Ухвала

іменем україни

06 жовтня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:

головуючого ОСОБА_11,

суддів: ОСОБА_12, ОСОБА_13,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_14,

прокурора ОСОБА_15,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000707, за обвинуваченням

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК,

установив:

У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати вирок суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у цьому суді. Свої доводи обґрунтовує тим, що апеляційний суд невірно встановив розмір завданої кримінальним правопорушенням шкоди, а тому безпідставно перекваліфікував його діяння з ч. 3 на ч. 4 ст. 185 КК. При цьому стверджує, що така кваліфікуюча ознака як вчинення злочину групою осіб судом не доведена.

В запереченні на касаційну скаргу засудженого потерпілий ОСОБА_3 вважає вирок суду апеляційної інстанції законним та обґрунтованим.

Вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 03 червня 2014 року ОСОБА_2 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 8 місяців.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

За апеляційною скаргою прокурора Апеляційний суд Чернівецької області скасував вирок суду першої інстанції та постановив свій вирок від 10 листопада 2014 року. Цим вироком апеляційний суд перекваліфікував діяння засудженого з ч. 3 на ч. 4 ст. 185 КК та призначив покарання за вказане кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі на строк 5 років. Вирішив питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Як установив суд апеляційної інстанції, ОСОБА_2 в ніч з 05 на 06 грудня 2013 року, діючи повторно, за попередньою змовою із невстановленими слідством особами, знаходячись в с. Тарасівці Новоселицького району Чернівецької області, таємно проник в гаражне приміщення, яке належить ОСОБА_3, звідки викрав належні останньому стартери, ручні гальма, бухти з ланцюгами та шини для бензопил різних марок на загальну суму 215 100 грн, що є великим розміром.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення касаційної скарги засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що для задоволення касаційної скарги немає підстав з огляду на нижченаведене.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.

З огляду на викладене до компетенції касаційного суду не входить перевірка обставин, зазначених у ст. 409 КПК , а саме перевірка стосовно невідповідності оскаржуваного рішення фактичним обставинам кримінального провадження, а тому доводи в касаційній скарзі щодо таких обставин не можуть бути предметом розгляду в порядку касаційної процедури.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції визнав ОСОБА_2 винуватим за ч. 3 ст. 185 КК.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи кримінальне провадження в апеляційному порядку, прийшов до висновку, що суд першої інстанції невірно встановив розмір завданої кримінальним правопорушенням шкоди. Внаслідок цього апеляційний суд перекваліфікував діяння засудженого з ч. 3 на ч. 4 ст. 185 КК.

При цьому апеляційний суд зазначив, що розмір завданої потерпілому шкоди (215 100 грн) обґрунтований сукупністю розглянутих у судовому засіданні та наведених у вироку доказів.

Зокрема, це підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_3, який в судовому засіданні стверджував, що він тривалий час займається підприємницькою діяльністю по реалізації бензопил та комплектуючих до них і оцінює вартість викраденого у нього майна на суму 215 075,6 грн. Також він зазначав, що в ході досудового розслідування йому було повернуто частину викраденого товару на загальну суму 121 235,6 грн. На даний час вважає, що розмір збитків складає 93 840 грн. Вищенаведене підтвердила й дружина потерпілого - свідок ОСОБА_4 Крім того, як убачається з матеріалів кримінального провадження, судом апеляційної інстанції ухвалою від 17 липня 2014 року органам досудового розслідування надавалось доручення щодо встановлення дійсної вартості і кількості викраденого майна, його походження та обліку. Тому, здобуті під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції докази, а саме листи від ФОП ОСОБА_5, директора ПП «Серп і молот» ОСОБА_7, а також ФОП ОСОБА_8 підтверджують факт поставки останніми комплектуючих до бензопил потерпілому ОСОБА_3, а відтак і вартість викраденого майна.

Крім того, така кваліфікуюча ознака як вчинення злочину групою осіб (що в касаційній скарзі заперечує засуджений) також підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, а саме: показаннями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 Останні в суді першої інстанції стверджували, що в ніч з 05 на 06 грудня 2013 року вони разом з ОСОБА_2 та ще двома невідомими їм особами в с. Тарасівці біля якогось господарства завантажували коробки з товаром в належний ОСОБА_10 мікроавтобус. Водночас свідки стверджували, що ініціатором цього був засуджений, який заздалегідь пояснив їм, що товар контрабандний, а не крадений.

Сукупність цих та інших доказів дали апеляційному суду обґрунтовані підстави визнати ОСОБА_2 винуватим у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням в приміщення, вчиненому в великих розмірах та кваліфікувати його діяння за ч. 4 ст. 185 КК.

Висновки апеляційного суду належним чином мотивовано. Вирок відповідає вимогам ст. 420 КПК .

Засуджений натомість не навів у касаційній скарзі належних доводів, які би спростовували висновки суду, на обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Керуючись -статтями 433 436 КПК , суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого залишити без задоволення.

Вирок Апеляційного суду Чернівецької області від 10 листопада 2014 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13