АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11/1690/983/2012 Номер провадження 11/1690/983/2012Головуючий у 1-й інстанції Савченко Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 206 ч. 3 КК т.з
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2012 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Бурди К.І.,

суддів: Кисіля А.М., Тараненко Ю.П.

з участю прокурора Гринь Н.Г.

захисників адвоката ОСОБА_2

захисника - ОСОБА_3

потерпілих - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

підсудних - ОСОБА_9, ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтава справу за апеляцією прокурора прокуратури Октябрського району м. Полтава, потерпілих ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_11 на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 23.08.2012 року та апеляцію прокурора прокуратури Октябрського району м.Полтава на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 17 серпня 2012 року.

Постановою від 23 серпня 2012 року кримінальна справа по обвинуваченню:

ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, єврея, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлученого, має на утриманні неповнолітнього сина, директора ТОВ «УЕФ», в силу статті 89 КК України не судимого

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 206 та ч. 2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_6, одруженого, не працюючого, судимого

- 22 серпня 2011 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 345 КК України на 2 роки обмеження волі з звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_8, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_6, не одруженого, директора ТОВ «Всеукраїнські глобальні інвестиції», не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

повернута прокурору Полтавської області на додаткове розслідування.

Постановою від 17 серпня 2012 року кримінальна справа щодо ОСОБА_12 в частині його обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 206 КК України за фактами перешкоджання здійсненню господарської діяльності приватним підприємцям фізичним особам ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_13 закрита на підставі п.11 ч.1 ст.6 КПК України.

в с т а н о в и л а:

Згідно постанови суду, органами досудового слідства підсудні ОСОБА_12, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні таких злочинних діянь:

Перебуваючи на посаді директора ТОВ «Український економічний форум» (далі ТОВ «УЕФ») та являючись службовою особою, підсудний ОСОБА_12 4 червня 2009 року підписав договір про співробітництво зі споживчим товариством «Міськкоопринкторг» м. Полтави в особі голови правління ОСОБА_14 Однак, лише 5 березня 2010 року рішенням позачергової пятдесят першої сесії пятого скликання Полтавської міської ради було надано дозвіл на оформлення в оренду споживчому товариству «Міськкоопринкторг» строком на 5 років земельну ділянку по вул. Новий Базар, 37 в м. Полтаві, де і розташований ЦКР м. Полтави та 29 березня 2010 року був підписаний відповідний договір оренди з Полтавською міською радою.

Окрім того, 18 травня 2009 року був підписаний договір купівлі-продажу обєктів незавершеного будівництва, відповідно до якого Полтавська обласна спілка споживчих товариств в особі голови правління ОСОБА_15 продала, а споживче товариство «Міськкоопринкторг» в особі голови правління ОСОБА_14 купило обєкти незавершеного будівництва цілісного майнового комплексу, серед яких знаходилися і будівлі центрального (продовольчого) ринку по вул. Новий Базар, 37 в м. Полтаві. В подальшому 15 червня 2009 року головою правління СТ «Міськкоопринкторг» ОСОБА_14 укладений договір майнового найму, відповідно до якого директору ТОВ «УЕФ» ОСОБА_12 передано у найм цілісний майновий комплекс Центрального (продовольчого) ринку у м. Полтаві. Відповідно до акту-прийому передачі від 15 червня 2009 року ТОВ «УЕФ» було передано майно, отримане від Полтавської обласної спілки споживчих товариств. Однак, торгівельні павільйони та кіоски, якими користувалися та мали у власності приватні підприємці, що здійснювали торгівельну діяльність на цій території в цей перелік придбаного майна не входили.

Отже, будь-яких законних підстав для перебування та управління вказаним ЦКР, зокрема, розпоряджатися власним майном приватних підприємців не було ні в керівництва СТ «Міськкоопринкторг», а ні у самого директора ТОВ «Український економічний форум» ОСОБА_12

Відповідно до вищевказаного договору про співробітництво, ТОВ «УЕФ» в особі ОСОБА_12 зобовязалося діяти з метою капітальної реконструкції та облаштування цілісного майнового комплексу центрального продовольчого ринку м. Полтави. Відповідно до п.3.2 умов зазначеного договору, СТ «Міськкоопринкторг» передає ТОВ «УЕФ» право збирати ринковий збір та ринкові послуги з підприємців, юридичних та фізичних осіб, які проводять господарську діяльність на ЦКР. Згідно ч.1 п.3.3. Договору, ТОВ «УЕФ» зобовязується здійснювати керівництво діяльністю за цим договором і проводити усі роботи по договору лише після їх письмового узгодження з СТ «Міськкоопринкторг», що передбачено ч.7 цього пункту.

Уклавши та підписавши вищевказані договори, маючи визначені ними повноваження, ОСОБА_12, являючись службовою особою, взяв на себе повноваження керівника ЦКР м. Полтави, зокрема, достовірно знаючи, що строк дії договорів оренди торгових місць (кіосків) між СТ «Міськкоопринкторг» та приватними підприємцями, які здійснювали торгівельну діяльність на території ЦКР м. Полтави, в переважній більшості закінчувався до 1 червня 2009 року, з метою перешкоджання їх подальшої господарської діяльності, умисно створив такі умови, при яких приватним підприємцям унеможливлював подальшу роботу. При цьому ОСОБА_12 значно підвищив розмір орендної плати за торгове місце, що суперечить чинному законодавству.

Відповідно до Порядку державного регулювання цін (тарифів) на окремі види продукції, товарів і послуг, що реалізовуються в області, затвердженого розпорядженням голови Полтавської облдержадміністрації від 11 липня 2008 року № 228 із внесеними змінами від 22 червня 2009 року встановлення граничних розмірів плати за послуги, що надаються у торгівельних обєктах, на ринках з продажу продовольчих та непродовольчих товарів є виключною компетенцією облдержадміністрації.

Згідно із розпорядженням правління Полтавської облспоживспілки від 26 вересня 2006 року за № 373 встановлений граничний розмір утримання одного торгового місця на добу у розмірі 6 грн. за 2 квадратних метри в кіосках. Зміна тарифу на утримання 1 торгового місця задекларована в Головному управлінні економіки Полтавської облдержадміністрації від 26 вересня 2006 року за № 66 і до 12 червня 2009 року тарифи на послуги, які надавало СТ «Міськкоопринкторг» не змінювалися. В подальшому, ТОВ «Український економічний форум» державну інспекцію з контролю за цінами в Полтавській області до перевірки економічного обґрунтування підвищення плати за послуги, що надаються товариством, не допустило без письмової відмови та пояснення тому причин.

