АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2012 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Давиденка Е.В.

суддів Томилка В.П., Гонтар А.А.

при секретарях Козин Н.В.,Погорілій Ю.І., Войтенко Є.М.

з участю прокурора Столяра Д.Є.

захисників адвоката ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4

підсудних ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальну справу за апеляціями прокурора Лохвицького району Полтавської області, захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_5, засудженого ОСОБА_6 на вирок Лохвицького районного суду Полтавської області від 24 червня 2011 року,

У С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одружений, має на утримані 3-х неповнолітніх дітей, працюючий інспектором Державної екологічної інспекції Полтавської області, проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст.368 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, на 5 років позбавлення волі, без позбавлення права обіймати керівні посади та без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки.

На підставі ст.76 КК України, на ОСОБА_5 покладено обовязки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_6, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одружений, має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей, працюючий директором ТОВ «Вектор 2005», проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_7, раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст.27, ч.2 ст.368 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, на 3 роки позбавлення волі, без позбавлення права обіймати керівні посади та без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

На підставі ст.76 КК України, на ОСОБА_6 покладено обовязки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Постановлено стягнути солідарно із засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь НДЕКЦ при ГУМВС України в Полтавській області судові витрати в розмірі 304 грн. 24 коп. за проведення експертизи.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 визнані винуватими та засуджені за злочини у сфері службової діяльності, вчинені за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5, обіймаючи посаду державного інспектора провідного спеціаліста відділу екологічного контролю за використанням і охороною земель та надр Державної екологічної інспекції у Полтавській області (відповідно до наказу №52-о від 22.08.2007 року), разом з громадським інспектором з охорони природного та навколишнього середовища Державної екологічної інспекції у Полтавській області ОСОБА_8, у березні-квітні 2010 року під час планової перевірки Східного регіонального управління Приватного Акціонерного Товариства Райз-Максимко по питанням додержання законодавства про охорону навколишнього природного середовища виявили порушення природоохоронного законодавства, які тягли застосування штрафних санкцій. Після закінчення перевірки ОСОБА_5, діючи з прямим умислом на незаконне збагачення, з корисливих мотивів, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 став вимагати від заступника директора з корпоративних справ Східного РУ ПрАТ Райз-Максимко ОСОБА_9 передачу грошей у сумі 62000 грн. за незастосування штрафних санкцій у розмірі близько 8000000 грн., про що ОСОБА_9 повідомив генерального директора ПрАТ Райз-Максимко ОСОБА_10

З метою приховання своїх злочинних дій та одержання хабара в завуальованій формі під виглядом оплати виконання робіт за фіктивним договором про виконання ремонтно-будівельних робіт, ОСОБА_5 попросив ОСОБА_8 знайти приватного підприємця, на рахунок якого керівництво ПрАТ Райз-Максимко' перерахує грошові кошти нібито за виконання ремонтно-будівельних робіт.

ОСОБА_8, товаришуючи з приватним підприємцем ОСОБА_11, отримав в останнього пластикову картку АКБ Приват-банк для подальшого одержання з картки грошових коштів, які надійдуть від ПрАТ Райз-Максимко.

Після цього, ОСОБА_5 з метою приховання одержання хабара, висунув вимогу ОСОБА_9 про необхідність підготовки заздалегідь фіктивного договору на виконання ремонтно-будівельних робіт між приватним підприємцем ОСОБА_11 та ПрАТ Райз-Максимко.

На вимогу ОСОБА_5, ОСОБА_9 було складено вищевказаний договір від 20.05.10 р. відповідно до якого ПрАТ Райз-Максимко, як замовник, зобов'язався перерахувати на рахунок підрядчика (ПП ОСОБА_11В.) гроші в сумі 25000 грн., як частину грошей за виконану роботу, а інша частина у сумі 37000 грн. буде перерахована пізніше.

