Справа №11-580/11 06.09.2011 06.09.2011 06.09.2011
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-580-2011 Головуюча у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.307 КК України Доповідач у 2-й інстанції: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Миколаївської області

у складі:

головуючого судді Пустовара М.Л.,

суддів: Івченко О.М., Семенчука О.В.,

за участю прокурора Гаврилка О.О.,

засудженого ОСОБА_3,

6 вересня 2011 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_3 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 8 червня 2011 року, яким:

- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, без громадянства, раніше не судимий;

- засуджений за ч.2 ст.307 КК України на 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянин України, раніше не судимий;

- засуджений за ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, на 3 роки позбавлення волі без конфіскації майна.

Згідно вироку, у невстановлені час, місці та особи ОСОБА_3 незаконно придбав невстановлену кількість особливо небезпечного наркотичного засобу - ацетильованого опію, з метою подальшого його збуту.

31 травня 2011 року, о 10 год. 45 хв., ОСОБА_3, знаходячись на вул. 2-га Набережна у м. Миколаєві, незаконно збув особі із зміненими даними «ОСОБА_5В.» вказаний опій, вагою у перерахунку на суху речовину - 0,015 грама.

У невстановлені час, місці та особи ОСОБА_4 незаконно придбав макову солому з метою виготовлення наркотичного засобу - опію, перевіз її до свого помешкання, розташованого у АДРЕСА_1, де з метою збуту виготував з неї особливо небезпечний наркотичний засіб - опій.

25 червня 2010 року, біля 11 години, ОСОБА_4, знаходячись на території стадіону «Піонер» по вул. Чигрина у м. Миколаєві, незаконно збув ОСОБА_3 вказаний опій обємом 2,5 мл.

Після того, ОСОБА_3, знаходячись біля будинку № 45 по вулиці Чигрина, незаконно збув вказаний ацетильований опій ОСОБА_6 обємом 0,5 мл.

У той же день, об 11 год. 10 хв., він же, там же, незаконно збув особі із зміненими даними «ОСОБА_7І.» опій, обємом 0,9 мл. (вага сухої речовини - 0,5796 грама).

У той же день, у період з 12 год. до 12 год. 35 хв., за місцем проживання ОСОБА_4, під час обшуку вилучено залишки ацетильованого опію, обємом 13,8 мл. (вага сухої речовини - 0,5796 грама), який він незаконно зберігав з метою збуту.

В апеляції засуджений ОСОБА_3 просить вирок змінити, перекваліфікувати ним скоєне на ч.1 ст.309 КК України та відповідно помякшити покарання.

Посилається на відсутність доказів за епізодом збуту 31.05.2010 р., непослідовність та недостатність для визначення вини пояснень свідка ОСОБА_8, відмову суду допитати свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7, а також на алібі - перебування у той час на лікуванні у туберкульозному диспансері.

За епізодом від 25.06.2010 р. вказує, що опій у ОСОБА_4 придбав для власного вживання, а не для збуту. Одночасно придбав і для ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на їх прохання, після чого між собою його поділили та вжили.

Крім того, зазначає про своє каяття та жаль з приводу вчинення злочину.

Іншими учасниками процесу апеляцій на вирок не подано.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого на підтримку апеляції, думку прокурора про залишення вироку без змін, дослідивши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів визнає апеляцію такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Оцінивши перевірені докази, районний суд обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, тобто незаконному придбанні, зберіганні особливо небезпечних наркотичних засобів з метою збуту та їх збуті, вчиненому повторно.

Так, сам ОСОБА_3 у судовому засіданні, визнавши вину частково, не заперечував факт придбання ним опію 25.06.2010 р., а також передачі його частини іншим особам - його знайомим ОСОБА_6 та ОСОБА_7, хоча і не вважав останнє, як збут.

Скоєне ним за цим епізодом також підтверджене:

- постановою про проведення оперативної закупівлі наркотичних засобів від 14.06.2010 р., згідно з якою за наявності даних про те, що ОСОБА_3 протягом тривалого часу займається незаконним збутом наркотичних засобів, прийнято рішення про проведення в нього закупівлі ацетильованого опію з залученням до неї покупця - особи із зміненими даними «ОСОБА_7І.»;

- актом від 25.06.2010 р. помітки грошових купюр, призначених для здійснення закупівлі, та актом огляду покупця, коли ці купюри були видані «ОСОБА_9І.»;

- протоколом оперативної закупівлі від 25.06.2010 р., за яким «ОСОБА_7І.» у той день придбав у ОСОБА_3 ацетильований опій;

- протоколом обшуку особи від 25.06.2011 р., відповідно до якого у ОСОБА_3 світилися руки під спеціальною лампою;

- висновком експерта про те, що видана «ОСОБА_7І.» речовина є ацетильований опієм.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11, що були понятими під час проведення вказаної закупівлі, підтвердили у суді її здійснення, а також факт збуту ОСОБА_3 опію «ОСОБА_7І.».