За даними тарифами і сплачувалася плата за торгівельне місце приватними підприємцями відповідно до договорів, укладених із СТ «Міськкоопринкторг», тобто в залежності від площі кіоску ціна в кожному конкретному випадку становила від 300 до 700 грн. Після приходу на ЦКР м. Полтави та виконання функцій керівника ринку, директор ТОВ «УЕФ» ОСОБА_12 поставив протизаконну вимогу перед приватними підприємцями та субєктами господарювання здійснювати оплату за одне торгівельне місце в розмірі від 1200 до 4000 грн. в залежності від виду реалізації товару, яким здійснювалася торгівля. Такі протиправні вимоги ОСОБА_12 визвали обурення приватних підприємців. При цьому ОСОБА_12 не укладалися договори суборенди в установленому законом порядку з приватними підприємцями, а лише пропонувалося підписання чистих бланків типових договорів суборенди, без зазначення всіх необхідних реквізитів у договорі, зокрема, без зазначення розміру орендної плати за торгівельне місце чи квадратний метр торгівельного місця. На такі протизаконні умови частина приватних підприємців вимушено погодилася та продовжувала здійснювати господарську діяльність на території ЦКР м. Полтави, сплачуючи орендну плату за підвищеними тарифами, а тим іншим, які не погодилися на такі умови, систематично здійснював моральний тиск, погрожував знищенням та пошкодженням майна.

20 жовтня 2008 року між СТ «Міськкоопринкторг» в особі голови правління ОСОБА_14 та субєктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_16 (свідоцтво про державну реєстрацію від 25 вересня 2007 року) укладено договір оренди торгового місця, відповідно до якого приватному підприємцю переданий у тимчасове користування торговий кіоск загальною площею 8 кв. метрів, за який орендна плата складає 117 грн. за 1 кв. м і становить 936 грн. за місяць. Договір діяв до 31 грудня 2008 року, однак після закінчення терміну дії договору, ОСОБА_16 продовжувала свою господарську діяльність, сплачуючи орендну плату на визначених раніше договірних умовах. Після укладення договору про співпрацю від 4 червня 2009 року ОСОБА_12 безпідставно була поставлена вимога перед ОСОБА_16 про збільшення орендної плати за кіоск. З даною вимогою вона вимушено погодилася, після чого 1 липня 2009 року між ТОВ «УЕФ» в особі директора ОСОБА_12 та ФОП ОСОБА_16 був укладений договір суборенди торгівельного місця, в якому зазначено, що орендна плата становить 2400 грн. за місяць. При цьому ОСОБА_12 були проігноровані та грубо порушені вимоги Порядку державного регулювання цін (тарифів) на окремі види продукції, товарів і послуг, що реалізовуються в області, затвердженого розпорядженням голови Полтавської облдержадміністрації від 11 липня 2008 року за № 228 із внесеними змінами від 22 червня 2009 року, де встановлено, що зміна тарифів є виключною компетенцією облдержадміністрації.

1 червня 2009 року між СТ «Міськкоопринкторг» в особі голови правління ОСОБА_14 та субєктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_17 (свідоцтво про державну реєстрацію від 9 листопада 2005 року) укладено договір оренди торгового місця загальною площею 4 кв. м, орендна плата за який складає 117 грн. за 1 кв. метр і становить 468 грн. за місяць. Договір діяв до 31 травня 2010 року.

9 листопада 2007 року між ТОВ «Росинка-Сервіс» в особі директора ОСОБА_18 та субєктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_19 (свідоцтво про державну реєстрацію від 5 травня 1998 року) укладено договір оренди торгового місця загальною площею 6 кв. м. Договір діяв до 9 листопада 2015 року.

9 листопада 2007 року між ТОВ «Росинка-Сервіс» в особі директора ОСОБА_18 та субєктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_20 (свідоцтво про державну реєстрацію від 12 березня 1997 року) укладено договір оренди торгового місця загальною площею 6 кв. м. Договір діяв до 9 листопада 2015 року.

1 березня 2005 року між ТОВ «Росинка-Сервіс» в особі директора ОСОБА_18 та субєктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_21 (свідоцтво про державну реєстрацію від 19 травня 1998 року) укладено договір оренди торгового місця загальною площею 4,5 кв. м. Договір діяв до 1 червня 2010 року.

В ніч на 24 червня 2009 року ОСОБА_12 надав працівникам охоронної фірми «Страж-СП» завідомо незаконну вказівку, в результаті чого торгівельні кіоски, орендовані ФОП ОСОБА_16, ФОП ОСОБА_17, ФОП ОСОБА_19, ФОП ОСОБА_20 та ФОП ОСОБА_21 були демонтовані і вивезені з території критого продовольчого ринку м. Полтави. Таким чином, незаконними діями директора ТОВ «УЕФ» ОСОБА_12 були вчинені перешкоди щодо продовження та здійснення законної господарської діяльності зазначених приватних підприємців.

ОСОБА_22 являється субєктом підприємницької діяльності фізичною особою, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію від 26 лютого 2002 року.

Для здійснення своєї підприємницької діяльності між СТ «Міськкоопринкторг» в особі голови правління ОСОБА_14 та ФОП ОСОБА_22 в 2008 році було укладено договір оренди торгового місця. Відповідно до договору на території центрального колгоспного ринку по вул. Новий Базар, 37 в м. Полтаві для подальшої реалізації ТМЦ установлено металевий контейнер, орендна плата за який складає 60 грн. за 1 кв. м за місяць, а в свою чергу загальною вартістю 720 грн. на місяць за 12 квадратних метрів.

Вказаний торгівельний контейнер був розташований поряд із торгівельним контейнером ОСОБА_13 і фактично використовувався як склад для посуду, торгівля яким здійснювалася із контейнера останнього. Весь товар знаходився у спільній власності вказаних приватних підприємців. В червні 2009 року директор ТОВ «УЕФ» ОСОБА_12 всупереч чинному законодавству, поставив незаконні вимоги перед ОСОБА_22 про збільшення орендної плати за торгове місце до 3600 грн. без укладання будь-яких договорів та підтвердження власних повноважень щодо правомірності своїх дій. Однак, ОСОБА_22 не погодилася на такі умови та звернулася до ОСОБА_12 надати документи, на яких ґрунтується значне підвищення плати. Замість того ОСОБА_12 почав висловлювати погрози фізичною розправою на її адресу, вимагав припинити господарську діяльність та покинути територію центрального продовольчого ринку м. Полтави. Окрім того, в нічний час кіоск приватного підприємця обмотували ланцюгами і замикали на замки, що перешкоджало вільний доступ до торгівельного кіоску.

