Придніпровський районний суд м.Черкаси
Провадження № 1-кс/711/47/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 січня 2016 року Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м . Черкаси в режимі відео конференції скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого в ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_5 від 18.12.2015 року про відмову у визнанні потерпілим, -

Ним було подано клопотання до слідчого відділу прокуратури Черкаської області з проханням провести з ним слідчі та процесуальні дії як з потерпілим та залучити його до провадження як потерпілого.
24.12.2015 року ним отримано постанову від 18.12.2015 року про відмову у визнанні його потерпілим, з якою він ознайомився.
Свою відмову у визнанні його потерпілим слідчий ОСОБА_5 обґрунтовує тим , що в ході досудового розслідування не встановлено об`єктивних даних, які вказували б про завдання йому шкоди , у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання його потерпілим у кримінальному провадженні.
Вважає постанову слідчого ОСОБА_5 від 18.12.2015 року про відмову в задоволенні клопотання про залучення його в якості потерпілого незаконною та необґрунтованою.
Відповідно до ст..55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви, про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Вважає, що вчинення перешкод до здійснення правомірної діяльності його захисника ОСОБА_7 по наданню йому правової допомоги та порушення встановленого законом гарантії правового захисту є підставами для визнання і його потерпілим у даному кримінальному провадженні оскільки він є заявником про кримінальне правопорушення , а крім того , при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою не отримав кваліфікованої правової допомоги відповідно до ст..20 КПК України та йому завдано моральної шкоди.
Просив суд скасувати вищевказану постанову від 18.12.2015 року про відмову в задоволенні його клопотання про визнання потерпілим.
В судовому засіданні ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_7 скаргу підтримали.
Прокурор ОСОБА_3 заперечив задоволення даної скарги, зазначивши . що потерпілим за ч.2 ст..397 КК України може бути лише захисник чи представник особи по наданню правової допомоги, ОСОБА_4 не є такою особою.
Заслухавши ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_7 , думку прокурора ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до ст.. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Відповідно до ст.. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
За обставинами справи , встановлено , що за ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м . Черкаси ОСОБА_8 від 03 листопада 2015 року у справі № 711/9084/15-к за скаргою ОСОБА_4 на внесення уповноваженою особою прокуратури Черкаської області відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про кримінальне правопорушення з приводу неправомірних, на його думку, дій судді Корсунь Шевченківського районного суду Черкаської області ОСОБА_6 за ст.397 КК України, скаргу ОСОБА_4 задоволено та зобов`язано уповноважену особу прокуратури Черкаської області прийняти відповідне рішення щодо заяви відповідно до вимог ст.214 КПК України та розпочати досудове розслідування .
Заявник ОСОБА_4 звернувся до слідчого відділу прокуратури Черкаської області із звернення про проведення з ним слідчих та процесуальних дій у якості потерпілого , мотивуючи тим , що у відповідності до КПК України він набуває статусу потерпілого з моменту подання ним відповідної заяви про вчинене кримінальне правопорушення., просив визнати його потерпілим.
Також, встановлено , що 18.12.2015 року слідчим в ОВС слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим.
Згідно вищевказаної постанови , відмова мотивована тим , що у матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які б вказували на факт завдання діями судді Корсунь - Шевченківського районного суду Черкаської області ОСОБА_6 шкоди заявнику ОСОБА_4 , передбаченої ч.1 ст. 55 КПК України, а тому , у відповідності до ч.5 ст.55 КПК України у визнанні потерпілим відмовлено..
За загальним правилом, визначеним ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Відповідно до ч.2 вказаної статті КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до Рекомендації Rec ( 2006 ) 8 Комітету Міністрів Ради Європи державам - членам щодо допомоги потерпілим від злочинів від 14 червня 2006 року під поняттям «потерпілий» слід розуміти фізичну особу, що зазнала шкоди, включаючи фізичні ушкодження або психічні травми, душевні страждання або економічні втрати, спричинені діями або бездіяльністю, які є порушенням норм кримінального права держав членів.
У належних випадках термін «потерпілий» також охоплює найближчих членів сімї або утриманців прямо постраждалої особи. / ( п.1.1).
Відповідно до ч.3 ст.55 чинного КПК України процесуального статусу потерпілого особа набуває:
а/ з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення до слідчого, прокурора . Виявивши при прийнятті заяви наявність обставин які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення слідчий , прокурор вносять відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань і розпочинає розслідування ( ч.1 ст.214 КПК України ) , вручивши потерпілому пам`ятку про його процесуальні права та обов`язки та/або
б/ з моменту подання нею вже після початку розслідування заяви про залучення її до провадження як потерпілого і вручення їй пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого.
Таким чином , вищевказане підтверджує, що саме за зверненням ОСОБА_4 про кримінальне правопорушення та за його безпосереднім оскарженням та доведенням в судовому порядку , було винесено ухвалу слідчим суддею ОСОБА_8 від 03.11.2015 року про внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та розпочато досудове розслідування.
На виконання вказаної ухвали слідчого судді уповноваженою особою прокуратури Черкаської області такі відомості про кримінальне правопорушення були внесені 19.11.2015 року за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.367 КК України, що підтверджено даними як ухвали слідчого судді від 3.11.2015 року, так і даними витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Таким чином, в судовому порядку встановлено , що повідомлення ОСОБА_4 про кримінальне правопорушення знайшло в послідуючому своє підтвердження у задоволенні його заяви про внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та він є заявником у відповідності до ч.1 ст..60 КПК України.
Крім того, встановлено та підтверджено документально , що ОСОБА_4 після внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР , безпосередньо звернувся до прокуратури Черкаської області із письмовою заявою про визнання його потерпілим .
Це підтверджено даними його заяви та постановою про відмову йому у визнанні потерпілим від 18.12.2015 року.
Таким чином , в судовому порядку встановлено та підтверджено документально , що на час звернення ОСОБА_4 до прокуратури Черкаської області із заявою про вчинення з ним слідчих та процесуальних дій в якості потерпілого , визнання його потерпілим були наявні обидві умови за яких особа відповідно до ч.3 ст. 55 чинного КПК України набуває процесуального статусу потерпілого.
При визначенні шкоди, як підстави для визнання особи потерпілим необхідно виходити із цього, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням.
Також необхідно враховувати факт заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням може бути остаточно встановлений лише обвинуваченим вироком суду.
А тому , враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що заява ОСОБА_4 мала б підлягати до задоволення та він мав бути визнаний потерпілим.
Оскільки встановлено , що слідчим в ОВС слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_5 18.12.2015 року винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим, вказана постанова має бути визнана протиправною та скасована , а клопотання ОСОБА_4 має підлягати до задоволення.
Таким чином , із змісту фабули кримінального правопорушення, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань , попередньо кваліфіковано за ч.2 ст.397 КК України , вбачається , що ці правопорушення вчинені відносно певного кола осіб захисника чи представника особи по наданню правової допомоги.
Проте , за чинним КПК України потерпілим являються особи , які визначені в ст..55 КПК України
Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
В основі набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов:
- фактичної ( завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди ) та формальної (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого )
Перевірка , розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачається, тому, статус потерпілого особа набуває автоматично за наявності вказаних вище умов.
Права і обов`язки потерпілого виникають з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Цей момент може збігатися з початком кримінального провадження або мати місце йому передувати.
КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим .
Умовою для цього є наявність очевидних і достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження, як потерпілою, подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч.1 ст.55 КПК України.
Очевидність та достатність таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим і може полягати, зокрема, у тому:
-очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення
-відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву
-очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою
-наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено ст.55 КПК України / наприклад, заподіяння особі моральної шкоди як представнику певної частини суспільства /
-неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально правової характеристики кримінального правопорушення.
Рішення слідчого і прокурора про відмову у визнанні особи потерпілою оформляється вмотивованою постановою , яка складається відповідно правил ст..110 КПК України і може бути оскаржена до слідчого судді в порядку, передбаченому главою 26 КПК України.

