Справа № 303/3598/13-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

06.11.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі судових засідань ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , захисників обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , перекладача Рего- ОСОБА_9 , розглянув у відкритому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/777/440/15 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 та доповненнями до неї, поданими захисником ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.12.2013 року, яким:
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , не судимий,
засуджений за ч.2 ст. 149 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Стягнуто з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_12 20 000 (двадцять тисяч) грн. моральної шкоди.
Згідно вироку, ОСОБА_8 у період приблизно із середини листопада по 16.12.2009 року, маючи на меті завербувати, перемістити та передати осіб з метою їх подальшої сексуальної експлуатації, спланувавши наперед свої дії, діючи умисно, з корисливих мотивів, будучи знайомим із ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , знаючи, що останні внаслідок збігу тяжких сімейних та матеріальних обставин перебували в уразливому стані, використовуючи їх такий уразливий стан та шляхом обману, що виразилося в обіцянці працевлаштувати їх на роботу продавцями офіціантками в м. Москва Російської Федерації, вербував їх надати свою згоду на виїзд в м. Москва Російської Федерації, та у подальшому у середині грудня 2009 року отримав згоду ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на виїзд за кордон під надуманим приводом для працевлаштування продавцями офіціантками в м. Москва Російської Федерації.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 умисно, з корисливих мотивів, з метою переміщення та передачі осіб з метою їх сексуальної експлуатації, 16.12.2009 року близько 11 години знаходячись в м. Мукачеві біля будинку № 96 по вул. Духновича, посадив ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в мікроавтобус «Форд Транзит», державний номерний знак НОМЕР_1 маршрутом слідування Мукачево Москва, однак на виїзді з м. Мукачево ОСОБА_13 виявила, що забула вдома паспорт громадянина України, через що не змогла б перетнути кордон, після чого, незважаючи на примушування її ОСОБА_8 забрати свій паспорт та поїхати в Москву, відмовилася від поїздки та покинула мікроавтобус.
16.12.2009 року ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, умисно, з корисливих мотивів, перемістив ОСОБА_12 за кордон до м. Москва Російської Федерації, де 16.12.2009 року близько 03 години в одній із квартир будинку АДРЕСА_2 передав її для подальшої сексуальної експлуатації невстановленій особі на ім`я ОСОБА_14 , за що отримав від останньої гроші в сумі 600 доларів США.
Не погоджуючись з даним вироком захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, у якій порушує питання про його скасування та ухвалення нового вироку про виправдання ОСОБА_8 за пред`явленим обвинуваченням. Вважає, що висновок суду про доведеність вин ОСОБА_8 ґрунтується на показаннях потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , яким суд не дав належної оцінки та необґрунтовано поклав їх в основу обвинувачення.
В доповненнях до апеляційної скарги, поданих захисником ОСОБА_6 , також порушено питання про скасування вироку щодо ОСОБА_8 через істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону та покладення в основу обвинувачення недопустимих доказів. Зокрема, слідчий ОСОБА_15 , який був визначений як слідчий з порушенням належної правової процедури та не був належним суб`єктом проведення розслідування у вказаному кримінальному провадженні, а тому ряд слідчих дій, на думку сторони захисту, проведено ним з порушенням норм КПК і не можуть бути визнані як допустимі докази.
В доповненнях до апеляційної скарги, поданих 07.08.2015 року захисником ОСОБА_6 та від 06.11.2015 року ОСОБА_8 , просять вирок суду першої інстанції скасувати та постановити ухвалу про призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції. Вимоги зміненої апеляції мотивовано тим, що під час проведення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні було порушено процедуру призначення прокурора, який буде здійснювати повноваження в даному кримінальному провадженні, а відтак всі процесуальні рішення, які були прийняті або погоджені прокурором ОСОБА_5 є незаконними, позаяк прийняті неналежним суб`єктом. Аналогічні порушення були допущені і судом під час розгляду даного кримінального провадження за участі прокурора ОСОБА_5 без надання до суду його повноважень, оскільки постанова про призначення групи прокурорів винесена тільки 17.09.2013 року, отже підготовче судове засідання від 12.06.2013 року, від 25.06.2013 року та судові засідання від 27.06.2013 року, 21.08.2013 року відбулись за участі не уповноваженого прокурора. Крім іншого, на думку сторони захисту, відсутність в матеріалах кримінального провадження журналів судових засідань від 27.06.2013 та від 21.10.2013 року і наявність замість них довідок секретаря судових засідань, є безумовною підставою для скасування вироку і призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та доповнення до неї, промову прокурора про законність і обґрунтованість прийнятого рішення, оглянувши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи сторін кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що
У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Згідно з вимогами ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення норм КПК.
Відповідно до ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а крім того, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.
Згідно ст.370 КПК судове рішення у кримінальному провадженні є актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією України принципу верховенства права. Тому суду слід неухильно додержуватись вимог про законність, обгрунтованість та вмотивованість вироку і ухвали в кримінальному провадженні.
Крім того, згідно ст.1 КПК України судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, а у відповідності до ст.314 КПК України підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду.
В свою чергу, згідно ч.2 ст.318 КПК України судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У судове засідання викликаються потерпілий та інші учасники кримінального провадження, а у відповідності до ст.325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду. Суд має право накласти грошове стягнення на потерпілого у випадках та порядку, передбачених главою 12 цього Кодексу.
