Справа № 643/227/15-к
Пр. № 1-кп/643/277/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2015 року Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0006704, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, маючого середню технічну освіту, неодруженого, не працюючого, раніше судимого 13.11.2014 року Московським районним судом м.Харкова за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 186 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

12.12.2014 року близько о 14-30 год. ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 у приміщенні торгівельного павільйону, діючи за умислом, направленим на відкрите заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, і переслідуючи мету наживи, із корисливих мотивів, повторно, скориставшись тим, що в приміщенні павільйону відсутні сторонні особи, підійшов до реалізатора ОСОБА_6 , яка в цей час перебувала за торгівельним прилавком. Після чого, реалізуючи свій злочинний намір, застосувавши значну фізичну силу, притиснув останню до стіни торгівельним прилавком, чим завдав їй фізичного болю та зломив її волю до опору, та відкрито, шляхом пред`явлення їй усної вимоги, заволодів грошима у сумі 420 грн., які ОСОБА_6 виклала на його вимогу на стіл, власником яких є фізична особа підприємець ОСОБА_7 . Після чого, ОСОБА_5 з місця скоєння злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку на суму 420 грн.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений свою вину в скоєнні злочину не визнав, посилаючись на те, що злочину не скоював, потерпілу не знає, 12.12.2014 року проходив неподалік торгівельного павільйону, де був затриманий співробітниками охорони. Вважав, що потерпіла помиляється щодо його особи. Також посилався на те, що вилучені в нього грошові кошти в сумі 420 грн. належать йому особисто.

Вина обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, за обставин, визнаних судом доказаними та викладеними у вироку, підтверджується сукупністю досліджених судом доказів:

Показами потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні пояснила, що 12.12.2014 року приблизно о 14-30 год. раніше незнайомий їй ОСОБА_5 зайшов в приміщення торгівельного павільйону, де вона працювала реалізатором, притиснув її до стіни столом, чим завдав їй фізичного болю, та висловив вимогу передати йому грошові кошти, які знаходились в касі, вона передала йому всю наявну в касі суму 420 грн., після чого ОСОБА_5 вибіжав з павільйону.

Показами потерпілого ОСОБА_8 , який в судовому засіданні пояснив, що в грудні 2014 року він був фізичною особою підприємцем та орендував приміщення торгівельного павільйону за адресою: АДРЕСА_2 , в якому реалізатором працювала ОСОБА_6 . 12.12.2014 року ОСОБА_6 йому зателефонувала та повідомила, що павільйон пограбували та заволоділи грошима в розмірі 420 грн. Матеріальних претензій не має, оскільки грошові кошти йому повернуті під час досудового розслідування.

Показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які в судовому засіданні пояснили, що вони працюють охоронниками, 12.12.2014 року надійшов виклик з магазину Налівайка, реалізатор сусіднього торгівельного павільйону повідомила про скоєння грабіжу, за її описом одягу нападника вони наздогнали обвинуваченого та запропонували повернутися до магазину, після чого викликали наряд міліції.

Показами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які в судовому засіданні пояснили, що вони 12.12.2014 року були запрошені в якості понятих при огляді місця події торгівельного павільйону, під час якого працівниками міліції у раніше незнайомого їм ОСОБА_5 були вилучені грошові кошти.

Показами свідка ОСОБА_13 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона працює слідчим СВ Московського РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області, 12.12.2014 року на чергуванні вона здійснила виїзд в торгівельний павільйон за адресою: АДРЕСА_2 , в якому проводила огляд місця події за заявою ОСОБА_6 про відкрите заволодіння ОСОБА_5 грошовими коштами, під час якого у останнього були вилучені грошові кошти в розмірі 420 грн.

Протоколами огляду місця події від 12.12.2014 року, під час проведення яких оглянуто приміщення торгівельного павільйону та вилучено у ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 420 грн.

Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АВ № 722676 щодо реєстрації Фізичної особи підприємця ОСОБА_8 .

Протоколом пред*явлення особи для впізнання від 13.12.2014 року та фототаблицею до нього, під час якого ОСОБА_6 вказала на ОСОБА_5 , як на особу, яка 12.12.2015 року відкрито заволоділа грошовими коштами в розмірі 420 грн.

Постановою про приєднання до кримінального провадження речових доказів від 13.12.2014 року.

Суд доходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні інкримінованих йому дій та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна ( грабіж ), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров*я потерпілого, вчинене повторно.

Що стосується доводів обвинуваченого щодо його невинуватості у вчинені злочину, суд оцінює їх критично, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході судового засідання та спростовуються наведеними вище доказами.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , будучи попередженою судом про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, дала послідовні покази щодо обставин скоєння злочину обвинуваченим, впевнено вказувала на ОСОБА_5 , як на особу, яка скоїла злочин 12.12.2014 року, як на досудовому слідстві, так і в суді, наполягала на скоєнні злочину саме ОСОБА_5 та відкритого заволодіння ним грошовими коштами в розмірі 420 грн. Зазначені покази потерпілої узгоджуються з іншими доказами по справі показами потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , протоколами огляду місця події від 12.12.2015 року, протоколом пред*явлення особи для впізнання від 13.12.2014 року та фототаблицею до нього.

Допитана в судовому засіданні за клопотанням захисника свідок ОСОБА_14 пояснила, що 12.12.2014 року вона разом з ОСОБА_5 проводила час, стверджувала, що в той день у ОСОБА_5 були при собі гроші. Він відійшов купити цигарки, через деякий час вона побачила, як його садять у міліцейську машину.

Суд відноситься критично до вказаних показів, оскільки ОСОБА_14 є близькою знайомою обвинуваченого, а відтак, може бути особою заінтересованою в розгляді справи.

Крім того, зазначені покази свідка ОСОБА_14 спростовує той факт, що вилучена у ОСОБА_5 безпосередньо після скоєння злочину грошова сума в розмірі 420 грн., співпадає з сумою, про відкрите заволодіння якою обвинуваченим, заявила потерпіла.

А тому, невизнання вини обвинуваченим у скоєнні злочину, суд розцінює як обраний ним засіб захисту та спробу уникнути відповідальності за скоєне.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, а також дані про особу обвинуваченого, викладені вище у вироку, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, та вважає, що виправлення обвинуваченого є неможливим без ізоляції від суспільства. Оскільки обвинувачений скоїв новий злочин після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили, суд відповідно до ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 13.11.2014 року.

До набрання чинності вироку суду, суд підтверджує раніше обраний запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою у Харківському слідчому ізоляторі.

Суд вирішує питання про долю речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 13.11.2014 року у виді шести місяців позбавлення волі і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 12.12.2014 року.

Зарахувати ОСОБА_5 до покарання строк тримання під вартою з 12.12.2014 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до набрання законної сили вироком, залишити раніше обрану - тримання під вартою у Харківському слідчому ізоляторі.

Речові докази, передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 , повернути законному володільцю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається через суд, який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя

26.11.2015