Дата документу Справа № 320/2669/13-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/111/16
Єдиний унікальний № 320/2669/13-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 78 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 08.04.2013 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців, із покладенням обов`язків, передбачених п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України;

за участю: прокурора ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_6 ,

за апеляційною скаргою прокурора у провадженні, на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі прокурор у провадженні посилаючись на незаконність судового рішення через невідповідність викладених у ньому висновків, фактичним обставинам провадження зазначає, що відмовляючи у задоволенні подання, суд не надав уваги тому, що ОСОБА_6 не з`явився на реєстрацію три рази підряд без поважних причин, при цьому, останню неявку взагалі не відобразив у своєму рішенні, та безпідставно прирівняв зловживання засудженим алкоголем до хвороби, хоча останній на стаціонарному або амбулаторному лікуванні з 06.07.2015 року по 03.08.2015 року не перебував. Жодні документи, які б підтверджували наявність поважних причин неявки на реєстрацію, у вищезазначений період відсутні. Крім того, дійшов необґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_6 систематичності вчинення адміністративних правопорушень, оскільки не врахував положення ч. 4 ст. 166 КВК України, згідно до яких систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності. При цьому, відповідно до зазначеної норми, час який минув між правопорушеннями, не має жодного значення.

На підставі викладеного, просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання КВІ про скасування відносно засудженого ОСОБА_6 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення до місць позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; засудженого, який просив судове рішення залишити без змін; колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора у провадженні задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 жовтня 2015 року відмовлено у задоволенні подання начальника Мелітопольського МРВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області ОСОБА_8 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_6 , засудженого вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08.04.2013 року.
Згідно зі змістом судового рішення, до суду з поданням звернувся начальник Мелітопольського МРВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області ОСОБА_8 про скасування звільнення від відбування покарання з випробування стосовно засудженого ОСОБА_6 , яке обґрунтоване наступним.

08.04.2013 року вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_6 було засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців та згідно до ст. 76 КК України покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти ОКВС про зміну місця проживання, роботи чи навчання; періодично з`являтися на реєстрацію до ОКВС.

17.05.2013 року вирок відносно ОСОБА_6 надійшов до КВІ м. Мелітополя для виконання, після чого була заведена особова справа під № 107/2013.

31.05.2013 року засудженому ОСОБА_6 було роз`яснено порядок та умови відбування покарання, правові наслідки невиконання покладених на нього судом обов`язків, передбачених п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України, після чого від ОСОБА_6 було відібрано відповідну підписку і встановлено дні явок на реєстрацію - 1-й та 3-й понеділок кожного місяця.

17.01.2014 року засуджений ОСОБА_6 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП, за що 07.07.2014 року йому було винесено застереження у вигляді письмового попередження.

06.07.2015 року засуджений на реєстрацію не з`явився, у зв`язку з чим йому було направлено виклик на 13.07.2015 року, на який ОСОБА_6 знову ж таки не з`явився.

10.07.2015 р. до КВІ надійшло повідомлення про притягнення 13.06.2015 року ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 175-1 КУпАП.

ОСОБА_6 знову було направлено виклик на 20.07.2015 р., але засуджений не з`явився. У зв`язку з цим, 21.07.2015 р. до Мелітопольського МВ ГУМВС було направлено подання про здійснення приводу у відношенні ОСОБА_6 . Згідно матеріалів здійснення приводу засуджений за вказаною адресою не проживає.

30.07.2015 р. засуджений ОСОБА_6 самостійно з`явився до КВІ та пояснив, що зловживав спиртними напоями, у зв`язку з чим не з`явився на реєстрацію та за викликом. У цей же день ОСОБА_6 було винесено застереження у вигляді письмового попередження за неявку до КВІ на реєстрацію 06.07.2015 р. та 20.07.2015 р. без поважної причини та за притягнення до адміністративної відповідальності 13.06.2015 р.

Таким чином, начальником КВІ у поданні було порушено питання про скасування відносно ОСОБА_6 звільнення від відбування покарання з випробуванням, через те, що останній під час випробувального строку допускав порушення порядку відбування покарання, систематично не з`являвся на реєстрацію та притягувався до адміністративної відповідальності, що вказувало на його небажання ставати на шлях виправлення та ресоціалізації.

За наслідками розгляду подання суд першої інстанції встановив наступне.

