого ввечері 7.6.2012 року з першого під`їзду підбігала світловолоса дівчина і кричала на нього з приводу подій, зазначених нею під час допиту в якості свідка.

Згідно протоколу слідчого експерименту від 5.3.2014 року за участю обвинуваченого ОСОБА_11 , той на місці прояснив обставини події, які відбулися біля будинку та в першому під`їзді будинку АДРЕСА_3 .

Згідно висновку експертів комісійної судово-медичної експертизи № 270-КЕ/2015р./пп. від 20.10.2015 року у зв`язку з подіями 7.6.2012 року у ОСОБА_12 мали місце: сукупна закрита тупа травма грудної клітини з множинними переломами правих 5-10 ребер по передній пахвовій задній пахвовій лініям з наявністю синця та крововиливу в м`які тканини грудної клітини, і живота з розривами печінки та крововиливом в черевну порожнину 500 мл крові зі згортками, встановлена сукупна травма має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя і знаходяться у причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого. Встановлені тілесні ушкодження утворилися від неодноразової ударної дії тупих твердих предметів (предмету) з достатньою силою, індивідуальні властивості котрих не відобразилися в ушкодженнях з місцями прикладання сили що травмувала до правих передньої і бічної поверхонь грудної клітини і живота. Поряд з вищевказаними тілесними ушкодженнями у ОСОБА_12 мали місце хронічні захворювання: серцево-судина патологія у вигляді ішемічної хвороби серця, стенокардії напруги, артеріальної гіпертензії; хронічний бронхіт, цукровий діабет. Причиною смерті ОСОБА_12 явилася сполучена закрита тупа травма грудної клітини і живота, що в своєму перебігу ускладнилася травматичним шоком та легенево-серцевою недостатністю. Між отриманою травмою та настанням смерті ОСОБА_12 є причинний зв`язок. За даними медичної карти стаціонарного хворого № 9072 біологічна смерть ОСОБА_12 констатовано 9.6.2012 року об 11.05. Після отримання тілесних ушкоджень потерпілий міг виконувати активні дії, котрі мали обмежений характер за рахунок вираженого больового синдрому. За наявними клінічними даними ознак шоку тяжкого ступеня у ОСОБА_12 не встановлено, але слід звернути увагу на те, що у даному випадку мав місце субкомпенсований шок та легенево-серцева недостатність, що ускладнили перебіг сукупної травми грудної клітини і живота і призвели до настання смерті хворого. В даному випадку настання смерті ОСОБА_12 , було викликано отриманою травмою та її ускладненнями. Наявні хронічні захворювання являлися несприятливими умовами, котрі обтяжували стан хворого та негативно впливали на перебіг травми.

Інших доказів сторонами обвинувачення та захисту не надано.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження оцінивши всі надані сторонами обвинувачення та захисту докази з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до наступних висновків.

Суд сприймає як належні докази: покази самого обвинуваченої щодо обставин події, яка трапилася ввечері 7.6.2012 року в під`їзді будинку АДРЕСА_3 , а саме конфлікт між ним та ОСОБА_35 за сімейних обставин, при якому саме дії ОСОБА_15 спровокували конфлікт, його поведінка під час конфлікту провокаційна поведінка та погрози на адресу обвинуваченого, як перед під`їздом з-за відкритих дверей та з вікна, так й в самому приміщенні під`їзду на сходинах. Факт конфлікту підтверджується показами самого потерпілого ОСОБА_15 , свідків: ОСОБА_38 , ОСОБА_12 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_50 , ОСОБА_67 , ОСОБА_17 , ОСОБА_58 , які підтвердили, що активніша роль й провокування конфлікту належали саме потерпілому ОСОБА_16 .
Щодо факту і обставин нанесення ударів потерпілому ОСОБА_12 саме обвинуваченим, покази потерпілого ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_58 , які були прямими, безпосередніми очевидцями й прямо зазначили, що потерпілому наносив удари саме обвинувачений, покази потерпілого ОСОБА_6 та свідківОСОБА_12 та ОСОБА_68 , які від самого ОСОБА_12 , який був в здоровому розсуді, в лікарні почули, що його побив саме обвинувачений, свідків: ОСОБА_69 та ОСОБА_70 працівників п`ятої міської лікарні, куди після побиття доставили ОСОБА_12 які підтвердили здоровий розсуд та адекватність ОСОБА_12 по прибутті в лікарню.