В звязку з ігноруванням ОСОБА_22 незаконних вимог ОСОБА_12, в ніч на 2 вересня 2009 року останній самовільно, без згоди та відома власника, умисно, діючи повторно, розуміючи наслідки, та обмежуючи торгову діяльність ФОП ОСОБА_22, надав вказівку підлеглим працівникам, які з території центрального колгоспного ринку по вул. Новий Базар, 37 в м. Полтаві, не маючи на те ніякого права, вилучили та вивезли металевий контейнер, у якому зберігалося майно та з якого підприємець ОСОБА_22 здійснювала свою підприємницьку діяльність, ТМЦ, тим самим обмеживши її законні права та інтереси щодо здійснення законної господарської діяльності, чим було завдано вказаної вище матеріальної шкоди.

ОСОБА_6 являється субєктом підприємницької діяльності фізичною особою, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію від 17 лютого 2002 року.

Для здійснення своєї підприємницької діяльності між СТ «Міськкоопринкторг» в особі голови правління ОСОБА_14 та ФОП ОСОБА_6 28 березня 2009 року було укладено договір оренди торгового місця. Відповідно договору, на території центрального колгоспного ринку по вул. Новий Базар, 37 в м. Полтаві установлено металевий контейнер площею 12 кв. м, згідно з яким орендна плата складає 60 грн. за 1 квадратний метр і становить 720 грн. на місяць.

Всупереч вимогам договору упродовж червня-серпня 2009 року ОСОБА_12, перебуваючи на посаді директора ТОВ «Український економічний форум», діючи повторно, умисно, з метою перешкоджання господарській діяльності ОСОБА_6, не маючи на те повноважень почав від неї вимагати сплачувати ТОВ «УЕФ» орендну плату за торгівельне місце в сумі 1200 грн. за місяць, що суперечить чинному законодавству, а в разі несплати погрожував фізичною розправою, пошкодженням і знищенням її майна та подальшим звільненням торгівельного місця і вивезенням контейнеру, чим обмежував законі права та інтереси підприємця, яка займається господарською діяльністю на ЦКР м. Полтави. Окрім того, в нічний час кіоск приватного підприємця обмотували ланцюгами і замикали на замки, що перешкоджало вільний доступ до торгівельного кіоску.

В звязку з ігноруванням потерпілою незаконних вимог ОСОБА_12, в ніч на 4 вересня 2009 року останній самовільно, без згоди та відома власника, надав вказівку підлеглим працівникам, які з території центрального колгоспного вилучили та вивезли металевий контейнер на територію заводу «Електрод», розташованому по вул. Зінківській, 55 в м. Полтаві, у якому зберігалися продукти харчування, та з якого підприємець ОСОБА_6 здійснювала свою підприємницьку діяльність, що призвело до псуванням продуктів харчування та спричинення їй матеріальних збитків на загальну суму 4787, 95 грн.

ОСОБА_11 являється субєктом підприємницької діяльності фізичною особою, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію від 8 грудня 2008 року.

Для здійснення своєї підприємницької діяльності між Полтавською обласною спілкою споживчих товариств в особі приватного підприємця ОСОБА_23 та ФОП ОСОБА_11 19 грудня 2008 року укладено договір про користування торговим місцем площею 10 кв. м на території ринку, розташованим по вул. Н.Базар, 37 в м. Полтаві для здійснення торгівлі, на якому остання установила власний металевий кіоск № 83 вартістю 30000 грн. Термін дії договору був установлений до 19 грудня 2009 року. При цьому орендна плата становила 900 грн. за місяць. Після укладення договору про співробітництво у червні 2009 року та приходу на ЦКР м. Полтави директора ТОВ «УЕФ» ОСОБА_12 потерпіла продовжувала сплачувати орендну плату за торгове місце у встановлених раніше розмірах.

Однак, у вересні 2009 прийшовши на робоче місце, ОСОБА_11 виявила, що відсутній належний їй торгівельний кіоск, в якому знаходилися товарно-матеріальні цінності. Вказаний кіоск за вказівкою ОСОБА_12, який діяв умисно, повторно, з метою перешкоджання законній господарській діяльності приватного підприємця, був демонтований та вивезений найманими працівниками. В результаті незаконних дій ОСОБА_12 ФОП ОСОБА_11 завдано майнової шкоди на суму 30000 грн.

ОСОБА_5 являється субєктом підприємницької діяльності фізичною особою, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію від 23 листопада 1993 року.

Для здійснення своєї підприємницької діяльності між ТОВ «Полтавський ринок» в особі директора ОСОБА_24 та ФОП ОСОБА_5 1 вересня 2004 було укладено договір користування торговим місцем, відведеним під кіоск № 151. Договір укладено з терміном дії до 31 грудня 2009 року. Відповідно до договору на території центрального колгоспного ринку по вул. Новий Базар, 37 в м. Полтаві для подальшої реалізації ТМЦ установлено металевий кіоск вартістю 13000 грн., який належав їй на праві приватної власності, орендна плата по якому складає 8 грн. за 1 кв. м за день торгівлі.

До червня 2009 року ФОП ОСОБА_5 регулярно сплачувала всі необхідні платежі до адміністрації ринку, ніяких нарікань на її роботу не було. Але з приходом у червні 2009 року директором ТОВ «УЕФ» ОСОБА_12, останній всупереч чинному законодавству, поставив незаконні вимоги перед потерпілою про збільшення орендної плати за торгове місце до 30 грн. за день без укладання будь-яких договорів та підтвердження власних повноважень щодо правомірності своїх дій. Однак, ОСОБА_5 не погодилася на такі умови і ОСОБА_12 зменшив плату до 15 грн. в день, враховуючи інвалідність приватного підприємця. Після того ОСОБА_5 упродовж червня-листопада 2009 року сплачувала до каси ТОВ «УЕФ» по 15 грн. в день.