31 травня 2010 року ПрАТ Райз-Максимко були перераховані грошові кошти у сумі 25000 грн. на розрахунковий рахунок ПП ОСОБА_11 №1527 МФО 331401. 01 червня 2010 року ОСОБА_8 за попередньою домовленістю з ОСОБА_5 зняв з використанням отриманої від ПП ОСОБА_11 електронної пластикової картки гроші у сумі 25000 грн., як частину хабара, які разом з ОСОБА_5 використали на власний розсуд.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 у період часу з червня по вересень 2010 року, неодноразово вимагав при особистих зустрічах від керівництва ПрАТ Райз-Максимко в особі директора департаменту земельних ресурсів і екології ОСОБА_12 другу частину хабара у сумі 37000 грн. Так, ОСОБА_5 18 вересня 2010 року, близько 13 години під час особистої зустрічі у м. Лохвиця біля готелю „Україна" по вул. Перемоги-2, сказав ОСОБА_12 про необхідність сплатити йому решту грошей згідно вищевказаного фіктивного договору на рахунок ПП ОСОБА_13 за незастосування великих штрафних санкцій. ОСОБА_14, як представник керівництва ПрАТ Райз-Максимко, вимушено погодився на вимоги ОСОБА_5 і сказав, що ПрАТ Райз-Максимко зможе віддати йому частину грошей у сумі 25000 грн., але готівкою, інша частина грошових коштів у сумі 12000 грн. буде перерахована пізніше. ОСОБА_5, керуючись корисливим мотивами, побоюючись затримання працівниками правоохоронних органів під час одержання хабара, зазначив, що гроші необхідно передати ОСОБА_8

23 вересня 2010 року, близько 16 години 30 хвилин, ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 та за його вказівкою, у м. Лохвиця по вул. Радянській, біля будинку №27, у власному автомобілі НОМЕР_1 одержав від працівника служби безпеки ПрАТ Райз-Максимко ОСОБА_15 частину хабара у сумі 25000 грн. за незастосування великих штрафних санкцій за виявлені порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища у ПрАТ Райз-Максимко для подальшої їх передачі ОСОБА_5, після чого ОСОБА_8 був затриманий на місці працівниками міліції.

Отже, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_5 вимагав від керівництва ПрАТ „Райз-Максимко" хабар у сумі 62000 грн. та одержав хабар на загальну суму 50000 грн., що складає 115 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за не застосування штрафних санкцій.

Крім того, ОСОБА_5 обвинувачувався ще й у вимаганні та отриманні хабарів у громадян ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 за непритягнення до адміністративної відповідальності за порушення законодавства України сфері охорони природного та навколишнього середовища, проте суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність його вини по даним епізодам, а тому виключив їх з обвинувачення.

Прокурор Лохвицького району Полтавської області не погодився з таким судовим рішенням, подав апеляцію, в якій зазначив, що суд при постановленні вироку безпідставно виключив епізоди отримання хабарів ОСОБА_5 від ОСОБА_22 в сумі 6000 грн., від ОСОБА_17 в сумі 1000 грн., від ОСОБА_18 шести кубометрів лісоматеріалу на суму 1692 грн., від ОСОБА_19 в сумі 1000 грн., від ОСОБА_20 в сумі 1000 грн., від ОСОБА_21 в сумі 1000 грн. Також прокурор зазначив, що при постановленні вироку суд неправильно застосував положення ст.ст. 69, 75 КК України, що привело к призначенню мякого покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі засуджених. З огляду на наведене, прокурор просив вирок суду скасувати та постановити новий, яким визнати ОСОБА_5 винним по всі епізодам обвинувачення та призначити покарання ОСОБА_5 за ч.2 ст.368 КК України 9 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади з виконанням функцій представника влади на 3 роки та з конфіскацією майна, а відносно ОСОБА_6 скасувати вирок та постановити новий в частині призначення покарання за ч.2 ст. 27, ч.2 ст. 368 КК України 7 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади громадського інспектора з охорони природного та навколишнього середовища на 3 роки та з конфіскацією майна.