Адекватність й перебування в розсудку ОСОБА_12 підтверджується висновками судово-медичної експертиз № 1548 від 11.7.2012 року, що після отримання травми ОСОБА_12 міг вчиняти активні цілеспрямовані дії, самостійно пересуватися протягом декількох часів; та комплексної судово-медичної експертиз № 270-КЕ/2015р./пп. від 20.10.2015 року, що після отримання тілесних ушкоджень потерпілий міг виконувати активні дії котрі мали обмежений характер за рахунок вираженого больового синдрому.

Окрім того, суд приймає як визнання факту завдання ударів ОСОБА_12 саме обвинуваченим; покази й самого обвинуваченого, який даючи покази наполягав на тому, що він не бив потерпілого ОСОБА_12 , але на запитання потерпілого ОСОБА_6 : «Тоді скажи, хто це зробив ?», промовчав, хоча в судовому засіданні завдавшим удари ОСОБА_12 називалася прямо і інша особа; покази свідка ОСОБА_66 в частині того, що обвинувачений і потерпілий ОСОБА_12 контактували між собою, коли останнього штовхнув потерпілий ОСОБА_14 й той впав на обвинуваченого; ОСОБА_65 щодо контакту потерпілого ОСОБА_12 та обвинуваченого, коли потерпілий впав на останнього; свідка ОСОБА_50 , яка чула як ОСОБА_58 пред`являючи претензії, зверталась саме до обвинуваченого: «Що ти зробив, він же ж війну пройшов, а ти його зі сходин скинув і, залишив помирати…»; покази свідка ОСОБА_71 лікаря судово-медичного експерта, який проводив судово-медичну експертизу трупу ОСОБА_12 , що потерпілому було нанесене не менш трьох ударів в передню черевину стінку, мало допустимо утворювання пошкоджень у потерпілого при падінні. Удари наносилися тупим предметом з обмеженою травмуючою поверхнею, не виключається кулак або нога, ще не суперечить обставинам події.

Згідно висновку експерта з судово-медичної експертизи № 1201-Д від 28.3.2014 року, малодопустимо утворення пошкоджень у ОСОБА_12 в результаті падіння з висоти свого росту. Малодопустимо утворення пошкоджень на тілі ОСОБА_12 в результаті дій, указаних ОСОБА_11 під час проведення відтворення обстановки і обставин на місці події.

Суд приймає як належні докази протоколи відтворення обстановки і обставин події від 12.10.2012 року за участю потерпілого ОСОБА_7 та від 3.8.2012 року за участю свідка ОСОБА_58 в ході якого вони підтвердили дані ними покази щодо обставин події, яка мала місце ввечері 7.6.2012 року в результаті чого ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта з судово-медичної експертизи № 2763 від 16.11.2012 року, експерт не заперечив, що травма тулубу ОСОБА_12 могла утворитися в результаті даних, викладених в результаті відтворення обстановки і обставин події з ОСОБА_58 та ОСОБА_7 .

Суд критично ставиться до показів: самого обвинуваченого в частині невизнання факту нанесення ударів потерпілому ОСОБА_12 вважаючи це одним зі способів реалізації свого права на захист; свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_66 , що удари потерпілому ОСОБА_12 наносив не обвинувачений а ОСОБА_48 ( ОСОБА_20 ), оскільки ці покази повність спростовуються іншими показами потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_58 , які були безпосередньо очевидцями події, а також пояснення самого ОСОБА_12 , адекватність якого підтверджена вищезазначеними висновками експертів з судово-медичних експертиз.

Вищенаведене виключає у суду сумніви, що удари потерпілому ОСОБА_12 наносилися саме обвинуваченим, а не іншою особою.

Аналізуючи покази учасників, суд приходить до висновку, що розбіжності в їх показах виникли у зв`язку з тим, що з моменту події пройшло більш двох років, з чого деякі деталі події або випали з пам`яті учасників або змінилася їх хронологія. Разом з тим, суд враховуючи, що різниця в більшості показах не суттєва, стосується деяких моментів, які не впливають на загальну картину події.