Однак, у листопаді 2009 року охоронці ЦКР м. Полтави їй повідомили, що за вказівкою ОСОБА_12 вона повинна вивезти із кіоску належне їй майно в звязку із тим, що кіоски будуть демонтуватись, при цьому причини таких дій не пояснювалося. ОСОБА_5 вивезла належний їй товар із кіоску, а наступного дня, вийшовши на своє робоче місце для здійснення торгівельної діяльності, виявила, що її та сусідні з нею кіоски були демонтовані та вивезені із території ринку. В подальшому їй повідомили, що належний їй металевий кіоск розрізаний на частини та не придатний для подальшої експлуатації. Таким чином, незаконними діями директора ТОВ «УЕФ» ОСОБА_12, вчиненими повторно, припинено господарську діяльність ФОП ОСОБА_5 та спричинено матеріальних збитків на загальну суму 13000 грн.

Крім того, 17 вересня 2010 року, приблизно о 16 год. 30 хв. на території ЦКР по вул. Новий Базар, 37 в м. Полтаві, перебуваючи у громадському місці неподалік від торгівельних кіосків та контейнерів, ОСОБА_12 умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, в присутності інших підприємців, які здійснювали свою торгівельну діяльність на території ринку та проводили зустріч між собою з питань організації та діяльності ринку, ігноруючи загальновизнані правила поведінки та моралі в суспільстві, діючи з особливою зухвалістю, вчинив сварку із приватним підприємцем ОСОБА_11, висловлюючись нецензурною лайкою. Після цього ОСОБА_9, який знаходився позаду від ОСОБА_11, збив її з ніг та коли вона впала на асфальтне покриття разом із ОСОБА_12, ОСОБА_10 та іншими невстановленими слідством особами продовжили наносити їй удари руками, стиснутими в кулак, та ногами у взутті у різні частини тіла, в тому числі по нижніх кінцівках та в область голови, чим спричинили тілесні ушкодження у вигляді синців обох верхніх кінцівок, які згідно висновку судово-медичного експерта № 2314 від 26 листопада 2010 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Після побиття ОСОБА_11 вказані особи, взявши її під руки, примусово вивели за територію ринку.

Не зупинившись на цьому, ОСОБА_12 надав вказівку ОСОБА_9, ОСОБА_10 та невстановленим слідством особам розсипати хімічну речовину у вигляді порошку із запахом хлору на продукти харчування та інші матеріальні цінності в торгівельних кіосках, в яких здійснюють свою торгівельну діяльність приватні підприємці ОСОБА_11 та ОСОБА_25, що останніми і було зроблено. Вказані дії призвели до псування продуктів, тобто знищення та пошкодження майна на загальну суму 12630,45 грн.

З метою уникнення відповідальності та залишення місця пригоди ОСОБА_12 сів у власний автомобіль «Мерседес-Бенц-430» сірого кольору з транзитним д. н. з. 04 АР 4685 в якості пасажира та виїжджаючи із території ЦКР м. Полтави, дав вказівку своєму водієві ОСОБА_9, покинути місце пригоди, який і виконав його вимогу.

Однак, обурені незаконними діями вказаних осіб приватні підприємці, які працюють на території ЦКР м. Полтави, намагалися перешкодити втечі ОСОБА_12, оточили вказаний автомобіль, після чого ОСОБА_9 перебуваючи за кермом транспортного засобу, виконуючи вказівку ОСОБА_12 негайно покинути місце пригоди, умисно вїхав передньою частиною автомобіля у групу людей підприємців, які стояли напроти входу в ринок. Підприємець ОСОБА_4 не встиг відскочити в сторону, тобто уникнути небезпеки, від удару автомобіля впав на капот, на якому проїхав 40-50 метрів. Після чого водій автомобіля ОСОБА_9 різко загальмував і ОСОБА_4 впав з капоту під колеса транспортного засобу на асфальтне покриття, вдарившись головою та лівою рукою. Однак, водій автомобіля ОСОБА_9, діючи умисно, не зупинився та переїхав через ноги ОСОБА_4 і продовжив рух по вул. Н.Базар, виїхав на вул. Шевченка в м. Полтаві та зник з місця пригоди. Внаслідок умисних дій ОСОБА_9, потерпілому ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, розриву сухожилля лівої ноги та перелому лівої кісті, які згідно висновку судово-медичного експерта № 2314 від 26 листопада 2010 року кваліфікуються як ушкодження середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоровя.

Суд вважає, що органами досудового слідства були допущені такі його неправильність і неповнота, які не можуть бути усунуті в ході судового слідства, а тому справа підлягає поверненню на додаткове розслідування, оскільки в ході розслідування справи органами досудового слідства не були виконані вимоги КПК.

Так, органами досудового слідства підсудному ОСОБА_12 інкримінується протидія законній господарській діяльності підприємців шляхом давання ним вказівок підлеглим працівникам про демонтаж і вивезення з території ринку їх кіосків, в яких вони здійснювали свою діяльність по торгівлі продуктами харчування та товарами народного вжитку.

Між тим, в ході досудового слідства питання про те, де, кому саме із підлеглих працівників, які конкретно і чи давав взагалі такі вказівки підсудний не зясовувалось і не досліджувалось. Сам ОСОБА_12 заперечує факт давання таких вказівок кому б то не було із підлеглих і стверджує, що не знає, ким і за чиїм розпорядженням кіоски потерпілих були знесені і вивезені за територію ринку.

Допитані в суді потерпілі ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_16, ОСОБА_21, ОСОБА_5, ОСОБА_22, ОСОБА_13, ОСОБА_17, ОСОБА_25, свідки ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, вказали лише на факт перебування підсудного ОСОБА_12 у вказаний період директором ринку, зазначивши при цьому, що особисто не чули, щоб він віддавав розпорядження або вказівки про знесення чиїх би то не було кіосків або сам був присутнім при цьому. Вважають, що демонтаж і вивезення кіосків з території ринку могло бути здійснено лише за вказівкою ОСОБА_12, що є їх припущенням або твердженням зі слів третіх осіб, джерело походження інформації в яких не перевірялось.

Свідок ОСОБА_31, який безпосередньо займався демонтажем кіосків, наголосив, що робив це за вказівкою когось із представників адміністрації ринку, але кого саме не назвав, заперечивши при цьому причетність до давання такої вказівки підсудного ОСОБА_12

Інкримінуючи ОСОБА_12 скоєння злочину передбаченого ч. 3 ст. 206 КК України, в тому числі і вивезення кіосків та контейнерів, як спосіб протидії законній господарській діяльності, досудове слідство не навело доказів, що саме він займався їх знесенням, пошкодженням, знищенням або вивезенням.

Оскільки контейнери мають вагу більше 5 т, їх перевезення повязане із завантаженням та розвантаженням, зберіганням на території заводу «Електрод», то слідчим шляхом необхідно було встановити, яким транспортом здійснювалось перевезення вказаних кіосків та контейнерів, хто виконував їх завантаження та розвантаження, приймав на зберігання на території заводу «Електрод» та займався передачею контейнерів потерпілим по справі. Для цього необхідно було встановити та допитати працівників ЦКР м. Полтави та заводу «Електрод», які могли бути причетними до виконання цих робіт.

Ці питання органами досудового слідства під час його проведення не досліджувались та не зясовувались, а тому підлягають зясуванню у осіб, які здійснювали демонтаж цих кіосків, а самі особи повинні бути встановлені та допитані з цих питань, без чого обвинувачення ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого йому злочину не може вважатись конкретним, що є свідченням порушення його права на захист, а висновок органів досудового слідства про його причетність до цього припущенням, на якому відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України не може грунтуватися обвинувачення.

Також підлягають допиту всі потерпілі по справі, а також особи, на яких вони посилаються як джерело відомостей, із яких їм стало відомо про злочинну діяльність ОСОБА_12 в частині протидії законній господарській діяльності.

Підсудному ОСОБА_12 органами досудового слідства інкримінується також заподіяння великої шкоди та спричинення інших тяжких наслідків під час протидії законній господарській діяльності потерпілих. Однак, в ході досудового слідства органами, що його проводили, не обгрунтовано спричинення значної матеріальної шкоди потерпілим відповідними належними та достатніми доказами по справі, а додані лише фіскальні чеки та накладні на отримання товарно-матеріальних цінностей, яким не зроблено належної оцінки шляхом призначення та проведення по справі відповідних судових експертиз.

В звязку з цим для визначення відсутності чи наявності значної матеріальної шкоди спричиненої потерпілим, по справі необхідно провести судово-бухгалтерську експертизу, на розгляд якої поставити питання про рух товарно-матеріальних цінностей по кожному підприємцю, який висуває матеріальні претензії, відповідність наданих ним прибуткових та видаткових документів існуючим вимогам бухгалтерського обліку та фінансового законодавства.

В ході досудового слідства по справі питання субєктивної сторони злочину, інкримінованого підсудному не досліджувалось взагалі, свідченням чому є те, що справа неодноразово порушувалась за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК, в послідуючому дії підсудного перекваліфіковувались на ст. 365 КК. В кінцевому результаті без будь-якого обґрунтування його дії були кваліфіковані за ч. 3 ст. 206 КК. Питання ж про мету вчинення підсудним злочину, який йому інкриміновано органами досудового слідства, не досліджувалось взагалі, що є свідченням неповноти досудового слідства, яка не може бути усунена в ході судового розгляду справи.

Отже, судом встановлено, що предявлене ОСОБА_12 обвинувачення за ч. 3 ст. 206 КК України в порушення вимог ч. 1 ст. 21, ч. 2 ст. 43, ст. 64, ч. 1 ст. 132 КПК України є неконкретним, містить абстрактні формулювання, які можуть по різному сприйматися та тлумачитися, що в свою чергу порушує право обвинуваченого на захист, оскільки позбавило його можливості знати, у чому конкретно його обвинувачують, дати належні показання по кожному пункту обвинувачення у підтвердження або спростування своєї вини або невинуватості, а тому позбавляє суд можливості постановити по справі справедливий обвинувальний або виправдувальний вирок, в звязку з чим убачаються безумовні підстави повернути справу прокурору для організації додаткового розслідування.

З цих же підстав підлягає поверненню на додаткове розслідування і справа в частині обвинувачення підсудних ОСОБА_12, ОСОБА_10 і ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296 та ч. 1 ст. 122 КК України.

Заперечуючи свою причетність до побиття ОСОБА_11 та заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4, підсудні ОСОБА_10 та ОСОБА_12 зазначили, що 17 вересня 2010 року вони у м. Полтаві не були, а тому не могли брати участь у побитті та бачити, хто і за яких обставин ці дії відносно потерпілих вчинив. При цьому на підтвердження своєї відсутності в м. Полтаві та знаходження його в цей час в м. Дніпропетровську ОСОБА_12 послався на осіб, що його там нібито бачили, а саме: ОСОБА_38, ОСОБА_39 та ОСОБА_10 (том 15 а. с. 16). Однак, в ході досудового слідства ці особи встановлені та допитані не були.

Допитаний в ході досудового слідства свідок ОСОБА_40 показав, що 17 вересня 2010 року, приблизно о 16 год., на автомобілі «Мерседес-Бенц» із ринку, сидячи на передньому пасажирському сидінні, виїжджав він, а також ОСОБА_41 та ОСОБА_42, які сиділи на задньому сидінні. Керував автомобілем ОСОБА_43 Під час виїзду з воріт ринку на автомобіль кинувся потерпілий ОСОБА_4, який впав з капоту та травмувався об асфальт. Свідок зазначив, що підсудного ОСОБА_12 в автомобілі в той час не було і керував автомобілем не підсудний ОСОБА_9 (том 15 а. с. 57).

Органами досудового слідства ці особи не були встановлені та допитані, що, на думку суду, має суттєве значення для зясування питання про причетність ОСОБА_9 та ОСОБА_12 до скоєння цього злочину. Свідок наголосив також, що постійним водієм підсудного ОСОБА_12 тоді був саме ОСОБА_43, а не ОСОБА_9, якого він жодного разу не бачив за кермом автомобіля. Він також зазначив, що того дня на ринку підсудного ОСОБА_12 він не бачив, зазначивши, що крім нього на роботі тоді були також касир на імя ОСОБА_17 та два контролери ОСОБА_25 та ОСОБА_44. Ці особи також не були встановлені та допитані в ході досудового слідства, що є свідченням його неповноти, оскільки не спростовують алібі підсудного ОСОБА_12 про його знаходження в цей час в іншому місці.

Допитані в суді свідки ОСОБА_45, ОСОБА_46 та інші стверджували, що вони 17 вересня 2010 року бачили на ЦКР підсудного ОСОБА_12 Однак, в ході досудового слідства, зважаючи на час їх допиту кінець січня 2011 року, у них не зясовувалось питання про те, чому вони запамятали, що саме в цей, а не інший день вони бачили підсудного на ринку. На думку суду, це має важливе значення, а тому всі свідки, які про це стверджують повинні бути додатково допитані в ході додаткового розслідування справи.

