Справа № 638/7316/15-к
Провадження № 1-кс/638/1463/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2015

року Слідчий суддя Дзержинського районного суду міста Харкова: ОСОБА_1 ,

за участю прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону Центрального регіону України ОСОБА_2 ,

підозрюваного: ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4 ,

слідчого: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

розглянув клопотання слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону Центрального регіону України лейтенант юстиції ОСОБА_5 по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000265 від 30 квітня 2015року, за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст. 405 КК України , ч. 4 ст. 405 КК України, про застосування запобіжного заходу тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, помічника гранатометника1 відділення 1 взводу оперативного призначення 9 роти оперативного призначення 3 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 , солдата, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

в с т а н о в и в :
01.05.2015р. слідчий військової прокуратури Харківського гарнізону Центрального регіону України звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
В обґрунтування свого клопотання посилається на те, що ОСОБА_3 пред*явлена підозра в тому, що він

30 квітня 2015 року близько 14 годин 30 хвилин, солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , у розташуванні польового табору військової частини НОМЕР_1 , який розташований у військовому містечку № НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) усвідомлюючи, що командир 2 мінометного взводу мінометної батареї 2 батальйону оперативного призначення вказаної військової частини лейтенант ОСОБА_7 являється для нього безпосереднім начальником та виконує обов`язки з військової служби, будучи невдоволеним законною вимогою останнього щодо додержання порядку проходження військовослужбовцем військової служби, підлеглості, військової честі та військової дисципліни, всупереч вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 14 Закону України «Про національну гвардію України», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 30, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, групою осіб разом з військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 молодшим сержантом ОСОБА_8 та солдатом ОСОБА_9 , з метою заподіяння побоїв начальнику - лейтенанту ОСОБА_7 наніс останньому численні побої в область голови, тулуба та інших частин тіла, чим вчинив заподіяння побоїв начальнику у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, вчинене групою осіб в умовах особливого періоду, тобто злочин, передбачений ч. 4 ст. 405 КК України.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.4 ст. 405 КК України - тобто погроза вбивством або заподіянням тілесних ушкоджень чи побоїв начальникові, або знищенням чи пошкодженням його майна у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби або заподіяння тілесних ушкоджень, побоїв або вчинення інших насильницьких дій щодо начальника у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, вчинені групою осіб, або із застосуванням зброї, або в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.
ОСОБА_3 був затриманий 01.05.2015р. о 03г.45хв.

Підозра ґрунтується на показаннях свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , протоколі допиту потерпілого ОСОБА_7 , а також інших матеріалах кримінального провадження.

В обґрунтування свого клопотання прокурор вказує,що підозрюваний ОСОБА_3 відповідно до положень ст. 12 КК України підозрюється у вчиненні двох тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст. 405 КК України за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Згідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства, встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, п.3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що дає підстави вважати, що він може переховуватись від органів досудового розслідування, скоїти інший злочин, а також незаконно впливати на потерпілих та свідків в цьому ж кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив суд його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_3 пояснив, що він отримавши матрас від держави ,при від,їзді у відпустку передав його на зберігання ОСОБА_14 ,попросивши останнього за ним придивитись оскільки він за нього є відповідальним.Коли він повернувся до місця проходження служби то він не знайшов свій матрас та подушку.Він разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 прийшли до намету де був потерпілий з метою відшукування матрасу та подушки ,які в нього зникли перед цим , запитавши у потерпілого щоб він показав чи не має в нього цих речей останній почав лаятись нецензурною лайкою в їх бік та висловлюватись образливо.При цьому він був у цивільному одязі та хто ця людина йому не було відомо. Від образи потерпілий та ОСОБА_15 вони почали сваритись та дратись ,впали на ліжко,він їх розтягнув та вони вийшли на вулицю де потерпілий став битись з ОСОБА_14 .Лейтенент ОСОБА_16 став робити постріли щоб всі розійшлись та ОСОБА_15 попросив його не втручатись у конфлікт .

Захисник підозрюваного заперечував проти застосування до підозрюваного міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурором не доведено ризики та не враховано дані про особистість ОСОБА_11 ,він проживає разом з дружиною та 2 дітьми,є єдиним утриманцем ,окрім того його негативна характеристика не підтверджена даними про те,що він порушував військовий статут .