Суд приймає як належні докази причин смерті потерпілого ОСОБА_12 висновок експерта з судово-медичної експертизи № 1548 від 11.7.2012 року, згідно якого смерть наступила від тупої травми тулуба з множеними правосторонніми переломами ребер, розривом тканини печінки, що призвело до кровотечі в черевну порожнину і розвитку шоку. Дані пошкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя, які утворилися в результаті ударних травматичних впливів тупого (тупих) предметів з обмеженої травмуючою поверхнею, в області верхньої третини черевної стінки і правої передньої і задньої бокової поверхні грудної клітини, особистість яких не відобразилася в характері ушкоджень, та висновок експертів комісійної судово-медичної експертизи № 270-КЕ/2015р./пп. від 20.10.2015 року, за яким, причиною смерті ОСОБА_12 явилася сполучена закрита тупа травма грудної клітини і живота, що в своєму перебігу ускладнилася травматичним шоком та легенево-серцевою недостатністю. Між отриманою травмою та настанням смерті ОСОБА_12 є причинний зв`язок. Встановлені тілесні ушкодження утворилися від неодноразової ударної дії тупих твердих предметів (предмету) з достатньою силою, індивідуальні властивості котрих не відобразилися в ушкодженнях з місцями прикладання сили що травмувала до правих передньої і бічної поверхонь грудної клітини і живота. За даними медичної карти стаціонарного хворого № 9072 біологічна смерть ОСОБА_12 констатовано ІНФОРМАЦІЯ_3 об 11.05.

Згідно висновків експертів причиною смерті ОСОБА_12 є сукупна травма яка має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя і знаходяться у причиинному зв`язку з настанням смерті, що судом не ставиться під сумнів.

Дії обвинуваченого під час досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що є небезпечним для життя потерпілого в момент заподіяння та яке спричинило смерть останнього.

Згідно диспозиції ч.2 ст.121 КК України, відповідальність настає за навмисне відношення винної особи до спричинення тяжкого тілесного ушкодження і необережне до настання смерті.

Як встановлено в судовому засіданні конфлікт виник між обвинуваченим і потерпілим ОСОБА_7 , який своїми діями спровокував ситуацію й провокував обвинуваченого, і, всі наміри обвинуваченого щодо з`ясування стосунків були направлені саме проти ОСОБА_7 , а не потерпілого ОСОБА_12 . ОСОБА_12 своїми діями лише намагався перешкодити обвинуваченому потрапити безпосередньо до потерпілого ОСОБА_7 , активного опору обвинуваченому і будь-яких дій щодо нього не чинив, лише стояв між ним і потерпілим ОСОБА_7 .

Судом встановлено, що стоячи на сходинах, обвинувачений наніс потерпілому ОСОБА_12 не менш двох ударів кулаком в область черева зправа і, схвативши за руку повалив того на підлогу і наніс один удар ногою в область грудної клітини.

Згідно висновку експерта № 270-КЕ/2015р./пп. від 20.10.2015 року встановлені тілесні ушкодження утворилися від неодноразової ударної дії тупих твердих предметів (предмету) з достатньою силою.

З чого суд робить висновок, що обвинувачений при нанесенні ударів потерпілому ОСОБА_12 не мав умислу на заподіяння саме тяжких тілесних ушкоджень. На відсутність умислу заподіяння саме тяжких тілесних ушкоджень вказує нанесення ударів не спочатку конфлікту, коли ОСОБА_12 в дверях під`їзду заважав обвинуваченому приблизитися до ОСОБА_7 й нічого не заважало обвинуваченому нанести удари саме там, а вже в самому розпалі конфлікту, на сходинах другого поверху під`їзду, коли до ОСОБА_7 проти якого саме й була направлена агресія обвинуваченого ОСОБА_12 був єдиною перешкодою для її викиду. Незначна кількість ударів саме кулаками, й удар ногою, коли потерпілий ОСОБА_12 лежав на підлозі, а обвинуваченого, обхвативши за тулуб тримав і, відтягував від потерпілого ОСОБА_42 (за показами свідка ОСОБА_58 в ході відтворення обстановки і обставин події 3.8.2012 року ), що суд сприймає як продовження обвинуваченим реалізації наміру саме на зближення з потерпілим ОСОБА_7 , до якого весь час конфлікту він намагався потрапити, а не на продовження завдання ушкоджень ОСОБА_12 , оскільки той вже лежав на підлозі і, не заважав обвинуваченому піднятися верх по сходинам, тобто удар ногою потерпілому був нанесений не навмисно.

