Справа № 580/2386/15-к
Номер провадження 1-кп/580/199/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 грудня 2015 року Лебединський районний сул

Сумської області

В складі: головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лебедині кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Тіволі, Мінського району Мінської області, Білорусь, фактично проживаючої АДРЕСА_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 , громадянки України, розлученої, освіта базова середня, пенсіонерки, раніше не судимої,

по ч. 3 ст. 185 КК України
В С Т А Н О В И В :
04.12.2015 року близько 15 год. 30 хв. обвинувачена ОСОБА_4 з метою викрадення чужого майна, шляхом проникнення до господарства, яке розташоване в АДРЕСА_3 та належить потерпілому ОСОБА_5 , скоїла крадіжку: подушки з пір`я вартістю, відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 362 від 14.12.2015 року, - 107 грн., 2 наволочок вартістю 23 грн. кожна, простирадла вартістю 50 грн., штори вартістю 50 грн., металевої сокири вартістю 125 грн., махрового рушника вартістю 50 грн., а всього на суму 428 грн. Викраденим розпорядилася на власний розсуд, чим завдала потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.
Крім того, 05.12.2015 року близько 7 год. 20 хв. ОСОБА_6 повторно незаконно проникла до господарства, розташованого в АДРЕСА_3 , яке належить потерпілому ОСОБА_5 , звідки таємно викрала килим синтетичний вартістю, відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 362 від 14.12.2015 року, - 500 грн. та гардину вартістю 50 грн. Викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, чим завдала потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 вину свою визнала повністю та показала, що вона знала, що в господарстві АДРЕСА_3 ніхто не проживає, так як власниця колишня її подруга - померла. Маючи намір на викрадення чужого майна, 04.12.2015 року близько 15 год. 30 хв. вона зайшла на подвір`я вищевказаного господарства та, зірвавши навісний замок на вхідних дверях, проникла до житлового будинку, звідки таємно викрала речі домашнього вжитку: подушку з пір`я, 2 наволочки, простирадло, штору, махровий рушник та металеву сокиру. Все викрадене перенесла до себе додому з метою використання у власних цілях. Наступного дня з ранку вона вирішила ще викрасти деякі речі. Таємно проникнувши до житлового будинку потерпілого, вона викрала звідти килим синтетичний та гардину, які теж перенесла до себе додому. Коли про викрадення стало відомо потерпілому та працівникам міліції, вона все викрадене віддала потерпілому. В скоєнні злочину щиро розкаюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки в судовому засіданні встановлено, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин і у суду немає сумнівів у добровільності її позиції.

Тому, суд, обмежився дослідженням матеріалів кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченої, дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 повністю доведена і її дії необхідно кваліфікувати по ч. 3 ст. 185 КК України, так як вона скоїла таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, поєднане із проникненням у житло.

При обранні обвинуваченій виду і міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, характеристику обвинуваченої з місця проживання та визнання нею своєї вини.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченої, активне сприяння в розкритті злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди та відсутність тяжких наслідків від скоєного.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не знайшов.

З огляду на вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що обвинуваченій ОСОБА_6 слід обрати міру покарання у виді позбавлення волі, але, враховуючи думку потерпілого, який просив строго не наказувати обвинувачену, а також те, що виправлення обвинуваченої можливе без відбування покарання, суд вважає доцільним застосувати ст. 75 КК України і звільнити її від відбування призначеного покарання з випробуванням, а також на підставі ст. 76 ч. 1 п. 2, 3, 4 КК України, зобов`язати її повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання і роботи та періодично з`являтись на реєстрацію до цих органів.

Суд вважає, що саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для виправлення засудженої та попередження інших злочинів.

Судові витрати, пов`язані з проведенням товарознавчої експертизи, покласти на обвинувачену.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370,374 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України та призначити їй покарання по цьому закону у виді 3 років позбавлення волі.

Застосувати ст. 75 КК України і звільнити її від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку один рік та, застосувавши ст. 76 ч. 1 п. 2,3,4 КК України, покласти на засуджену обов`язок повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання і роботи та періодично з`являтись на реєстрацію до цих органів.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишити попередню - у виді особистого зобов`язання.

Стягнути з засудженої ОСОБА_4 на користь НДЕКЦ при ГУМВС України в Сумській області , код класифікації доходів бюджету 2501100, р/р 0011, МФО 837013 банк ГУДКУ в Сумській області кошти на відшкодування витрат на проведення товарознавчої експертизи в розмірі 184 грн. 14 коп.

Речові докази: килим синтетичний, подушку з пір`я, 2 наволочки, простирадло, гардину, штору, металеву сокиру, махровий рушник, які знаходяться під зберігальною розпискою у потерпілого ОСОБА_5 , вважати повернутими власнику.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Лебединський районний суд.

Суддя: ОСОБА_1