Положеннями ст. 29 Конституції України кожному гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочину чи його зупинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом 72 год. має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом 72 год. з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання, роз`яснено його права та надано можливість з моменту затримання захищати себе особисто та користуватися правовою допомогою захисника. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання. Про арешт або затримання людини має бути негайно повідомлено родичів заарештованого чи затриманого.
Зазначена норма Конституції України майже повністю відтворює положення ст. 5 Конвенції.
У п. 2 ст. 5 Європейської Конвенції прав та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого заарештовано, має бути негайно поінформований зрозумілою для нього мовою про підстави його арешту і про будь-яке обвинувачення, висунуте проти нього.
За приписами п. 3 ст. 5 Конвенції кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями пп. "c" п. 1 ст. 5, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно з п. 4 ст. 5 Конвенції кожному, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, надано право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.
Частина 2 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України містить важливу гарантію від свавільного застосування запобіжного заходу, а саме вимогу, щоб жоден запобіжний захід не можна було застосовувати без наявності обґрунтованості підозри.
КПК України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що, за визначенням ЄСПЛ «єнеобхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року). Частина 2 ст. 177 поширює вимогу «обґрунтованості підозри» також і на інші запобіжні заходи.
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57)
Відповідно до ч.1ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
ч.4 вищезазначеної норми закону передбачено,що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Згідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства, встановлено наявність ризику, передбаченого п.3, ч. 1 ст. 177 КПК України, що дає підстави вважати, що він може незаконно впливати на свідків в цьому ж кримінальному провадженні,якщо залишиться в даній військовій частині та буде продовжувати службу.

Що стосується існування інших ризиків,на які вказує прокурор,то суд вважає їх не доведеними та відсутніми певні обґрунтування їх існування.

Як вбачається з наданого прокурором клопотання про обрання запобіжного заходу в останньому відсутні посилання на обгрутованість застосування більш м,яких запобіжних заходів для запобігання ризикам,зазначеним у клопотанні.
Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_17 він не має стягнень,раніш не притягувався до кримінальної відповідальності,постійно працює проживає разом з дружиною та 2 малолітніми дітьми,є віруючим ,про те,що потерпілий є начальником йому відомо не було, поведінка потерпілого носила образливий характер що і спровокувало бійку між потерпілим та ОСОБА_15 й ОСОБА_14 .Він алкогольних напоїв не вживав коли виник конфлікт та участі у конфлікті не приймав,нікому не завдавав тілесних ушкоджень.
З огляду на таке суд приходить до висновку про те,що особистість ОСОБА_17 прокурором не вивчено в достатній мірі що суд також враховує при обранні запобіжного заходу .
Надаючи оцінку характеристиці ОСОБА_17 суд приходить до висновку про те,що остання не підтверджена певними доказами,не містить документів,які б підтверджували порушення Статуту раніш з боку ОСОБА_17 ,або таке ,що до останнього застосовувались заходи дисциплінарного впливу або інше.
Таким чином,оскільки певних обґрунтувань щодо неможливості застосування більш м,яких запобіжних заходів ніж утримання під вартою не наведено в судовому засіданні,суд приходить до висновку про застосування до ОСОБА_17 більш м,якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Посилання прокурора на те,що ОСОБА_17 може вчинити інший злочин або незаконно впливати на свідків та потерпілого суд не може прийняти до уваги в обґрунтування неможливості обрання більш м,якого запобіжного заходу оскільки ці обгрунтування здійснені прокурором на підставі безпідставних міркувань.Кладієнко раніш не судимий,за період проходження військової служби не притягувався до відповідальності за порушення військової дисципліни.
При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місті його постійного проживання у тому числі наявність у нього родини та утриманців, наявність у підозрюваного постійного міста роботи або навчання, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, відсутність судимостей у підозрюваного, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується відповідні обставини.

Беручи до уваги те, що підозрюваний підозрюється у вчиненні злочину за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі та за його поведінкою потребується певний контроль суд вважає за можливе застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю.

Вказаний висновок ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про не зменшення заявлених ризиків та виправдовують обрання даного виду запобіжного заходу .

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194,195, 196, 197, 199, 206, 211,213, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,
Ухвалив:
Клопотання слідчого по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000265 від 30 квітня 2015року, за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст. 405, ч. 4 ст. 405 КК України, про застосування запобіжного заходу тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити частково.

Застосувати стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за цією адресою місця проживання строком на 2 місяця до 29 червня 2015року з покладенням на останнього обов*язків: прибувати до військової прокуратури Харківського гарнізону за першою вимогою, не залишати місце проживання з 22-00годин вечора до 06-00 годин ранку та носити електронний засіб контролю.
Роз*яснити ОСОБА_3 положення ч.5ст.181 КПК України та ч.6ст.195 КПК України .

Покласти зобов,язання на слідчого або працівника органу внутрішніх справ перед застосуванням електронного засобу контролю під розпис роз*яснити ОСОБА_3 правила користування пристроєм,техніку безпеки поводження з ним та наслідки його зняття або неправомірного втручання в його роботу з метою ухилення від контролю.

Строк дії ухвали 2 місяця до 29 червня 2015року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_3 в той же строк, але з моменту вручення ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та підлягає врученню підозрюваному.

Слідчий суддя: ОСОБА_1 .

Копію ухвали отримав:

____ _________________ 2015 р. ___ год. ____ хв. ( ОСОБА_3 )