На неповноту досудового слідства в частині обвинувачення підсудного ОСОБА_9 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК за фактом спричинення потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесних ушкоджень вказує те, що при його проведенні ці обставини не були досліджені належним чином, особи, які могли бути причетними до скоєння цього злочину, що обєктивно випливає із матеріалів справи, не були допитані.

Так, 17 вересня 2010 року громадянин ОСОБА_43 звернувся з заявою в Октябрський РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, в якій повідомив, що приблизно о 18 год. цього ж дня під час виїзду його на автомобілі «Мерседес-Бенц», яким він керував, та в якому, крім нього, знаходились також ОСОБА_40 та два інших пасажири, групою осіб, яка перегородила проїзд було вчинено напад та пошкоджено автомобіль, в звязку з чим, втікаючи він допустив зіткнення з іншим автомобілем, який стояв на дорозі, а один із нападників, який знаходився на капоті автомобіля та наносив по ньому удари, впав на асфальт (том 13 а. с. 53).

За фактом ДТП було оглянуто місце події (том 13 а. с. 48-52) та проводилась перевірка, яка не була завершена належним чином, оскільки сам ОСОБА_43 не був допитаний та не було вирішено питання про його відповідальність за скоєння цього злочину, якщо він мав місце.

Натомість, на підставі не належним чином досліджених доказів, органами досудового слідства було предявлено обвинувачення підсудному ОСОБА_9 у заподіянні середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4

При цьому органами досудового слідства з безперечністю не було досліджено питання про те, хто ж знаходився в автомобілі «Мерседес-Бенц» під час його виїзду з воріт ринку, чи перебував в цей час в автомобілі підсудний ОСОБА_12 і хто керував автомобілем. Особи, які про це стверджують, крім ОСОБА_40, в ході досудового слідства не були допитані. Залишилось не дослідженим також питання про те, чи був дозвіл на проведення масових заходів невстановленими особами на проїзній частині вулиці, а якщо ні, то чим викликаний масовий збір людей та як вони себе поводили.

Суд вважає неправильним проведене в ході досудового слідства впізнання підсудного ОСОБА_9 потерпілим ОСОБА_4 та свідками ОСОБА_35, ОСОБА_47 та ОСОБА_34, а також іншими (том 13 а. с. 209-210, 214-215, 223-224, 228-229; том 15 а. с. 17-18, 74-76, 78-80, 91-93, 112-114, 165-167, 174-176) по ксерокопіях фотознімків осіб, які предявлялись для впізнання, на яких спотворений вигляд підсудного ОСОБА_9 (зображено лише частину обличчя на відміну від усіх інших осіб, обличчя яких зображено повністю), що унеможливлює сприйняття його образу в цілому, а отже і обєктивності його впізнання. На думку суду, це може розцінюватись і як поштовх до здогаду особам, що впізнавали, обєкту впізнання.

Крім того, в ході досудового слідства цим же свідкам не було предявлено для впізнання по фотознімках громадянина ОСОБА_43, який має зовнішню схожість з підсудним ОСОБА_9 (том 13 а. с. 196) і який стверджує про керування саме ним автомобілем в цей день, що, на думку суду, підтверджує також і факт його звернення в Октябрський РВ з заявою про пошкодження автомобіля 17 вересня 2010 року.

Не впізнання ж по ксерокопіях фотознімків ОСОБА_43 потерпілим ОСОБА_4 і свідком ОСОБА_48 як особи, що керувала автомобілем «Мерседес-Бенц» при виїзді його з території ринку, з причин спотвореності зовнішнього образу на ксерокопіях фотознімків, що предявлялися для впізнання, судом не приймається до уваги як безперечний доказ керування автомобілем підсудним ОСОБА_9, про що зроблено висновок органами досудового слідства в постанові про відмову в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_43 за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України (том 17 а. с. 49-50), висновок про що суд розцінює як передчасний та необґрунтований, в основу якого покладені докази, які зібрані всупереч встановленому кримінально-процесуальним законом порядку.

Зовсім не досліджувалось питання про те, чи мав доручення на управління автомобілем «Мерседес-Бенц» підсудний ОСОБА_9, видане у визначеному законом порядку і чи не видавалось таке доручення на керування цим автомобілем громадянину ОСОБА_43 або іншим особам.

Не дослідженим органами досудового слідства залишилось питання про умисел на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 Якщо виходити з змісту заяви ОСОБА_43, яка не була перевірена належним чином, то він діяв в стані необхідної оборони, захищаючи від нападу групи осіб як автомобіль, так і осіб, яких він перевозив, про що свідчить зміст його заяви, з якою він звернувся в Октябрський РВ, та пояснення, яке в звязку з цим він дав в цей же день, а тому в його діях не може мати місця умисел на заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 Якщо ж виходити з констатування факту умисного наїзду на натовп осіб автомобілем, як про це стверджують органи досудового слідства, то мова може йти про альтернативність умислу, питання про що не досліджувалось взагалі.

З урахуванням наведеного, суд вважає не дослідженим питання про заподіяння потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_9 як в частині, що стосується субєкту, так і субєктивної сторони складу цього злочину.

В звязку з цим в ході додаткового розслідування справи необхідно допитати як свідка по справі громадянина ОСОБА_43, зясувавши у нього питання, повязані з його зверненням до Октябрського РВ по факту пошкодження автомобіля, про що зазначено вище, а також про обставини дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було спричинено тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_4 Предявити ОСОБА_43 у визначеному КПК порядку для впізнання особам, які знаходились на місці пригоди. З урахуванням результатів проведення цих та інших слідчих дій вирішити питання про його відповідальність за скоєне чи звільнення від неї. З цих же питань встановити та допитати як свідків по справі громадян ОСОБА_42 та ОСОБА_41 В залежності від результатів дослідження цих обставин вирішити питання про причетність до скоєння цього злочину підсудного ОСОБА_9, прийнявши відповідне процесуальне рішення по справі.

Крім того, в ході розгляду справи в суді суд був позбавлений можливості допитати 16 свідків по справі, серед яких є і службові особи споживчого товариства «Міськкоопринкторг», на причетність яких до скоєння протидії господарській діяльності вказувалось органами досудового слідства при порушенні справи і процесуальне рішення по суті щодо яких не прийнято. Численні постанови про примусовий привід, які виносились судом в ході розгляду справи, не були виконані. В ході додаткового розслідування справи необхідно перевірити відповідність дійсності особистих даних цих свідків, встановити їх місцезнаходження, додатково допитати їх про обставини відомі їм по справі або відповідності дійсності тих показань, які вони давали раніше, та прийняти процесуальне рішення в порядку статті 97 КПК України щодо тих із них, на причетність до скоєння злочинів яких вказувалось органами досудового слідства при порушенні справи.