Згідно особової справи, ОСОБА_6 виконував покладені на нього обов`язки на протязі двох років. Порушення покладеного на нього обов`язку з`являтися на реєстрацію він допустив в липні 2015 року, не з`явившись на реєстрацію до КВІ 06 та 20 липня поточного року. Свої неявки ОСОБА_6 пояснив тим, що був у запої та не міг з`явитися внаслідок алкогольного сп`яніння. Вказані причини пропуску явки на реєстрацію не є поважними, але зловживання алкоголем ОСОБА_6 було пов`язано з наявністю в нього алкогольної залежності, що фактично є хворобою. Так, відповідно до довідок КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» № 3126 від 14.08.2015 року та № 111 від 25.08.2015 року, ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні в наркологічному відділенні № 4 КУ «ОКНД» ЗОС з 04.08.2015 року по 25.08.2015 року з діагнозом: Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю і опіоідів. Синдром залежності. З показань допитаної в судовому засіданні матері засудженого - ОСОБА_9 , син за її порадою виявив бажання пролікуватися від алкогольної залежності та у серпні 2015 року перебував на стаціонарному лікуванні в Запорізькому обласному наркодиспансері. Після лікування припинив вживати алкоголь та влаштувався на роботу.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про те, що порушення порядку відбування покарання ОСОБА_6 , яке виразилося у неявці на реєстрацію 06 та 20 липня 2015 року, сталося внаслідок наявності у нього на той час хворобливого стану алкогольної залежності. До того ж після допущених порушень, засуджений осудив свою поведінку та добровільно пройшов лікування від алкогольної залежності, припинив вживання алкоголю та до липня 2015 року не допускав подібних порушень.

Крім того, не погодився суд і з доводами подання про систематичність вчинення засудженим ОСОБА_6 адміністративних правопорушень вказавши на те, що останній вперше був притягнутий до адміністративної відповідальності 17.01.2014 року, а в подальшому, майже через півтора роки 13.06.2015 року за ч. 1 ст. 175-1, ч. 1 ст. 178 КУпАП, події яких мали місце в один день, тобто вказані дії засудженого не можуть свідчити про їх систематичність.

Також, судом було встановлено, що за час відбування покарання з випробуванням засуджений ОСОБА_6 весь час задовільно характеризувався за місцем проживання, кримінальних правопорушень не вчиняв, грубих адміністративних порушень не скоював, на даний час працює різноробочим в ПП «Аурум», що підтверджено довідкою № 29/9/1 від 29.09.2015 р.

Внаслідок цих обставин, судом було відмовлено у задоволенні подання кримінально-виконавчої інспекції.

Доводи прокурора про те, що місцевий суд не врахував положення ч. 4 ст. 166 КВК України, згідно до яких систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності, при цьому, відповідно до зазначеної норми, час який минув між правопорушеннями, не має жодного значення, є необґрунтованими, оскільки притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності 17.01.2014 року не може мати для нього ніяких правових наслідків, так як відповідно до вимог ст. 39 КУпАП, якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню.
Необґрунтованими є доводи прокурора і про те, що суд не звернув увагу на те, що ОСОБА_6 не з`явився на реєстрацію три рази підряд без поважних причин, при цьому, останню неявку взагалі не відобразив у своєму рішенні, оскільки згідно до подання начальника Мелітопольського МРВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області ОСОБА_8 , ОСОБА_6 не з`явився на реєстрацію двічі 06.07.2015 року та 20.07.2015 року (а.с. 2)

Не заслуговують на увагу і доводи прокурора про те, що суд безпідставно прирівняв зловживання засудженим алкоголем до хвороби, хоча останній на стаціонарному або амбулаторному лікуванні з 06.07.2015 року по 03.08.2015 року не перебував, оскільки алкоголізм є захворюванням, що викликається систематичним уживанням спиртних напоїв та характеризується наявністю патологічного потягу до них і призводить до психічних і фізичних розладів і порушень соціальних стосунків особи, яка страждає від цього захворювання. Підтвердженням того, що ОСОБА_6 в липні 2015 року знаходився в хворобливому стані є довідка КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» № 3126 від 14.08.2015 року про те, що ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні в наркологічному відділенні № 4 КУ «ОКНД» ЗОС з 04.08.2015 року по 25.08.2015 року з діагнозом: Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю і опіоідів. Синдром залежності.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що ці обставини, неприбуття ОСОБА_6 до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації, не свідчить про те, що він навмисно ухилявся від покладених на нього обов`язків вироком суду, про що зокрема свідчить і те, що ОСОБА_6 після лікування припинив вживати алкоголь та влаштувався на роботу.

У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вчинені ОСОБА_6 правопорушення, їх характер, не свідчать, що останній не бажає стати на шлях виправлення.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора у провадженні залишити без задоволення, а ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 жовтня 2015 року відносно засудженого ОСОБА_6 без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3