Оскільки рішення про визнання особи потерпілим вправі приймати і суд, то суду також надається право приймати рішення про відмову у визнанні особи потерпілим, яке оформляється ухвалою і може бути оскаржено в апеляційному порядку .

Прийняття рішення про відмову у визнанні особи потерпілою не перешкоджає можливості визнання її заявником або свідком.

Одночасно з поданням відповідної заяви потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки, передбачені ст..ст.56 і 57 КПК України.

Обов`язок вручити потерпілому відповідну пам`ятку залежно від форми волевиявлення на визнання особи потерпілим покладається на особу, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Поняття видів шкоди, що можуть бути завдані потерпілому визначається з урахуванням положень цивільного і кримінального права.

При визначенні шкоди, як підстави для визнання особи потерпілим, необхідно виходити з того , що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням.

Також, необхідно враховувати, що факт заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням може бути остаточно встановлений лише обвинувальним вироком суду.

Таким чином , на момент визнання особи потерпілим необхідно виходити із презумпції заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням, враховуючи достатні дані про такий факт.

При цьому , для визнання особи потерпілою достатньо спричинення особі якогось одного із перелічених видів шкоди.

Набуття особою процесуального статусу потерпілого здійснюється лише на підставі вільного волевиявлення особи, яке відбувається в активній формі.

Процесуальною формою такого волевиявлення може бути:

- подання особою заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, яка підлягає внесенню до ЄРДР та служить передумовою для початку досудового розслідування

- подання заяви про залучення її до провадження як потерпілого, яка підлягає обов`язковому прийняттю і реєстрації.

Узагальнюючи вищенаведене та враховуючи обставини справи в їх сукупності, встановлено , що :

- фабула кримінального правопорушення, попередньо кваліфікованого за ч.2 ст. 397 КК України та внесених прокурором до ЄРДР свідчить , що це правопорушення вчинено відносно певного кола осіб, та стосуються безпосередньо і заявника.

1) факт внесення заяви до ЄРДР включає в себе і дані про події та склад кримінального правопорушення , такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Розуміється , що якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

2) сам заявник здійснив волевиявлення на визнання його потерпілим ,про що звернувся з відповідною заявою до слідчого прокуратури

3)фактичне завдання кримінальним правопорушенням моральної шкоди , суд вважає, що вказані заявником обставини про здійснення перешкод правомірної діяльності його захисника в разі доведення, можуть свідчити про наявність спричинення такої моральної шкоди та при цьому необхідно враховувати, що факт заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням може бути остаточно встановлений лише обвинувальним вироком суду.

Таким чином , на момент визнання особи потерпілим необхідно виходити із презумпції заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням, враховуючи достатні дані про такий факт.

4) наявність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою.

А тому , узагальнюючи вищенаведене ,слідчий суддя вважає, що заява ОСОБА_4 про визнання потерпілим за вищевикладених обставин , мала б підлягати до задоволення .

Оскільки слідчим прокуратури ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 , вказана постанова підлягає до скасування.

Керуючись ст.. 55, 303, 306,307 КПК України, -

Ухвалив:

Скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого в ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_5 від 18.12.2015 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим та зобов`язати залучити ОСОБА_4 до кримінального провадження №000338 від 19.11.2015 року, як потерпілого.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1