Сукупність вищевикладених обставин свідчить про однобічність, неповноту та неправильність проведеного по справі досудового слідства. Ці та інші порушення вимог Кримінально-процесуального кодексу України не можуть бути усунуті в судовому засіданні, оскільки процесуальний закон не передбачає можливості проведення судом окремих із названих слідчих дій в ході судового слідства і це не може бути усунуто шляхом давання судових доручень в порядку ст. 315-1 КПК України, як передбачає ч. 2 п. 9 вищеназваної Постанови, про що не заявлялось ніким із учасників судового розгляду, а тому справа підлягає поверненню на додаткове розслідування, в ході якого необхідно виконати слідчі дії, необхідність виконання яких випливає із описової частини постанови, а також провести інші слідчі дії, необхідність в яких може виникнути в ході додаткового розслідування справи.

У разі, якщо орган досудового слідства прийде до висновку про предявлення ОСОБА_12, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 обвинувачення, воно має бути конкретним щодо обставин події інкримінованих їм злочинів, а саме часу, місця, предмету, знарядь, засобів, мети, способу та інших істотних обставин вчинення злочинів, наскільки вони відомі слідчому. Після предявлення обвинувачення слід надати обвинуваченим достатньо часу для ознайомлення із новим обвинуваченням та допитати їх по суті обвинувачення, виконати інші слідчі дії, якщо в цьому виникне необхідність.

В апеляції прокурор просить постанову скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до Октябрського районного суду, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття рішення по справі.

В апеляції потерпіла ОСОБА_11, потерпілий ОСОБА_4, потерпілий ОСОБА_8 просять скасувати постанову районного суду та винести рішення по суті.

Згідно постанови суду про закриття справи органами досудового слідства підсудному ОСОБА_12, окрім вище викладеного, інкримінується вчинення злочинних діянь щодо ОСОБА_8, який являється субєктом підприємницької діяльності фізичною особою, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію від 28 квітня 1998 року.

На території критого центрального продовольчого ринку м. Полтави, що по вул. Новий Базар, 37 в м. Полтаві, перебували 27 торгівельних кіосків № 7-29 загальною площею 273 квадратних метри, право власності на які було спірним між ТОВ «Росинка-Сервіс» та ФОП ОСОБА_8 і вирішувалося у судах різних інстанцій. Відповідно до постанови Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 15 липня 2008 року право власності на 27 торгівельних кіосків визнано за ОСОБА_8, а також на виконання якої 7 серпня 2008 року Господарським судом Полтавської області виданий наказ № 12/284-5/383, виконання якого доручено Октябрському ВДВС м. Полтави. Однак, вказаний наказ тривалий час працівниками державної виконавчої служби не вдавалося виконати, зокрема, після укладення вищевказаного договору про співробітництво від 4 червня 2009 року ОСОБА_8 неодноразово звертався до директора ТОВ «УЕФ» з проханням сприяти державному виконавцю у виконанні судового наказу, але від ОСОБА_12 не було отримано згоди. 23 червня 2009 року ОСОБА_8 особисто попередив ОСОБА_12 про те, що наступного дня буде проводитися примусове вилучення 27 торгівельних кіосків, належних йому на праві приватної власності в присутності державного виконавця та правоохоронних органів.

Однак, всупереч законним вимогам приватного підприємця ОСОБА_8, з метою перешкоджання його господарській діяльності, директор ТОВ «УЕФ» ОСОБА_12 надав вказівку працівникам приватної охоронної фірми «Страж-СП», з якими був укладений договір від 6 червня 2009 року про охорону силами ТОВ «Страж-СП» обєкту «Ринок» в м. Полтаві і в ніч з 23 на 24 червня 2009 року демонтувати та вивезти з території критого продовольчого ринку 27 торгівельних кіосків під № 7-29.

24 червня 2009 року, о 9 год., на ЦКР м. Полтави прибули працівники міліції, державний виконавець та приватний підприємець ОСОБА_8, які виявили, що торгівельні кіоски № 7-13 були частково демонтовані, у них були зняті ролети, знята пластикова обшивка, а інші кіоски № 14-29 були повністю демонтовані та вивезені з території ринку. Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи від 2 лютого 2011 року № НвІ/37, проведеної Українською універсальною біржею встановлено, що торгівельні кіоски № 14-29 не придатні до експлуатації за призначенням в якості торгівельних павільйонів, вартість вказаної групи павільйонів складає 419 600 грн. Таким чином, незаконними діями ОСОБА_12 завдано матеріальних збитків ФОП ОСОБА_8 на вказану суму, що в 1387,1 раз перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, та являється великою шкодою.

За весь період судових розглядів вищевказаного спору за 27 торгівельних кіосків, вони експлуатувалися приватними підприємцями, яким надавалися в оренду ТОВ «ОСОБА_17 Сервіс» та СТ «Міськкоопринкторг».

ОСОБА_7 являється субєктом підприємницької діяльності фізичною особою, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію від 4 листопада 1997 року.

Для здійснення своєї підприємницької діяльності, між КП «Управління ринків ОСС» в особі голови правління ОСОБА_24 та ФОП ОСОБА_7 1 вересня 2003 року укладено договір оренди торгового місця. Відповідно до цього договору на території центрального колгоспного ринку по вул. Новий Базар, 37 в м. Полтаві для подальшої реалізації товару ОСОБА_7 установлено власні 2 металеві контейнери площею 5,2 та 6 квадратні метри відповідно. Вказані кіоски введені в експлуатацію як обєкти завершеного будівництва відповідно до акту інспекції державного архітектурно будівельного контролю від 17 жовтня 1997 року за № 171. Відповідно до п. 1.2.2. вказаного договору встановлена плата за надання 1 торгового місця в розмірі 8 грн. за день торгівлі та 4 грн. за 2 квадратні метри за поточний місяць за використання додаткової площі при здійсненні торгівлі (розміщення товару біля кіоску).