В апеляції захисник ОСОБА_2 зазначив, що його підзахисний ОСОБА_5 злочину не вчиняв. Органом досудового слідства затримання ОСОБА_5 проведено неправомірно, поверхово досліджені обставини щодо обвинувачення його в одержанні хабара, поєднаного з вимаганням. В обвинуваченні та обвинувальному висновку не вказано, в чому власне убачалось вимагання хабара. Більшість доказів зібрано з порушенням вимог КПК, тому є недопустимими. Суд не дав оцінки показанням ОСОБА_15, який стверджував, що гроші для хабара при ньому не помічалися, що 23 вересня 2010 року він не приїздив до УБОЗ та CD-диску з аудіозаписом розмови з ОСОБА_5 від 18.09.2010 року він не видавав. Підписи ОСОБА_15 на поясненнях, наданих органам досудового слідства, різні. Протокол відбору зразків спецзасобу від 23.09.2010 року не підписаний спеціалістом НДКЦ, відповідно до висновків судово-хімічних експертиз встановити, яким саме спецзасобом були оброблені грошові купюри неможливо. Суд не дав оцінки довідці Лохвицької районної податкової інспекції, в якій підтверджується факт заборгованості по господарським зобов'язанням ПрАТ «Райз-Максиммко» перед підприємством, співзасновником якого є ОСОБА_6 Запис розмови з ОСОБА_5 проведено з порушенням закону, оскільки заступником Апеляційного суду Полтавської області було надано дозвіл на прослуховування його розмов в службовому автомобілі «Нива», але запис розмов проходив в іншому автомобілі «Мітсубісі», дозвілу на прослуховування якого не було. При закінченні досудового слідства було порушено право обвинуваченого ОСОБА_5 на ознайомлення з матеріалами справи. З огляду на наведене захисник просить вирок суду скасувати та закрити провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_5 складу злочину.

Засуджений ОСОБА_6 подав апеляцію, в якій зазначив, що він не є субєктом злочину, оскільки він не працював державним службовцем, а допомагав екологічному інспектору на громадських засадах. ОСОБА_6 стверджував, що хабара не брав і не вимагав, а намагався отримати документи на підтвердження заборгованості при проведенні господарської діяльності ПрАТ «Райз-Максимко» перед ТОВ «Тех-Альянс», де він є співзасновником. ОСОБА_6 вказував, що кримінальна справа сфальсифікована, докази покладені в основу обвинувачення є недопустимими: підписи ОСОБА_15 в протоколах різні, спецзасіб, яким помічалися гроші при вручені в якості хабара, - не встановлений. З огляду на наведене, засуджений просив вирок суду скасувати та виправдати його за відсутністю в діях складу злочину.

Заслухавши доповідача, доводи апеляції прокурора Столяра Д.Є., який підтримав подану апеляцію, просив визнати ОСОБА_5 винуватим по епізодах, які виключені місцевим судом із обвинувачення, та призначити підсудним ОСОБА_5 та ОСОБА_6 більш суворе покарання в межах прохання прокурора, який приймав участь у суді першої інстанції, пояснення засудженого ОСОБА_6 і в його інтересах захисника ОСОБА_4, засудженого ОСОБА_5 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3, які просили виправдати засуджених за відсутністю в їх діях складу злочину, провівши часткове судове слідство в частині допиту свідків та дослідження матеріалів, які характеризують особу підсудних, перевіривши доводи апеляцій та матеріали кримінальної справи, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне апеляції прокурора, апеляції засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_2В, в інтересах засудженого ОСОБА_5 задовольнити частково, вирок суду скасувати в частині кваліфікації дій засуджених та призначення покарання з постановленням нового, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 367 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень, зазначених у частині першій статті 347 цього Кодексу, при розгляді справи в апеляційному суді є: однобічність або неповнота дізнання, досудового чи судового слідства; невідповідність висновків суду, викладених у вироку (постанові), фактичним обставинам справи; істотне порушення кримінально-процесуального закону; неправильне застосування

кримінального закону; невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи, виключаючи з обвинувачення підсудному ОСОБА_5 у звязку з недоведеністю його вини по епізодам стосовно ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 допустив однобічність та невідповідність своїх висновків, викладених у вироку, фактичним обставинам справи та в порушення чинного КПК України на дав оцінки наявним у справі доказам, не зазначив чому бере до уваги одні докази та відхиляє інші, окрім того засуджуючи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 допустив неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засуджених, внаслідок чого даний вирок підлягає скасуванню з постановлення нового вироку, як в частині кваліфікації дій ОСОБА_5, так і ОСОБА_6, а також в частині призначеного покарання.

Відповідно до ст. 378 КПК України апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції і постановляє свій вирок у випадках:

1) необхідності застосування закону про більш тяжкий злочин чи збільшення обсягу обвинувачення, за умови, що засудженому було пред'явлено обвинувачення у вчиненні такого злочину чи у вчиненні злочину в такому обсязі і від цього обвинувачення він захищався в суді першої інстанції;

2) необхідності застосування більш суворого покарання;

3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції;

4) неправильного звільнення засудженого від відбуття покарання.

При проведенні часткового судового слідства колегією суддів апеляційного суду Полтавської області встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили злочини за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5, згідно наказу №52-о від 22.08.2007 року обіймаючи посаду державного інспектора - провідного спеціаліста відділу екологічного контролю за використанням і охороною земель та надр Державної екологічної інспекції у Полтавській області, до службових обов'язків якого входить: здійснення державного контролю за використанням і охороною земель та надр; дотримання його законодавства про охорону навколишнього середовища; безперешкодне обстеження підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності; складання актів перевірок, протоколів про адміністративні правопорушення з питань використання та охорони земель і надр, охорони навколишнього природного середовища; перевірка документів на право спеціального використання природних ресурсів, будучи державним службовцем шостої категорії та маючи 12-й ранг державного службовця, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, зловживаючи своїм службовим становищем, вчинив шахрайські дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, повторно, за наступних обставин.

У квітні-травні 2009 року, точної дати слідству встановити не вдалося, підсудний ОСОБА_5 на службовому автомобілі ВАЗ 21213 „Нива" д.н.з. ВІ 3766 AM, з позаплановою перевіркою приїхав до TOB „ОСОБА_17 Агробуд", яке розташоване за пресою м. Лохвиця, вул. Леніна,102/1, директором якого є ОСОБА_17 Під час розмови з останнім ОСОБА_5 вказав, що біля цеху по переробці дерева є відходи деревини і за це він складе акт про недодержання природоохоронного законодавства на ОСОБА_23, як на директора. Коли останній повідомив, що дані відходи залишились від попереднього керівництва, а за його правління цех не працював, ОСОБА_5 зловживаючи своїм службовим становищем, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, а саме 1000 гривнями, повідомив ОСОБА_23, що він може не складати акт про порушення природоохоронного законодавства за умови передачі 1000 грн. на ремонт службового автомобіля. ОСОБА_23, погодився на умови ОСОБА_5, та після Новорічних свят 2010 року, у другій декаді січня, точної дати слідству встановити не вдалося, на автостоянці біля санітарно-епідеміологічної служби Лохвицького району за адресою м. Лохвиця, вул. Леніна, 32 передав підсудному ОСОБА_5 1000 грн. на ремонт службового автомобіля.

Таким чином, ОСОБА_5 будучи службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, з корисливих мотивів, шляхом шахрайства заволодів грошима ОСОБА_17 у сумі 1000 грн.

Крім цього, відповідно до рішення Токарівської сільської ради (с.Токарі Лохвицького району Полтавської області) від 19.07.10 р. ОСОБА_24, було надано дозвіл на розчищення території біля власного городу. Під чac розчищення вказаної території ОСОБА_19 була викопана копанка біля свого городу для зрошування насаджень та вигулу птиці. Через деякий час, після впорядкування вказаної території і облаштування копанки, до ОСОБА_19 на службовому автомобілі під'їхав ОСОБА_5, і представившись державним інспектором з охорони природного та навколишнього середовища Державної екологічної інспекції Полтавської області, діючи повторно, з корисливих мотивів, зловживаючи службовим становищем, з метою заволодіння чужим майном запропонував ОСОБА_19 передати йому 1000 грн. на покращення екології в районі за не притягнення останнього до адміністративної відповідальності за викопану копанку без необхідних дозвільних документів. При цьому, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_19 про необхідність передачі грошей наступного дня в обумовленій сумі за місцем його роботи у Лохвицькій райдержадміністрації. Погодившись з висунутими вимогами ОСОБА_5 та побоюючись застосування останнім санкцій щодо притягнення до адміністративної відповідальності, у кінці липня 2010 року, точної дати слідству встановити не вдалося, ОСОБА_19, зустрівшись на території заднього двору Лохвицької райдержадміністрації з ОСОБА_5 передав останньому гроші в сумі 1000 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 будучи службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, з корисливих мотивів, повторно, шляхом шахрайства заволодів грошима ОСОБА_19 у сумі 1000 грн.

