Справа № 1319/1-365/11 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 11/783/101/13 Доповідач : Данко В. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2013 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Данка В.В.,

суддів Кобзара В.М., Олексієнко М.Ю.,

при секретарі Когут Н.Б.,

з участю прокурора Добровольського П.О.,

захисника ОСОБА_1,

засудженого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальну справу за апеляціями державного обвинувача, захисника ОСОБА_1, засудженого ОСОБА_2 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 12 березня 2012 року, яким ОСОБА_2 визнано винуватим за ст.391 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Сихівського районного суду м. Львова від 12 березня 2012 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, українець, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, не працюючий, раніше неодноразово судимий, останній раз 09.10.2009 р. Сихівським районним судом м. Львова за ч.2 ст.186, ст.ст. 69, 71 КК України на два роки шість місяців позбавлення волі, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4

засуджений за ст.391 КК України на один рік шість місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 09.10.2009 року та остаточно призначено покарання ОСОБА_2 - один рік і сім місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_2 залишено без змін - взяття під вартою.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_2 рахується з 18 жовтня 2011 року.

ОСОБА_2 визнаний винуватим та засуджений за те, що, відбуваючи покарання в місцях позбавлення волі - у Львівській ВК - 48 УДД України з ПВП у Львівській області, що на вул. Хуторівка,2 у м. Львові, будучи засудженим згідно з вироком Сихівського районного суду м. Львова від 09.10.2009 року за ч.2 ст.186, ст.ст.69, 71 КК України до двох років шести місяців позбавлення волі, вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань та іншу протидію адміністрації особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери) або переводилась на більш суворий режим відбування покарання; вчинене виразилось у систематичному порушенні режиму утримання засуджених та невиконанні законних вимог адміністрації установи за що, згідно зі ст.132 КВК України, на ОСОБА_2 були накладені дисциплінарні стягнення: 06.10.2010 року за порушення режиму утримання ОСОБА_2 було призначено покарання у вигляді переведення до приміщення камерного типу. В подальшому ОСОБА_2 продовжував систематично порушувати режим утримання за що 22.12.2010 року, 16.02.2011 року, 17.03.2011 року, 20.05.2011 року та 29.07.2011 року поміщався в дисциплінарний ізолятор на різні терміни, а 20.04.2011 року був переведений в приміщення камерного типу терміном на один місяць. 22.08.2011 року, близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_2, перебуваючи на обліку як злісний порушник режиму утримання, перебуваючи в ДПК, будучи згідно з графіком чергувань черговим по секції № 5, та, будучи забезпеченим відповідним інвентарем, не маючи на це поважних причин та обставин, в категоричній формі відмовився виконувати прибирання, тобто законну вимогу працівників ЛВК-48, яку йому поставив начальник відділення ОСОБА_3, за що на ОСОБА_2 було .накладено стягнення у вигляді переведення до ПКТ терміном на два місяці. Тобто, своїми діями ОСОБА_2 вчинив злочин, передбачений ст.391 КК України.

В апеляції прокурор, який брав участь в розгляді справи судом першої інстанції, просить вирок скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд в суд першої інстанції в іншому складі суду. Вважає вказаний вирок незаконним у звязку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого ОСОБА_2 При визначенні міри покарання ОСОБА_2 судом не враховано, що він неодноразово судимий, зокрема за аналогічний злочин, свою вину не визнав, вчинив злочин, перебуваючи у кримінально-виконавчій установі за порушення трудового розпорядку.

Захисник подав апеляцію, в якій просить вирок скасувати та постановити щодо ОСОБА_2 виправдувальний вирок у звязку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ст.391 КК України. Вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у звязку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням кримінального закону. Зазначає, що суд при винесенні вироку, в порушення ч.1 ст.334 КПК України, не встановив які саме дії, що входять в обєктивну сторону злочину, передбаченого ст.391 КК України, вчинив ОСОБА_2, тобто не сформулював останньому обвинувачення, визнаного судом доведеним та не мотивував висновків щодо правильності кваліфікації злочину.

В апеляції засуджений ОСОБА_2 просить вирок скасувати та змінити запобіжний захід. Свої вимоги він мотивує тим, що при винесенні вироку судом була зазначена як обтяжуюча обставина рецидив злочину, що за чинним законодавством не відноситься до обтяжуючих обставин. Також вказує, що, відбуваючи покарання у ЛВК-48 в дільниці посиленого контролю, його утримували в камері незаконно.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора на підтримання поданої державним обвинувачем апеляційної скарги, засудженого ОСОБА_2, який заявив клопотання про відмову від поданих ним та його захисником ОСОБА_1 апеляцій та прохання залишити їх без розгляду, захисника ОСОБА_1, який підтримав клопотання засудженого ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляції засудженого ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_1 слід залишити без розгляду, а апеляцію прокурора без задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 в інкримінованому злочині при встановлених у вироку обставинах відповідають фактичним обставинам справи та дослідженим в судовому засіданні доказам. Доведеність вини та кваліфікація дій засудженого в апеляції прокурора не оспорюється.

Колегія суддів вважає, що, призначаючи ОСОБА_2 покарання, суд першої інстанції правильно застосував кримінальний закон, і призначене засудженому покарання відповідає тяжкості злочину та особі засудженого та з врахуванням помякшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що, передбачає відповідальність за вчинений злочин, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного й обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції в достатній мірі врахував тяжкість вчиненого злочину, характер суспільної небезпеки вчиненого, особу ОСОБА_2, який за час відбування покарання в ЛВК-48 негативно характеризується, раніше неодноразово судимий, має на утриманні малолітню дитину та обставини, що пом'якшують покарання часткове визнання вини, розкаяння у вчиненому, і обтяжують покарання рецидив злочину.

За таких обставин, призначене засудженому покарання за ст.391 КК України у вигляді позбавлення волі є обґрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України.

При перевірці матеріалів справи колегія суддів не встановила обставин, які б давали підстави для зміни чи скасування вироку.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_2 покарання слід залишити без зміни, а апеляцію прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст. 362, 365, 366, 377 КПК України 1960 року, колегія суддів, -

ухвалила:

Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 12 березня 2012 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін, апеляції засудженого ОСОБА_2, захисника ОСОБА_1 без розгляду, а апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, - без задоволення.

Головуючий:

Судді:

Оригінал ухвали.