Всупереч умовам вказаного діючого договору, що підтверджено рішенням господарського суду Полтавської області від 22 січня 2009 року та не маючи ніяких договірних відносин із ФОП ОСОБА_7 у липні 2009 року директор ТОВ «УЕФ» ОСОБА_12 почав вимагати від підприємця сплати орендної плати за торгове місце у розмірі 300 грн. за 1 квадратний метр на місяць, попередивши, що це є обовязковою умовою щодо можливості здійснення подальшої господарської діяльності на території ЦКР м. Полтави, при цьому письмових угод не укладалося. Однак, ОСОБА_7 не погодилася на такі умови, посилаючись на те, що підвищення орендної плати за торгівельні місця є безпідставним та суперечить чинному законодавству. Крім того, звернулася до ОСОБА_12, як до керівника ЦКР, з проханням надати розрахунки та калькуляцію зазначених ним цін. Після цього ОСОБА_12 неодноразово погрожував приватному підприємцю ОСОБА_7 знищенням майна, фізичною розправою, а також зачиняв двері до кіоску на замок, тим самим перешкоджаючи вільний доступ до нього та здійснення нормальної торгівельної та господарської діяльності.

13 липня 2009 року, приблизно о 14 год., ОСОБА_7 отримала повідомлення від підприємців, що працюють на ЦКР м. Полтави про те, що ОСОБА_12 із найнятими працівниками охоронної фірми «Страж-СП» здійснюють демонтаж належного їй торгівельного кіоску. Приїхавши на місце, вона побачила, що за допомогою зварювально-різального апарату охоронці за вказівкою ОСОБА_12 зрізали металеві двері кіоску, зняли дах, внаслідок чого їй було завдано матеріальної шкоди у розмірі 7849,2 грн.

ОСОБА_13 являється субєктом підприємницької діяльності фізичною особою, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію від 20 лютого 2007 року.

Для здійснення своєї підприємницької діяльності, між СТ «Міськкоопринкторг» в особі голови правління ОСОБА_14 та ФОП ОСОБА_13 20 жовтня 2008 року укладено договір оренди торгового місця. Відповідно до цього договору на території центрального колгоспного ринку по вул. Новий Базар, 37 в м. Полтаві для подальшої реалізації товару, ОСОБА_13 установлено власний металевий контейнер. Відповідно до умов договору орендна плата складає 60 грн. за 1 квадратний метр за місяць, а в свою чергу загальною вартістю 720 грн. на місяць за 12 квадратних метрів. Після закінчення строку договору 31 грудня 2008 року ОСОБА_13 за усною згодою із ОСОБА_14 продовжив господарську діяльність на вказаному місці, сплачуючи всі необхідні платежі на умовах вищевказаного договору.

У червні 2009 директор ТОВ «УЕФ» ОСОБА_12 умисно, діючи повторно, безпідставно поставив вимогу перед ОСОБА_13 про збільшення орендної плати за торгове місце до 3600 грн. в місяць, пояснюючи це тим, що з даного часу він є власником ЦКР м. Полтави, при цьому будь-які письмові угоди із приватними підприємцями він не укладав. У разі незгоди із такими умовами ОСОБА_12 вимагав від ОСОБА_13 залишити території ринку та припинити торгівельну діяльність на ньому. Окрім того, ОСОБА_12 неодноразово погрожував ОСОБА_13 фізичною розправою, принижував його людську гідність. Окрім того, в нічний час кіоск приватного підприємця обмотували ланцюгами і замикали на замки, що перешкоджало вільний доступ до нього.

В звязку з ігноруванням ОСОБА_13 незаконних вимог ОСОБА_12, в ніч на 18 серпня 2009 року останній самовільно, без згоди та відома власника, умисно, розуміючи наслідки та обмежуючи торгову діяльність ФОП ОСОБА_13 надав вказівку підлеглим працівникам, які з території центрального колгоспного ринку по вул. Новий Базар, 37 в м. Полтаві, не маючи на те ніякого права, вилучили та вивезли металевий контейнер на територію заводу «Електрод» по вул. Зінківській, 55 в м. Полтаві, у якому зберігалося майно та з якого підприємець ОСОБА_13 здійснював свою підприємницьку діяльність, тобто реалізовував товар, що унеможливило подальшу господарську діяльність вказаного підприємця. Окрім того, під час вивезення та переміщення металевого контейнеру був пошкоджений товар, який став непридатним для подальшого використання, внаслідок чого було спричинено матеріальної шкоди на суму 26910 грн.

Визнаючи ОСОБА_12 винним за вказаними фактами органи досудового слідства залишили поза увагою, що за даними фактами 4 червня 2010 року, 29 липня та 23 вересня 2009 року відповідно дільничним інспектором Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_29, в першому і останньому випадках, та начальником сектору ВДСБЕЗ ПМУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_49, в другому випадку, (відмовний матеріал № 5802/09 додаток до матеріалів справи, том 1 а. с. 75, том 11 а. с. 18-19) відмовлено в порушенні кримінальної справи за відсутністю в діях складу злочину.

Зазначені постанови про відмову в порушенні кримінальної справи не скасовані.

Відповідно до п. 11 ст. 6 КПК України кримінальна справа не може бути порушена, а порушена підлягає закриттю, якщо про відмову в порушенні кримінальної справи по тому ж факту є не скасована постанова органу дізнання, слідчого, прокурора.

При таких обставинах суд прийшов до висновку, що справа в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 11 ч. 1 ст. 6 КПК України, та закрив справу щодо ОСОБА_12 за ч.3 ст.206 КК за епізодами відносно ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_13.

В апеляції прокурор просить постанову скасувати у звязку з істотним порушенням кримінально-процесуального закону, кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_12 в частині обвинувачення за ч.3 ст.206 КК України за фактами перешкоджання здійсненню господарської діяльності приватним підприємцям фізичним особам ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_13 направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Перед початком судового засідання потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 заявили, що їм нічого не було відомо про постанову суду про закриття кримінальної справи щодо епізодів, де вони є потерпілими по справі.

Потерпілий ОСОБА_8 в підтвердження своїх доводів зазначив, що вважав, що дана кримінальна справа в повному обсязі направлена прокурору на додаткове розслідування, тому і написав на це апеляцію.

Оскільки вказані потерпілі виявили бажання ознайомитись з вказаною постановою та подати на неї апеляції, тому справа підлягає поверненню суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст. 282, 351 353 КПК України.

Керуючись ст. 359 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_12 за ч.3 ст.206, ч.2 ст.296 КК України, ОСОБА_9 за ч.1 ст.122, ч.2 ст.296 КК України, ОСОБА_10 за ч.2 ст.296 КК України повернути Октябрському районному суду м.Полтава для ознайомлення потерпілих з постановою про закриття кримінальної справи та для виконання вимог ст.ст.282, 351-353 КПК України.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_50 ОСОБА_51