За епізодом збуту наркотичних засобів 31.05.2010 р. винуватість засудженого підтверджена матеріалами оперативної закупівлі наркотичних засобів: постановою про проведення такої закупівлі від 28.05.2010 р., в якій зазначено, що до участі в закупівлі наркотиків у ОСОБА_3 залучено у якості покупця особу із зміненими даними «ОСОБА_5В.»; актом помітки грошових знаків від 31.05.2010 р.; актом огляду покупця, за яким у той же день «ОСОБА_5В.» видані ці гроші; протоколом оперативної закупки від 31.05.2010 р., за змістом якого «ОСОБА_5В.» придбав у ОСОБА_3 ацетильований опій у медичному шприці і який надалі видав працівникам міліції; висновком експерта, що видана «ОСОБА_5В.» речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом - ацетильований опієм обємом 2 мл. (вага сухої речовини - 0,015 грама).

Свідок ОСОБА_8, який був понятим при закупівлі, підтвердив у суді достовірність змісту протоколу її проведення та факт збуту ОСОБА_3 «ОСОБА_5В.» рідини у шприці, яку останній видав працівникам міліції.

Фактично аналогічні пояснення надав на досудовому слідстві інший понятий - свідок ОСОБА_12

Надавши належну оцінку наведеному, суд 1-ї інстанції, визнавши ці докази достатніми, вірно визнав доведеним інкримінований підсудному злочин за обома епізодами.

Посилання на необєктивність висновків суду, недостатність доказів винуватості та неправильну кваліфікацію вчиненого є безпідставними, бо не знайшли свого підтвердження та суперечать вище викладеному.

Доводи про те, що засуджений 25.06.2010 р. лише придбав опій для свого вживання та без мети збуту, що на його думку є підставою для кваліфікації ним скоєного за ч.1 ст.309 КК України, не відповідають фактичним обставинам справи, у тому числі вищевикладеним обєктивним даним оперативної закупівлі, проведеної саме з метою викриття ОСОБА_3 як особи, що незаконно збуває наркотичні засоби.

У справі відсутні будь-які докази на спростування факту збуту.

Відповідно, кваліфікація дій ОСОБА_3 за ч.2 ст.307 КК України є належною, тому відсутні підстави для її зміни та помякшення покарання, про що просить апелянт.

Безпідставними є доводи засудженого і про алібі, оскільки хоч ОСОБА_3 дійсно перебував на лікуванні у протитуберкульозному диспансері, проте це не неуможливлювало знаходження його в іншому місці, оскільки він мав вільний вихід з диспансеру, без попередження про це персоналу та без шкоди у разі пропуску процедур лікування. Про це, зокрема, вбачається з пояснень у суді лікаря ОСОБА_13

Крім того, колегія суддів не вбачає підстав для обмови ОСОБА_3 понятими, які бачили його у той час на місці скоєння злочину.

Стосовно доводів щодо пояснень понятого ОСОБА_8, який нібито не бачив факт збуту, то вони не відповідають дійсності, тому як цей свідок у суді вказав, що бачив як ОСОБА_3 щось дістав із кишені, передав це закупнику, а той видав його (наркотик) в автомобілі працівникам міліції (а.с.293-зворот).

Твердження про відмову суд у допиті закупників також суперечать змісту протоколу судового засідання, в якому відсутні клопотання підсудного про виклик для допиту цих осіб.

Доводи про каяття та жаль з приводу вчинення злочину, що фактично стосується помякшення призначеного покарання, є неістотними, оскільки ні з поведінки ОСОБА_3 у суді, ні із змісту його апеляції (невизнання вини) його дійсного щирого каяття не вбачається.

До того ж за ч.2 ст.307 КК України засудженому призначене покарання у нижчій межі санкції кримінального закону, що не можна вважати надмірно суворим.

За таких обставин, колегія суддів, визнавши доводи апеляції безпідставними, вважає, що вирок відносно засудженого ОСОБА_3, як постановлений відповідно до вимог ст.ст.323,324 КПК України, зміні не підлягає.

Керуючись ст.ст.365,366 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляцію ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 8 червня 2011 року у відношенні засудженого ОСОБА_3 - без зміни.

Головуючий

Судді: