БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 510/1813/15-к
Провадження № 1-кп/497/6/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.01.2016 року Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Болграді обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000086 від 25.02.2015 року відносно
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ізмаїл Одеської області, громадянина України, росіянина за національністю, з неповною середньою освітою, який вільно володіє російською мовою, одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , такого , що не має судимості,
-обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
КАРАНФІЛ ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Рені Одеської області, громадянина України, молдованина за національністю, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , такого , що не має судимості,
-обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 і ОСОБА_8 , які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України направлений на розгляд Болградського районного суду Одеської області на підставі ухвали Апеляційного суду Одеської області від 08.10.2015 року, не відповідає вимогам ст.291 КПК України.
З обвинувального акту вбачається, що 08.02.2015 року близько 18 години ОСОБА_4 і ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою і спільно, маючи єдиний умисел , спрямований на таємне викрадення чужого майна , зайшли у двір будинку АДРЕСА_4 , де проживає ОСОБА_9 . Далі , перебуваючи у дворі вищевказаного домоволодіння, підійшли до гаража , відкрили засув вхідних дверей, який не був закритий на замикаючий пристрій, проникли в середину приміщення гаражу , звідки таємно викрали зварювальний апарат ЕДОН ВХ6-250 вартістю з урахуванням зносу 952 грн. Надалі з викраденим ОСОБА_4 і ОСОБА_8 з місця злочину зникли і розпорядилися викраденим на свій розсуд.
Таким чином своїми умисними діями ОСОБА_4 і ОСОБА_8 скоїли кримінальне правопорушення , передбачене ст.. 185 ч.3 КК України, за ознаками таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення.
В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за необхідне призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, а також заявив клопотання про виклик в судове засідання свідків обвинувачення.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання про повернення обвинувального акту прокурору в зв"язку з його невідповідністю вимогам ч.2 ст. 291 КПК України. Так захисник посилався на те, що в порушення п.9 ч.2 ст. 291 КПК України копії обвинувального акту, які були вручені під час досудового розслідування їй та її підзахисному ОСОБА_4 , не містять дати затвердження обвинувального акту прокурором, а реєстр матеріалів досудового розслідування, що додається до обвинувального акту , не підписаний слідчим . В порушення п.3 ч.2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не зазначено громадянство потерпілого. В порушення п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, обвинувачення ОСОБА_4 належним чином не сформульовано, зазначено, що він підозрюється , а не обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, слідчим та прокурором під час складання та затвердження обвинувального акту порушені вимоги п.2 ст.6 Європейської Конвенції з прав людини в частині порушення принцину презумпції невинуватості , оскільки в обвинувальному акті у стверджувальній формі зазначено, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 повністю підтримав клопотання свого захисника щодо повернення обвинувального акту прокурору.
Обвинувачений ОСОБА_8 в судове засідання не з"явився , згідно рапорту оперуповноваженого Ренійського відділення поліції здійснити привід в судове засідання обвинуваченого ОСОБА_8 відповідно до ухвали суду від 10 грудня 2015 року не виявилось можливим , в зв"язку з тим , що останній як за місцем своєї реєстрації, так і за місцем фактичного прожвиання відсутній , місце його знаходження (перебування) невідомо.
Потерпілий ОСОБА_10 про час та місце проведення підготовчого судового засідання повідомлений належним чином , направив до суду заяву про розгляд кримінального провадження без його участі в судовому засіданні. .
Інших клопотань від учасників кримінального провадження не надходило.
Суд, заслухавши думку усіх учасників підготовчого судового засідання, дослідивши обвинувальний акт з додатками, приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст.ст.291 КПК України.
Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Зокрема, п.5 ч.2 ст.291 КПК України визначено, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Камасінскі проти Австрії» (рішення від 19 грудня 1989 р.) та у справі «Абрамян проти Росії» (рішення від 09 жовтня 2008 р.) зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд зазначив, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Проте, обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 і ОСОБА_8 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, з наступних підстав.
Так, обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 і ОСОБА_8 містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та його правову кваліфікацію, але в ньому відсутнє формулювання обвинувачення , як того вимагає п.5 ч.2 ст.291 КПК України. Недотримання слідчим та прокурором зазначених вимог КПК України є підставою для повернення обвинувального акту прокурору зі стадії підготовчого провадження.
Формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.
Викладення фактичних обставин провадження з підсумком про те, що особа вчинила те чи інше кримінальне правопорушення, як це зроблено в обвинувальному акті щодо ОСОБА_4 і ОСОБА_8 , не може замінити формулювання обвинувачення, оскільки за змістом п.5 ч.2 ст.291 КПК України формулювання обвинувачення в обвинувальному акті має бути викладено незалежно від викладених фактичних обставин кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
За правилами ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Оскільки в обвинувальному акті відносно ОСОБА_4 і ОСОБА_8 відсутнє формулювання обвинувачення , що є неприпустимим, суд приходить до висновку про наявність обставин, що перешкоджають судовому розгляду такого обвинувального акту та є безумовною підставою для його повернення прокурору для усунення зазначеного недоліку і приведення обвинувального акту у відповідність до вимог кримінального процесуального кодексу України. Доводи прокурора про відповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України є неспроможними.
Суд також вважає, що під час складання та затвердження обвинувального акту слідчим та прокурором порушено принцип презумпції невинуватості , оскільки в ньому у стверджувальній формі зазначено , що ОСОБА_4 і ОСОБА_8 скоїли кримінальне правопорушення , передбачене ч.3 ст. 185 КК України.
