Справа №11а-723/2010 рік Головуючий у 1 інстанції Мусієвський В.Є.
Категорія ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 311 КК України Доповідач Романюк М.Ф.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2010 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого - судді Перетятька В.О.,

суддів Ревера В.В., Романюка М.Ф.,

з участю прокурора Остапик О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Львові кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 червня 2010 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, не одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, безпартійного, зареєстрованого у ІНФОРМАЦІЯ_4 та проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше судимого 02.08.2006 року Залізничним районним судом м. Львова за ч.2 ст. 309 КК України до 2 (двох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі та на підставі постанови Миколаївського районного суду Львівської області від 11.10.2007 року звільненого умовно-достроково з не відбутим терміном покарання 1 (один) рік 21 (двадцять один) день,

Засуджено:

за ч.2 ст.307 КК України до 6 років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна;

за ч.2 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі;

за ч.1 ст.311 КК України до 2 років обмеження волі;

за ч. 1 ст.317, ч.2 ст. 317 КК України - виправдано за відсутності події злочину.

Згідно ст. 70 КК України остаточну міру покарання шляхом часткового складання призначених покарань визначено ОСОБА_1 7 років і 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 02.08.2006 року і обрано остаточне покарання 8 (вісім) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 у вигляді тримання під вартою залишено без змін.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_1 рахується з 02.04.2009 p., тобто з моменту взяття його під варту.

Згідно ст.96 КК України застосовано до засудженого ОСОБА_1 примусове лікування від наркоманії.

Вирішено питання з судовими витратами та речовими доказами.

Вироком суду ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він в середині квітня 2008 року в смт. Щирець ІІустомитівського району Львівської області, повторно, незаконно придбав макову солому, яку знайшов на смітнику, та виготовив з неї концентрат (екстракційний опій), який згідно висновку хімічної експертизи відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, і зберігав його у чотирьох пластикових пляшках у помешканні за місцем реєстрації у смт. Щирець Пустомитівського району Львівської області вул. Острівська, 25, без мети збуту для власного вживання та був затриманий працівниками міліції близько 23 год. 00 хв. 21.04.2008 року, які в приміщенні вказаного будинку виявили подрібнену рослинну масу зеленого кольору, яка згідно висновку хімічної експертизи є канабісом (марихуаною) масою у висушеному стані 5,03 грама з якої він виготовляв екстракт канабісу, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, і виявлений екстракт канібісу, який в перерахунку на суху речовину становить 0,11 грама незаконно придбав у невстановленої особи та зберігав без мети збуту для власного вживання.

Крім цього в цей ж час 21.04.2008 року працівниками міліції у вказаному будинку було виявлено безбарвну речовину із запахом розчинника, яка згідно висновку хімічної експертизи містить 525 мілілітрів толуолу та 73,5 мілілітра ацетону, які відносяться до прекурсорів, стосовно яких встановлюються заходи контролю. Вказану кількість прекурсорів він придбав у невстановленої особи та зберігав у себе вдома з метою їх використання для виробництва і виготовлення наркотичних засобів.

Крім цього в цей ж час 21.04.2008 року ОСОБА_1 надав приміщення свого будинку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 для вживання наркотичних засобів

Крім цього, 20.08.2008 року ОСОБА_1 близько 11 год. 00 хв., повторно, незаконно придбав макову солому, яку знайшов на смітнику, та зберігав при собі у поліетиленовому пакеті, однак у смт. Щирець Пустомитівського району Львівської області був затриманий працівниками міліції. Вилучена у нього макова солома згідно висновку хімічної експертизи являє собою подрібнену речовину рослинного походження сіро-коричневого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг яких заборонено. Маса чистої макової соломи (без насіння маку) у не висушеному стані становить 26,40 грам. Маса макової соломи (без насіння) у перерахунку на суху речовину буде становити 17,43 грам. Загальна маса макової соломи скерованої на дослідження ) становила 27,40 грам, а в перерахунку на суху речовину 18,09 грам.

Крім цього, 17.03.2009 року працівниками міліції близько 19 год. 00 хв. у будинку №25 по вул. Острівській в смт. Щирець Пустомитівського району Львівської області було виявлено шприц з рідиною коричневого кольору, яка згідно висновку хімічної експертизи містить опій (опійацетильований), який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, і маса якого у перерахунку на суху речовину становить 0,14 грам. Вказаний наркотичний засіб ОСОБА_1 незаконно придбав, виготовив та зберігав без мети збуту для власного вживання.

Крім цього в цей ж час 17.03.2009 р. ОСОБА_1 незаконно збув, а саме пригостив власноручно виготовленим наркотичним засобом опієм (опієм ацетильованим) ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які вжили його шляхом внутрівенної ін"єкції.

Крім цього ОСОБА_1 неодноразово надавав ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свій житловий будинок №25 по вул. Острівській в смт. Щирець Пустомитівського району Львівської області для вживання наркотичних засобів.

