Справа №485/1940/15-к 29.12.2015 29.12.2015 29.12.2015
29 грудня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження в порядку вирішення питань, пов`язаних із застосуванням примусових заходів медичного характеру, за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Снігурівського району Миколаївської області ОСОБА_5 на ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 04 листопада 2015 року, якою стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горохівське Снігурівського району Миколаївської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- застосовано примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації у психіатричний заклад із звичайним наглядом,
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
особа щодо якої застосовано
заходи медичного характеру ОСОБА_6
захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду в частині вирішення цивільного позову та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою суду стосовно ОСОБА_6 застосовано примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації у психіатричний заклад із звичайним наглядом.
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/784/906/15 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_9
Категорія: ч.2 ст.125 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1
Постановлено частково задовольнити цивільний позов та стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_10 на відшкодування моральної шкоди 1000 грн.
В задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_6 матеріальних збитків на користь потерпілої ОСОБА_10 - відмовлено.
Узагальнені доводи прокурора.
В апеляційній скарзі прокурор вважає рішення суду щодо задоволення цивільного позову, незаконним. Посилається на те, що суд безпідставно поклав обов`язок відшкодувати шкоду на неосудну особу - ОСОБА_6 , яка за змістом ч.1 ст.128 КПК України не може бути цивільним відповідачем.
Вважає це істотнім порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 23 липня 2015 року близько 20 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, біля зрошувального каналу в 20 метрах на північ від с.Горохівське Снігурівського району Миколаївської області, вчинив сварку з неповнолітньою потерпілою ОСОБА_10 , у ході якої умисно схопив останню за ліву руку та застосовуючи силу викрутив її. Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_6 , потерпілій спричинено тілесне ушкодження у вигляді розтяжки зв`язок лівої кисті, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягло за собою короткочасний розлад здоров`я.
Згідно судово-психіатричної експертизи №473 від 23 вересня 2015 року, ОСОБА_6 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину, виявляє психічне захворювання і по своєму психічному стану не міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними, так само на даний час не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_6 представляє суспільну небезпеку для оточуючих, та потребує застосування примусових заходів медичного характеру.
Суд прийшов до висновку, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння в стані неосудності, а тому стосовно нього застосував примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення захисника, який підтримав доводи прокурора та просив задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.
Висновок суду про застосування стосовно ОСОБА_6 примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації у психіатричний заклад із звичайним наглядом, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України не перевірявся, оскільки законність і обґрунтованість ухвали в цій частині ніким з учасників процесу не оскаржується.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову.
Згідно ч. 1 ст.129 КПК України ухвалюючи вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ч.1 ст. 128 КПК цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, несе інша фізична або юридична особа, визначена законом.
Частиною 5 вказаної статті передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом, а якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
При цьому, ч. 1 ст.1186 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується.
В ч.2 вказаної статті визначено, якщо шкоди було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв`язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді.
Як вбачається з матеріалів провадження, цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди представником неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 - ОСОБА_11 було заявлено безпосередньо до неосудної особи - ОСОБА_6 .
При цьому, правильно визнавши ОСОБА_6 особою, яка під час вчинення суспільно-небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними, та в силу ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності, суд в порушення наведених вище вимог закону задовольнив цивільний позов поданий законним представником та стягнув з ОСОБА_6 моральні збитки на користь неповнолітньої потерпілої.
В задоволенні вимог про стягнення матеріальної шкоди суд відмовив, пославшись на відсутність доказів на підтвердження витрат на лікування потерпілої.
Однак, приймаюче таке рішення суд першої інстанції залишив поза увагою положення ст. 128 КПК України та ст. 1186 ЦК України.
Колегія суддів також звертає увагу і на те, що в поданих до суду матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про те, що ОСОБА_6 має можливість відшкодовувати заподіяну шкоду.
З врахуванням того, що шкода, завдана неосудною особою нею не відшкодовується, позов до інших осіб, які за законом несуть цивільну відповідальність у таких випадках не заявлявся, рішення суду про стягнення з ОСОБА_6 на користь потерпілої моральної шкоди, є невірним.
Також не ґрунтується на вимогах закону й рішення суду про відмову стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди з підстав відсутності доказів на її підтвердження.
Таким чином вимоги прокурора про скасування ухвали в частині вирішення цивільного позову підлягають задоволенню.
Разом з тим, відповідно до вимог ст. ст.412, 415 КПК України відсутні підстави для призначення в цій частині нового судового розгляду в суді першої інстанції, а тому вказані вимоги прокурора не можуть бути задоволені.
З огляду на вказане, апеляційний суд вважає за необхідне, на підставі ст.407 КПК України, скасувати ухвалу суду в частині вирішення цивільного позову та постановити нову ухвалу в цій частині, якою відмовити в задоволені позову законного представника потерпілої ОСОБА_10 - ОСОБА_11 до неосудної особи - ОСОБА_6 .
Керуючись ст.ст. 405, 407, 408, 409, 532 КПК України, апеляційний суд
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Снігурівського району Миколаївської області ОСОБА_5 - задовольнити частково.
Ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 04 листопада 2015 року стосовно ОСОБА_6 в частині вирішення цивільного позову - скасувати.
Постановити в цій частині свою ухвалу, якою відмовити в задоволені позову законного представника потерпілої ОСОБА_10 - ОСОБА_11 про стягнення з ОСОБА_6 моральної та матеріальної шкоди.
В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: