Номер провадження: 11-кп/785/954/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.09.2015 року м. Одеса
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 02.10.2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеси, українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; який проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 08.12.2004 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст.263 КК України до штрафу у розмірі 510 грн;

- 15.09.2011 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст.186, ч. 3 ст. 187 КК України із застосуванням ст.ст. 69, 70 КК України до чотирьох років і одного місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений з місць позбавлення волі 05.04.2012 року по закінченню строку покарання,

визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання у вигляді чотирьох років і шести місяців позбавлення волі,

ВСТАНОВИЛА:
Як вбачається з вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

16.02.2013 року, близько 21 год., перебуваючи біля будинку №22 на вул. Генерала Петрова в м. Одесі, за попередньою змовою з іншою особою, з корисливих мотивів, погрожуючи застосуванням фізичного насильства до неповнолітнього ОСОБА_9 , відкрито заволоділи його мобільним телефоном «Iphone 4S» вартістю 6500 грн. та грошовими коштами у розмірі 50 грн., завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 6550 грн., після чого з місця вчинення злочину зникли.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій зазначив, що даний вирок є незаконним, оскільки ухвалений на підставі сфальсифікованих доказів та застосування до нього фізичного тиску, а також вирок суду суперечить вимогам КПК України.

Окрім того, на порушення вимог ст. 290 КПК України, органом досудового розслідування йому не були відкриті матеріали кримінального провадження, але не зважаючи на це, суд дослідив докази і визнав їх допустимими.

На порушення вимог ст.ст. 22 та 23 КПК України суд долучив до матеріалів судового провадження все кримінальне провадження органу досудового розслідування, але не дослідив його у повному обсязі.

Порушивши вимоги ст. 351 КПК України, суд не допитав його як обвинуваченого.

За таких підстав обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати, а справу повернути до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги обвинуваченого, просили її задовольнити та призначити новий розгляд в суді першої інстанції; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив вирок суду першої інстанції залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про те, що апеляційна скарг задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Мотивуючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, суд першої інстанції послався на наступні докази:

- показання неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив суду, що 16.02.2013 року, близько 21.00 год., він повертався додому. Біля будівлі Малиновської районної адміністрації до нього підійшли двоє чоловіків, одним з яких був ОСОБА_7 , і притисли його до стіни. Погрожуючи застосуванням насильства, вони змусили його віддати мобільний телефон «Iphone 4S» вартістю 6500 грн. та гроші у розмірі 50 грн.;

- показання свідка ОСОБА_10 , який підтвердив, що 16.02.2013 року він знаходився на зміні у Малиновській районній адміністрації, де працював охоронцем. Близько 21 год. він почув розмови біля будівлі і вийшов на вулицю подивитись, що відбувається. Там він побачив двох дорослих чоловіків, одним з яких був обвинувачений ОСОБА_7 . Вони розмовляли з хлопцем шкільного віку. Він запитав, чи все добре, на що один з них відповів, що все в порядку, після чого вони пішли. Приблизно через 40 хв. прибув наряд міліції і його запитували про пограбування неповнолітнього, а він розповів про те, що бачив;

- протокол пред`явлення особи для впізнання, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 впізнав по фотографії ОСОБА_7 як одну з двох осіб, які відкрито заволоділи його майном 16.02.2013 року;

- протокол пред`явлення особи для впізнання, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_10 впізнав по фотографії ОСОБА_7 як одну з двох осіб, яких він бачив 16.02.2013 року біля Малиновської районної адміністрації з неповнолітнім хлопцем, якого вони пограбували.

Суд послався також на інші докази, аналіз яким наведений у мотивувальній частині вироку (т. 2, а.с. 203).

Проаналізувавши докази у мотивувальній частині вироку (т. 2, а.с. 202-204), суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що показання обвинуваченого, у яких він заперечує свою вину, спрямовані на введення суду в оману, а також на ухилення від кримінальної відповідальності за скоєне та справедливого покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб.

Довід апеляційної скарги обвинуваченого щодо не відкриття органом досудового розслідування йому матеріалів кримінального провадження, є безпідставним, оскільки спростовується змістом протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 30.09.2013 року, який містить підпис обвинуваченого (т. 1 а.с. 239-240).

Твердження обвинуваченого у апеляційній скарзі про невідповідність вироку суду першої інстанції вимогам КПК України є надуманим і необґрунтованим, оскільки вирок суду ухвалений згідно вимог ст.ст. 368 та 374 КПК України.

Колегія суддів вважає безпідставним довід апеляційної скарги обвинуваченого про порушення вимог ст.ст. 22 та 23 КПК України у зв`язку з залученням до матеріалів судового провадження усього кримінального провадження органу досудового розслідування, але не дослідженням його у повному обсязі, оскільки суд досліджує лише матеріали, на підставі яких встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Посилання обвинуваченого на порушення судом першої інстанції вимог ст. 351 КПК України, оскільки суд не допитав його як обвинуваченого, відповідає дійсності, оскільки з журналу судового засідання видно, що обвинувачений окремо не допитаний судом.

Разом з тим, він відповідав на запитання суду та сторін, у тому числі й про повне невизнання своєї вини.

До того ж, відповідно до приписів ст. 412 КПК України, це не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і згідно зі ст. 415 КПК України не є підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції зазначив, що враховує суспільну небезпеку, тяжкість і характер вчиненого злочину, наявність непогашеної та не знятої судимості, відсутність обставин, що пом`якшують покарання і дійшов правильного висновку, що покарання обвинуваченому має бути призначено у вигляді позбавлення волі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що покарання призначено обвинуваченому за правилами ст. 65 КК України і підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції відсутні.

Аналізуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, колегія суддів доходить висновку про те, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає залишенню без задоволення, а вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 02.10.2014 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 02.10.2014 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4