В апеляційній скарзі з доповненнями засуджений ОСОБА_1 вказує на невідповідність висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам справи, однобічність і неповноту судового слідства. Зазначає, що обвинувачення за ч. 2 ст. 307 КК України грунтується на сумнівних показах свідків та є сфабрикованим досудовим слідством. Просить закрити провадження у справі за епізодом ч. 2 ст. 307 КК України у звязку з відсутністю в його діях складу злочину та помякшити покарання по іншим злочинам. В обґрунтування цього, вказує що судом не допитано в судовому засіданні свідка ОСОБА_5 та працівників міліції покази яких лягли в основу обвинувачення.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_1 на підтримку апеляції, міркування прокурора про відхилення апеляції, обговоривши наведені в апеляції доводи і перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обгрунтованим. Суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.2 ст.309. ч.2 ст.307, ч.1 ст. 311 КК України.

Покликання засудженого ОСОБА_1 на те, що в судовому засіданні не було допитано свідка ОСОБА_5, спростовується відомостями протоколу судового засідання від 25.11.2009 року (а.с.135 т.2), в якому свідок ОСОБА_5 ствердила відомості дані нею на досудовому слідстві, про те що 17.03.2009 року близько 16-17 год. ОСОБА_1 в своєму помешканні за адресою Львівська область, смт. Щирець, вул.. Острівська 25, разом із нею та ОСОБА_4 вживали наркотичний засіб "ширку", яку їм запропонував ОСОБА_1. Крім того, близько лютого місяця 2009 року один раз вживала в помешканні ОСОБА_1 наркотичні засоби. Дані відомості також стверджуються письмовою заявою ОСОБА_5, (т.2 а.с.134)

Щодо покликань засудженого ОСОБА_1 на те, що судом в судовому засіданні не було досліджено покази свідка працівника міліції, та дане твердження спростовується даними протоколу судового засідання від 19.05.2010 року (а.с. 152 т.2), з якого вбачається, що покази свідка ОСОБА_6 дані ним на досудовому слідстві були оголошені та перевірені в судовому засіданні. Про допит інших свідків, працівників міліції не зазначених в обвинувальному висновку, згідно протоколів судових засідань, учасниками процесу клопотань не заявлялось.

Суд першої інстанції вірно дав оцінку поясненням ОСОБА_4 в судовому засіданні в частині того, що він наркотичний засіб вживав самостійно і вказану процедуру ОСОБА_1С не бачив і наркотик йому не пропонував, оскільки такі спростовуються показами свідка ОСОБА_5, та суд правильно визнав покази ОСОБА_4 такими, що дані з метою уникнення ОСОБА_1 кримінальної відповідальності.

Колегія суддів вважає, що доводи невинуватості у скоєнні злочину передбаченого ст.. 307 ч.2 КК України, які наведені в апеляції засудженого ОСОБА_1, є безпідставні та повністю спростовані зібраними на досудовому слідстві та перепровіреними в суді доказами.

Посилання засудженого ОСОБА_1 на те. що показання свідка ОСОБА_4 на досудовому слідстві дані під фізичним та психологічним тиском працівників міліції не заслуговують уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на це, а його показання об"єктивно стверджуються зібраними у справі доказами.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що невизнання своєї вини ОСОБА_1 у скоєнні злочину передбаченого ст.. 307 ч.2 КК України спрямовано на ухилення від кримінальної відповідальності.

На підставі аналізу всіх зібраних у справі доказів, яким дана належна оцінка відповідно до вимог ст.67 КПК України, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні злочинів за ч.2 ст.309, ч.2 ст.307. ч.1 ст. 311 КК України.

Відповідно до п.3 ч.1 і ч.2 ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом"якшують та обтяжують покарання. ОСОБА_6, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного вироку, обираючи засудженому ОСОБА_1 покарання, суд першої інстанції у відповідності до ст.ст. 65-66 КК України врахував скоєння ним тяжкого злочину, особу засудженого: раніше судимого, негативно характеризуючогося за місцем проживання.

Колегія суддів вважає, що таке рішення суду першої інстанції є достатньо обгрунтованим і відповідає вимогам ст.65 КК України, а призначене судом покарання таким, що відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів, даним про особу винуватого і є необхідним та доцільним для його виправлення та запобігання новим злочинам.

Суд першої інстанції дослідив наявні докази у справі та дав їм вірну оцінку, діям ОСОБА_1 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.309. ч.2 ст.307. ч.1 ст. 311 КК України.

Колегія суддів при перевірці справи не виявила допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування чи зміни вироку.

Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання суд правильно врахував характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину. Суд врахував помякшуючу вину ОСОБА_1 обставину, і підстав для помякшення покарання колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 377 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 червня 2010 року про засудження ОСОБА_1 за ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 311 КК України без змін.

Головуючий Перетятько В.О.

Судді: Ревер В.В.

ОСОБА_7