Зазначення у висновку експерта нанесення ударів з достатньою, але не з великою силою суд, з урахуванням обставин справи, хоча й завдання ударів в життєво важливий орган черевну порожнину, але з урахуванням кількості ударів і їх силу, пристарілий вік потерпілого ОСОБА_12 , наявність хронічних захворювань, що за медичним висновками суттєво вплинули на настання тяжких наслідків, приходить до висновку про відсутність у обвинуваченого наміру на завдання саме тяжких тілесних ушкоджень, хоча й безпосередню можливість передбачення настання тяжких наслідків смерті потерпілого, що обвинувачений міг і повинен був передбачити, тобто при нанесенні ударів потерпілому ОСОБА_12 в діях обвинуваченого суд встановлює не умисел, а злочинну недбалість.

До такого висновку суд приходить і на підставі висновку експерту № 270-КЕ/2015р./пп. від 20.10.2015 року, згідно якого у ОСОБА_12 мали місце хронічні захворювання: серцево-судина патологія у вигляді ішемічної хвороби серця, стенокардії напруги, артеріальної гіпертензії; хронічний бронхіт, цукровий діабет. За наявними клінічними даними ознак шоку тяжкого ступеня у ОСОБА_12 не встановлено, але слід звернути увагу на те, що у даному випадку мав місце субкомпенсований шок та легенево-серцева недостатність, що ускладнили перебіг сукупної травми грудної клітини і живота і призвели до настання смерті хворого. В даному випадку настання смерті ОСОБА_12 , було викликано отриманою травмою та її ускладненнями. Наявні хронічні захворювання являлися несприятливими умовами, котрі обтяжували стан хворого та негативно впливали на перебіг травми.

Відповідно до п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7.2.2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесною ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст.119 чи ст.128 КК України.

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_11 підлягають кваліфікації за ч.1 ст.119 КК України - вбивство, вчинене через необережність.
Щодо заявленого до обвинуваченого потерпілим ОСОБА_6 цивільного позову витрат, пов`язаних з похованням та спорудження надгробного пам`ятнику в розмірі 51281 грн.
та моральної шкоди в розмірі 500000 грн.
Згідно ч.1 ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.
Згідно наданих документів, витрати понесені ОСОБА_6 на поховання ОСОБА_12 та спорудження надгробного пам`ятнику, становлять 51281 грн., що й підлягає відшкодуванню.
Згідно ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Потерпілий ОСОБА_6 є сином загиблого ОСОБА_12 , розмір, заявлений ним моральної шкоди становить 500000 грн. Враховуючи обставини справи смерть батька близької людини, за обставин коли він намагався захистити свого сина, який був причиною конфлікту, суд приходить до висновку, що потерпілим позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково, в розмірі 100000 грн.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання і дані, характеризуючи особу обвинуваченого.

Враховуючи характер і ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості, вчинення злочину, щодо особи похилого віку й в стані алкогольного сп`яніння, що визнається судом, обставинами, які обтяжують покарання, фактичне часткове визнання вини, відсутність судимостей, наявність у обвинуваченого на утриманні двох неповнолітніх дітей, що суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання, враховуючи думку обох потерпілих, які не наполягають на суворому покаранні, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, що надає судові право, застосувавши ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

В строк призначеного покарання зарахувати перебування під вартою з 14 серпня 2013 року по 7 квітня 2014 року.

Запобіжний захід до набуття вироком законної сили не обирати.

Керуючись ст.ст.349,369,373,374,376 КПК України,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України призначивши покарання П`ЯТЬ років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на ТРИ роки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати обвинуваченого: не виїжджати за межи України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживати; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Зарахувати в строк відбуття покарання перебування під вартою з 14 серпня 2013 року по 7 квітня 2014 року.

Запобіжний захід засудженому до набуття вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_6 в якості відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятнику 51281 грн., та 100000 грн. моральної шкоди, що становить разом 151281 грн.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суду міста Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1