З матеріалів кримінального провадження видно, що всупереч вимог ст.ст.314, 320, 325 КПК України підготовче судове засідання від 25.06.2013 року проведено за відсутності потерпілої ОСОБА_12 і в матеріалах кримінального провадження відсутні достовірні відомості про її належне сповіщення про день, час та місце судового розгляду(а.с.27, 32 т.2). Цим, на думку колегії суддів, суттєво порушено процесуальні права зазначеного потерпілого.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим; законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відтак, законним є вирок, ухвалений судом за умови правильного застосування в ньому матеріального закону і дотримання в кримінальному провадженні кримінального процесуального закону під час усіх стадій кримінального провадження.
Разом з тим, судове провадження у першій інстанції відбувається з обов`язковим призначенням і проведенням підготовчого судового засідання у відповідності та в порядку, визначеному ст.314 КПК України, завданням якого є, зокрема перевірка відповідності обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України.
В разі невідповідності обвинувального акту зазначеній нормі закону, суд вправі повернути його прокурору в порядку п.3 ч.3 ст.314 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт, крім іншого, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті(частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
В ході апеляційного розгляду встановлено, що складений старшим слідчим СУ УМВС України в Закарпатській області капітаном міліції ОСОБА_15 обвинувальний акт від 20.05.2013 року зазначеним вимогам закону не відповідає.
Так, в обвинувальному акті зазначено, що умисні дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.149 ч.2 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є вербування, переміщення та передача людини, вчинені з метою експлуатації, із використанням уразливого стану особи та шляхом обману, вчинені щодо кількох осіб.
Згідно п.2 примітки до ст.149 КК України під уразливим станом особи слід розуміти зумовлений фізичними чи психічними властивостями або зовнішніми обставинами стан особи, який позбавляє або обмежує її здатність усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними, приймати за своєю волею самостійні рішення, чинити опір насильницьким чи іншим незаконним діям, збіг тяжких особистих, сімейних або інших обставин.
Отже, враховуючи оціночність даного поняття, орган досудового розслідування на підставі конкретних обставин справи мав встановити, чи був стан потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 насправді уразливим. Уразливим стан особи слід визнавати в усіх випадках, коли за обставинами справи її згода на вербування, переміщення, переховування, передачу чи одержання була вимушеною, одержаною під впливом зазначених суб`єктивних та/або об`єктивних причин і не відповідала її справжнім інтересам.
Викладаючи фактичні обставини кримінального правопорушення, та формулюючи обвинувачення, слідчим в обвинувальному акті не було конкретизовано, в чому саме полягав у потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 збіг тяжких сімейних та матеріальних обставин, що мав своїм наслідком уразливий стан цих осіб і якими конкретними обставинами справи це підтверджується.
Прокурор, який затверджував обвинувальний акт, на невідповідність такого вимогам кримінального процесуального закону уваги не звернув та не усунув вказані недоліки під час розгляду матеріалів кримінального провадження в суді першої інстанції.
В свою чергу, судом першої інстанції в підготовчому судовому засіданні наведені вище недоліки обвинувального акту та його невідповідність вимогам ст.291 КПК України не встановлені і такий прокурору не повернуто. Внаслідок цього, призначивши в даному кримінальному провадженні судовий розгляд, з врахуванням вимог ст.337 КПК України, суд першої інстанції позбавив себе можливості усунути вказані порушення вимог КПК, що і перешкодило в ухваленні законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Даючи оцінку доводам доповненої апеляційної скарги про наявність порушень, передбачених п.7 ст.412 КПК України з приводу відсутності в матеріалах кримінального провадження журналів судових засідань від 27.06.2013 року та від 21.10.2013 року і наявності замість них довідок секретаря судових засідань(а.с.41, 94 т.2), колегія суддів такі до уваги не приймає, оскільки у відповідності до ст.108 КПК України журнал с удового засідання ведеться під час судового засідання, а із згаданих довідок вбачається, що судові засідання не відбулись з об`єктивних причин.
Отже, колегія суддів вважає доповнені апеляційні вимоги підставними і визнає суттєвими порушення вимог чинного кримінального процесуального законодавства, допущені судом першої інстанції під час судового провадження, а за таких обставин судове рішення не можна вважати законним, воно підлягає скасуванню, а кримінальне провадження призначенню на новий судовий розгляд з дотриманням вимог розділу IV КПК України зі стадії підготовчого провадження, при якому суду слід усунути вказані вище недоліки, всебічно повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з дотриманням процесуальних прав сторін кримінального провадження, дати належну оцінку зібраним і дослідженим доказам в їх сукупності та ухвалити законне рішення відповідно до Глави 29 КПК України.
Оскільки вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню саме з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, решта доводів апеляційної скарги сторони захисту, в тому числі і щодо належності та допустимості доказів, отриманих під час досудового слідства, що у відповідності до ч.1 ст.89 КПК України вирішується судом під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення, апеляційним судом не розглядаються.
Керуючись ст. 404-407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Доповнену апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.12.2013 року за звинуваченням ОСОБА_8 за ч.2 ст.149 КК України скасувати.

Призначити в Мукачівському міськрайонному суді Закарпатської області новий розгляд матеріалів кримінального провадження за звинуваченням ОСОБА_8 за ч.2 ст.149 КК України в іншому складі, зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: