АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0008150 за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 22.03.2005 року Староміським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі;
- 08.06.2006 року Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 1 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі, звільненого 09.01.2009 року по відбуттю строку покарання,
та якому 28.02.2015 року УМВС України у Вінницькій області висунуто обвинувачення у вчиненні 31.07.2014 року злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, кримінальне провадження щодо якого перебуває на розгляді у Вінницькому міському суді Вінницької області,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 10 вересня _________________________________________________________________
Справа №11-кп/796/1974/2015 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_1
2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Як встановив суд у вироку, 06.06.2015 року о 01 год. ОСОБА_6 , перебуваючи поряд з будинком №12/1 по пр. Гагаріна в місті Києві, помітив, що в автомобілі «Форд Транзит», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , відсутня сигналізація та в цей момент у нього виник умисел на таємне повторне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_6 , підійшовши до автомобіля «Форд Транзит», одягнув на руки рукавиці, та з метою протиправного збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, користуючись сприятливими умовами для доведення свого злочинного наміру до кінця, за допомогою заздалегідь підготовленого гострого предмету, а саме ножа, зламав замок правих передніх пасажирських дверей автомобіля, після чого проник до салону вищевказаного автомобіля «Форд Транзит», звідки таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_8 , а саме: окуляри спеціалізовані для автомобілістів, вартістю 600 гривень; окуляри сонцезахисні, вартістю 100 гривень; набір шампурів в чохлі, вартістю 200 гривень; розетку в упаковці, вартістю 60 гривень; зарядний пристрій до мобільного телефону, вартістю 60 гривень; кабель живлення, вартістю 10 гривень; перехідний аудіо-кабель, вартістю 10 гривень; МР-3 плеєр, вартістю 200 гривень; розвідний ключ, вартістю 250 гривень; чотири мебельні ручки, вартістю 45 гривень кожна, загальною вартістю 180 гривень; три фіксуючих троси для вантажу, вартістю 100 гривень кожен, загальною вартістю 300 гривень; автомобільний ключ «трещітка», вартістю 400 гривень; автомобільну аптечку, вартістю 150 гривень; дві коробки саморізів, вартістю 25 гривень кожна, загальною вартістю 50 гривень; рулетку для замірювання, вартістю 50 гривень; набір шестигранних насадок, вартістю 600 гривень; складний ніж, вартістю 800 гривень; автомобільний компресор, вартістю 600 гривень; буксирований трос, вартістю 200 гривень, а також автомобільні запобіжники, пару рукавиць, коврик до мобільного телефону, упаковку вологих серветок, блокнот з ручкою, які матеріальної цінності не становлять, а всього ОСОБА_6 викрав, з салону автомобіля «Форд Транзит», майна на загальну суму 4 820 гривень.

Після цього, ОСОБА_6 , викрадене майно поклав до поліетиленового пакету та відійшов від вищевказаного автомобіля, маючи реальну можливість розпорядитися викраденим майном, однак, того ж дня, а саме - 06.06.2015 року, близько 01 год. 30 хв., поряд з будинком №12/1 по пр. Гагаріна в м. Києві, був затриманий працівниками міліції.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, призначивши йому умовно-іспитовий термін. При цьому, просить врахувати стан здоров`я його батька, який різко погіршився, та стан його сім`ї, в якій залишились тільки він та батько.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримку доводів апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти її задоволення, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК України, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, перевірці колегією суддів не підлягають, оскільки фактичні обставини кримінального провадження учасниками судового провадження в суді першої інстанції не оспорювалися і докази щодо них, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувались.

За встановлених судом фактичних обставин, дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Всупереч доводам апелянта, міра покарання, призначена ОСОБА_6 з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при цьому суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, його щире каяття як обставину, що пом`якшує його покарання, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин.

З урахуванням всіх цих даних, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що виправлення ОСОБА_6 можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства та призначив йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, оскільки таке покарання не лише передбачено за вчинений ним злочин і наближене до мінімального, але й за своїм видом та розміром є справедливим, відповідає тяжкості вчиненого злочину, який належить до категорії злочинів середньої тяжкості, та особі обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, і є необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

За цих обставин, вимоги обвинуваченого щодо врахування погіршення стану здоров`я його батька та складу його сім`ї, яка складається лише з нього та батька, як підстав для застосування до призначеного йому покарання положень ст. 75 КК України, не можуть бути задоволені, оскільки вони не є тими обставинами, якідавали б підстави для висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства, зважаючи на дані про особу ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий за умисні, корисливі, в т.ч. і тяжкий, злочиниі відбував покарання реально, не займається суспільно-корисною працею, формально позитивно характеризується, а також притягується до кримінальної відповідальності за вчинення 31.07.2014 року злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, кримінальне провадження щодо якого перебуває на розгляді у Вінницькому міському суді Вінницької області, та знову вчинив корисливий злочин.

За викладеним вище, не маючи інших приводів та підстав для скасування чи зміни вироку, визнаючи його законним та обґрунтованим, а покарання достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок суду першої інстанції без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року відносно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

__________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3