Відповідно до рішення Токарівської сільської ради (с.Токарі Лохвицького району Полтавської області) від 19.07.10 р. ОСОБА_20, було надано дозвіл на розчищення території біля власного городу. Під час розчищення казаної території ОСОБА_20 була викопана копанка біля свого городу для зрощування насаджень та вигулу птиці. Через деякий час, після впорядкування вказаної території і облаштування копанки, до нього на службовому автомобілі під'їхав ОСОБА_5 і представившись державним інспектором з охорони природного та навколишнього середовища Державної екологічної інспекції Полтавської області, діючи повторно, з корисливих мотивів, зловживаючи службовим становищем, з метою заволодіння чужим майном запропонував ОСОБА_20 передати йому 1000 грн. на покращення екології в районі за не притягнення останнього до адміністративної відповідальності за викопану копанку без необхідних дозвільних документів. При цьому, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_20 про необхідність передачі грошей наступного дня в обумовленій сумі за місцем його роботи у Лохвицькій райдержадміністрації. Погодившись з висунутими вимогами ОСОБА_20 побоюючись застосування останнім санкцій щодо притягнення до адміністративної відповідальності, у кінці липня 2010 року, точної дати слідству встановити не вдалося, зустрівшись на території заднього двору Лохвицької райдержадміністрації з ОСОБА_5 передав останньому гроші в сумі 1000 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 будучи службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, з корисливих мотивів, повторно, шляхом шахрайства заволодів грошима ОСОБА_20 у сумі 1000 грн.

Крім того, відповідно до рішення Токарівської сільської ради (с.Токарі Лохвицького району Полтавської області) від 19.07.10 р. ОСОБА_21, було надано дозвіл на розчищення території біля власного городу. Під час розчищення вказаної території ОСОБА_21 була викопана копанка біля свого городу для зрошування насаджень та вигулу птиці. Через деякий час, після впорядкування вказаної території і облаштування копанки, до нього на службовому автомобілі під'їхав ОСОБА_5 і представившись державним інспектором з охорони природного та навколишнього середовища Державної екологічної інспекції Полтавської області, який діючи повторно, з корисливих мотивів, зловживаючи службовим становищем, з метою заволодіння чужим майном запропонував ОСОБА_21 передати йому 1000 грн. на покращення екології в районі за не притягнення останнього до адміністративної відповідальності за викопану копанку без необхідних дозвільних документів. При цьому, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_21 про необхідність передачі грошей наступного дня в обумовленій сумі за місцем його роботи у Лохвицькій райдержадміністрації. Погодившись з висунутими вимогами ОСОБА_21 побоюючись застосування останнім санкцій щодо притягнення до адміністративної відповідальності, у кінці липня 2010 року, точної дати слідству встановити не вдалося, поїхав у м. Лохвиця до районної держадміністрації, яка розташована за адресою м. Лохвиця, вул. Перемоги, 1, де зустрівшись у кабінеті №4 Лохвицької держадміністрації, передав ОСОБА_5 1000 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 будучи службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, з корисливих мотивів, повторно, шляхом шахрайства заволодів грошима ОСОБА_21 у сумі 1000 грн.

Крім цього, згідно наказу №52-о від 22.08.2007 року ОСОБА_5, обіймаючи посаду державного інспектора - провідного спеціаліста відділу екологічного контролю за використанням і охороною земель та надр Державної екологічної інспекції у Полтавській області, до службових обов'язків якого входить: здійснення державного контролю за використанням і охороною земель та надр; дотримання чинного законодавства про охорону навколишнього середовища; безперешкодне обстеження підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності; складання актів перевірок, протоколів про адміністративні правопорушення з питань використання та охорони земель і надр, охорони навколишнього природного середовища; перевірка документів на право спеціального використання природних ресурсів, будучи державним службовцем шостої категорії, тобто займаючи відповідальне становище та маючи 12-й ранг державного службовця, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, спрямованим на вимагання та одержання хабара, з корисливих мотивів, з метою неправомірного збагачення, діючи самостійно та у співучасті із підсудним ОСОБА_6 вчинив ще ряд злочинів за наступних обставин.