Статею 7 КПК України закріплені загальні засади кримінального судочинства, зокрема презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини. Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення , доки її вину не буде доведено і встановлено вироком суду , що набрав законної сили.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.2008 року у справі "Хужин та інші проти Росії" Єврорпейський суд з прав людини зазначив , що положення п.2 статті 6 Конвенції з прав людини спрямоване на те, щоб убезпечити обвинувачену особу від порушень її права на справедливий процес упередженими твердженями , що тісно пов"язані з розглядом її справи в суді. Презумпція невинуватості , закріплена в п.2 ст. 6 Конвенції, є одним із елементів справедливого судового розгляду . Цей принцип забороняє формулювання передчасної позиції суду , в якій би відобраджалася думка про те, що особа , обвинувачена у вчиненні злочину, є винуватою ще до того, коли її вина була доведена відповідно до закону. Разом з тим, ця вимога стосується і висловлювань інших посадових осіб про перебіг розслідування кримінальної справи , якщо таки твердження спонукають громадскість повірити у винуватість обвинуваченої особи або впливають на оцінку фактів даної справи компетентним судом. У рішенняі від 10.12.2009 року в справі "Шагін проти України" Європейський Суд з прав людщини зазначив , що принцип презумпції невинуватості не лише забороняє передчасне висловлювання думки самим судом про те, що особа , яку "обвинувачено у вчиненні злочину", є винною, тоді як це ще не доведено відповідно до закону, а й поширюється на заяви , що їх роблять інші державні посадові особи стосовно проваджень , що тривають у кримінальних справах і які спонукають громадскість до думки про вину підозрюваного та визначають наперед оцінку фактів компетентним судовим органом .
Судовою практикою загально визнано, що документ набирає такого статусу лише тоді, коли виконані всі вимоги щодо його змісту та форми. У цьому конкретному випадку, обвинувальний акт стає документом, лише після того, як виконані усі вимоги ст. 291 КПК України, в т.ч. і вимоги щодо додатків.
Разом з тим судом встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_4 та його захиснику ОСОБА_5 була вручена копія обвинувального акту , в якому відсутня дата його затвердження, а також не зазначено на кількох аркушах викладено доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування. Також обвинуваченому ОСОБА_4 та його захиснику ОСОБА_5 була вручена копія реєстру матеріалів досудового розслідування, в якому відсутня підпис слідчого СВ Ренійського РВ ГУМВС , яким було складено цей реєстр. Також обвинувальний акт не затверджено печаткою (на той час) прокуратури Ренійського району.
При викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті зазначено , що ОСОБА_4 і ОСОБА_8 з метою викрадення чужого майна зайшли у двір будинку АДРЕСА_4 , де проживає ОСОБА_9 . Потерпілим від кримінального правопорушення в обвинувальному акті зазначено ОСОБА_10 . При цьому не зазначено кому саме належало викрадене майно та кому саме спричинені матеріальні збитки викраденням цього майна, в зв"язку з чим не є зрозумілим чому потерпілим в цьому кримінальному провадженні є ОСОБА_10 . Крім того, не зазначено громадянство потерпілого.
Кваліфікуючими ознаками злочину , у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , в обвинувальному акті зазначені - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попереденьою змовою групою осіб, поєднане з проникенням у приміщення. Разом з тим із змісту обвинувального акту не є зрозумілим з яких підстав дії ОСОБА_8 кваліфіковані як повторне вчинення краджіки.
В обвинувальному акті обставиною , що обтяжує полкарання обвинуваченого ОСОБА_4 зазначено - вчинення крадіжки за попередньою змовою групою осіб , що є помилковим , оскільки це є кваліфікуючою ознакою злочину , у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 .
Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Приймаючи до уваги засади кримінального провадження: - законності , презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини , що передбачені ст.9,17 КПК України, недотримання будь-яких імперативних вимог КПК України щодо змісту обвинувального акту та його невід`ємної частини додатків, в тому числі щодо відомостей, які вони мають містити, є підставою для визнання обвинувального акту, таким, що не відповідає вимогам КПК України.
Виходячи з наведеного та враховуючи що зазначені порушення кримінального процесуального закону позбавлять суд можливості зберегти об`єктивність та неупередженість судового розгляду, створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, зокрема ст. 291 цього України, та приходить до висновку, що без усунення виявлених недоліків не може бути призначений до судового розгляду і в силу п.3 ч.3 ст.314 КПК України підлягає поверненню.
Враховуючи, що обвинувальний акт з додатками повертається прокурору з підстав не відповідності вимогам КПК України, тобто підготовка до судового розгляду не проводиться, суд під час підготовчого судового засідання позбавлений можливості вирішити заявлені клопотання в зв`язку з чим заявлене прокурором клопотання про розгляд обвинувального акту у відкритому судовому засіданні та виклик свідків підлягає залишенню без розгляду.
Керуючись ст.291, 314 ч.3 п.3, 395 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 і ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000086 від 25.02.2015 року, повернути керівнику Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області для усунення виявлених недоліків в розумні строки з моменту набрання даною ухвалою законної сили.
Клопотання прокурора про розгляд обвинувального акту у відкритому судовому засіданні, а також про виклик в судове засідання свідків обвинувачення - залишити без розгляду.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Суддя ОСОБА_1