АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/8017/13-кГоловуючий у 1-й інстанції Берегуляк Федір Григорович
Провадження № 11-кп/789/52/13 Доповідач - Комендат Р.Т.
Категорія - ч.2 ст.185КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2013 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Комендата Р.Т.

суддів Лекан І.Є., Подковського О.А.,

при секретарі Беська С.В.,

за участі прокурора Хрипливого Є.В.,

потерпілої ОСОБА_1

за допомогою технічного засобу «Оберіг»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі матеріали кримінального провадження №0001012 від 13.03.2013 року по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч.2 ст.185 КК України за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Ющук О.М. на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 червня 2013 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Органом досудового слідства ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 червня 2013 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001012 по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч.2 ст.185 КК України повернуто прокурору з підготовчого судового засідання з підстав невідповідності його вимогам ст.291 КПК України.

Своє рішення суд мотивував тим, що місце проживання обвинуваченого ОСОБА_2 в АДРЕСА_1, не відповідає його паспортним даним.

В обвинувальному акті виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які вважаються встановленими, не відповідає правовій кваліфікації кримінального правопорушення відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, зокрема, із формулювання обвинувачення та викладу фактичних обставин справи не зрозуміло чи має місце продовжуваний злочин, чи дані дії вчинено обвинуваченим повторно.

До обвинувального акту долучено цивільний позов, який не відповідає вимогам ст.128 КПК України, оскільки у мотивувальній його частині зазначено, що потерпілій ОСОБА_1 спричинено матеріальну шкоду на суму 8 500 грн., однак у резолютивній частині позову вказано, що стягненню підлягає сума заявленого позову в розмірі 11 800 грн.

Крім цього, у вступній частині цивільного позову, зазначено про відшкодування майнової та моральної шкоди, в той час як будь-яке обґрунтування щодо розміру завданої моральної шкоди у позові відсутнє.

Також у своїй ухвалі, суд першої інстанції вказав, що в обвинувальному акті всупереч вимогам п.8 ч.2 ст.291 КПК України не вказано розмір витрат на залучення експерта за проведення 7 (семи) судово - товарознавчих експертиз.

Відповідно до ч.3 ст.291 КПК України - обвинувальний акт не підписаний прокурором, а лише затверджений ним.

В порушення вимог п.4 ч.4 ст.291 КПК України до обвинувального акту не долучено розписку обвинуваченого ОСОБА_2 про отримання копії цивільного позову.

Крім цього, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до ч.ч. 2,3 ст.214 КПК України - досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Водночас, у даному реєстрі матеріалів досудового розслідування, долученому до обвинувального акту, відсутні дані щодо внесення відомостей до ЄРДР.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні Ющук О.М. просить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 червня 2013 року про повернення обвинувального акта стосовно ОСОБА_2 прокурору скасувати, у зв'язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінально - процесуального закону і призначити новий розгляд в суді першої інстанції, а викладені в ухвалі зауваження суду до обвинувального акта стосовно ОСОБА_2 не є суттєвими та не перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду.

На обґрунтування своїх доводів прокурор вказує, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просить її задовольнити, потерпілу ОСОБА_1, яка вважає, що апеляцію прокурора слід задовольнити, дослідивши матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, з таких підстав.

У відповідності до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього закону.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтовано висновку про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Так, відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції вірно зазначив, що в порушення вищезазначеної норми закону із формулювання та викладу фактичних обставин не зрозуміло чи має місце продовжуваний злочин, чи дані дії вчинено обвинуваченим повторно.

Так, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_2 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна - крадіжка, вчинена повторно. При цьому, перераховано дати епізодів вчинення крадіжок обвинуваченим майна з одного джерела, одним способом, однак не вказано чи дані дії охоплювалися єдиним умислом, чи епізоди злочинних діянь носять повторний характер.

Крім цього, останній епізод, згідно обвинувального акту, не містить дати вчинення крадіжки.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суд першої інстанції про те, що із формулювання обвинувачення та викладу фактичних обставин не зрозуміло чи має місце продовжуваний злочин, чи дані дії вчинено обвинуваченим повторно.

Разом з тим, відповідно до вимог п.7 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті зазначено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в сумі 9 700 грн. Водночас до обвинувального акту долучено цивільний позов, який не відповідає вимогам ст.128 КПК України, оскільки в мотивувальній його частині вказано, що обвинувачений завдав шкоди потерпілій на суму 8 500 грн., а в резолютивній частині ставиться питання про стягнення 11 800 грн.

Крім цього, у позові ставиться питання про відшкодування спричиненої потерпілій ОСОБА_1 шкоди майнового та морального характеру, в той час, як будь-яке обґрунтування щодо розміру завданої моральної шкоди у позові відсутнє.

Враховуючи наведене, колегія суддів не може погодитись з позицією апелянта про те, що вказані обставини не є суттєвими і не порушують вимог законодавства щодо розгляду цивільного позову судом.

Також, у своїй апеляції прокурор вказує, що під час підготовчого засідання потерпілою заявлено клопотання про зміну позовних вимог.

Однак апелянт не уточнив яких саме позовних вимог. Крім цього, в матеріалах кримінального провадження відсутнє вказане клопотання.

Відповідно до п.8 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті мають міститися відомості про розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування).

Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, слідчим зазначено, що в ході досудового розслідування 19.03.2013 року проведено 7 (сім) судово-товарознавчих експертиз, однак дані про розмір витрат на їх проведення в обвинувальному акті відсутні, а тому постанови слідчого були повернуті без виконання.

Таке твердження прокурора, колегія суддів вважає недоречним, оскільки у реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про те, що постанови слідчого повернуто без виконання і навпаки у даному реєстрі міститься графа «дата проведення», з якої вбачається, що експертизи проведені 19.03.2013 року, інша інформація з цього приводу відсутня.

Як правильно встановив суд першої інстанції, в обвинувальному акті відсутній підпис прокурора на ряду із підписом слідчого, як цього вимагає ч.3 ст.291 КПК України, а твердження апелянта про те, що в даному випадку підпис прокурора не є потрібним, не ґрунтується на вимогах закону, оскільки закон однозначно регламентує, що обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно. В даному випадку, обвинувальний акт складено слідчим, а тому підпис прокурора, який його затвердив є обов'язковим.

Також, не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що відсутність даних щодо внесення відомостей в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань, не є підставою для повернення прокурору обвинувального акта, оскільки лише відсутність передбаченого законом додатку, зокрема реєстру матеріалів досудового розслідування, є одним із критеріїв невідповідності обвинувального акта ст.291 КПК України.

Така трактовка закону апелянтом суперечить вимогам ч.ч.2, 3 ст.214 КПК України, згідно яких: «досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань», крім цього здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом, оскільки без внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань унеможливлює проведення досудового розслідування.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції навів ґрунтовні мотиви повернення обвинувального акта прокурору і тільки два пункти ухвали суду першої інстанції не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору і підлягають виключенню з неї, а саме:

-анкетні відомості обвинуваченого - неспівпадання фактичного місця проживання та його реєстрації згідно паспорта, оскільки обвинувачений з'явився на виклик суду першої інстанції;

-відсутність розписки у обвинувальному акті про отримання обвинуваченим ОСОБА_2 копії цивільного позову, оскільки у підготовчому засіданні обвинувачений повідомив, що фактично отримав копію цивільного позову та ознайомився з його змістом, а тому його право на захист порушено не було.

Тому, зазначені вказівки підлягають виключенню з мотивувальної частини ухвали суду першої інстанції, а судове рішення - зміні в порядку, визначеному ст.404 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Ющук О.М. залишити без задоволення.

В порядку, визначеному ст.404 КПК України, ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 червня 2013 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001012 щодо ОСОБА_2, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України повернуто прокурору, змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали вказівки про невідповідність місця проживання обвинуваченого, що не відповідає його паспортним даним та про відсутність в обвинувальному акті розписки обвинуваченого ОСОБА_2 про отримання копії цивільного позову.

У решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

підпис підпис підпис

Судді: Р.Т.Комендат І.Є.Лекан О.А.Подковський

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Р.Т. Комендат