Так, у вересні-жовтні 2009 року, лісником Лохвицького держлісгоспу ОСОБА_18, згідно лісорубного квитка від 28.01.09р. (серія 02ЛКБ №197907), між селами Старий-Хутір та Крижанове Лохвицького району Полтавської області, проводилась планова санітарно-вибіркова вирубка дерев вільхи. Під час проведення вирубки до ОСОБА_18 на службовому автомобілі під'їхав ОСОБА_5, побачивши, що болото забруднюється верхівям дерев у зв'язку з чим зробив зауваження ОСОБА_18 Останній пояснив, що прибирання верхівки дерев буде проведено після закінчення вирубки. Але, ОСОБА_25 спочатку зупинив, а потім заборонив проведення подальшої вирубки. Після цього, ОСОБА_5В діючи з корисливих мотивів, повідомив ОСОБА_18, якщо останній бажає і надалі проводити вирубку вільхи, то за це йому необхідно дати три кубометра вільхи хорошої якості, і тільки після цього він надасть дозвіл на подальшу вирубку дерева. ОСОБА_18 про дану ситуацію доповів своєму начальнику ОСОБА_26, на що останній дав свою згоду.

ОСОБА_18 знайшов вантажний автомобіль і за вказівкою ОСОБА_5 перевіз дерево на пилораму до приватного підприємця ОСОБА_27, яка розташована у м. Червонозаводське по вул.Ватутіна, 59. Після цього, ОСОБА_5 дав усний дозвіл на проведення подальшої вирубки вільхи.

У грудні 2009 року ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_26 і повідомив, що йому необхідно привезти ще три кубометра вільхи, а якщо не привезе, то він більше не дозволить проводити вирубку дерев. ОСОБА_28 подзвонив ОСОБА_18 і дав вказівку привезти ОСОБА_5 ще три кубометра вільхи. ОСОБА_18 знову знайшов вантажний автомобіль і відвіз дерево до пилорами ОСОБА_27 Дерево вільхи було розпиляне на пилорамі, вивезене та використане ОСОБА_5 на власний розсуд.

Згідно наказу №28-В від 22.12.2008 року Полтавського державного господарського підприємства „Полтаваоблагроліс" вартість 1 кубічного метра вільхи становить 282 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, одержав хабара від ОСОБА_18 у вигляді шести кубометрів дерева вільхи на загальну суму 1692 грн., що складає 5,5 оподатковуваних мінімумів доходів громадян за надання дозволу на вирубку дерева вільхи.

Далі, ОСОБА_5, обіймаючи посаду державного інспектора провідного спеціаліста відділу екологічного контролю за використанням і охороною земель та надр Державної екологічної інспекції у Полтавській області (відповідно до наказу №52-о від 22.08.2007 року), разом з громадським інспектором з охорони природного та навколишнього середовища Державної екологічної інспекції у Полтавській області ОСОБА_8, у березні-квітні 2010 року під час планової перевірки Східного регіонального управління Приватного Акціонерного Товариства Райз-Максимко по питанням додержання законодавства про охорону навколишнього природного середовища виявили порушення природоохоронного законодавства, які тягли застосування штрафних санкцій. Після закінчення перевірки ОСОБА_5, діючи з прямим умислом направленим на незаконне збагачення, з корисливих мотивів, повторно, став вимагати від заступника директора з корпоративних справ Східного РУ ПрАТ Райз-Максимко ОСОБА_9 передачу грошей у сумі 62000 грн. за незастосування штрафних санкцій у розмірі близько 8000000 грн., про що ОСОБА_9 повідомив генерального директора ПрАТ Райз-Максимко ОСОБА_10

З метою приховання своїх злочинних дій та одержання хабара в завуальованій формі під виглядом оплати виконання робіт за фіктивним договором про виконання ремонтно-будівельних робіт, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_8 знайти приватного підприємця, на рахунок якого керівництво ПрАТ Райз-Максимко' перерахує грошові кошти нібито за виконання ремонтно-будівельних робіт.

Підсудний ОСОБА_8, погодившись на цю пропозицію ОСОБА_5, діючи з ним у співучасті як пособник, отримав у ОСОБА_11, пластикову картку АКБ Приват-банк для подальшого одержання з картки грошових коштів, які надійдуть від ПрАТ Райз-Максимко.

Після цього, ОСОБА_5 з метою приховання одержання хабара, висунув вимогу ОСОБА_9 про необхідність підготовки заздалегідь фіктивного договору на виконання ремонтно-будівельних робіт між приватним підприємцем ОСОБА_11 та ПрАТ Райз-Максимко.

На вимогу ОСОБА_5, ОСОБА_9 було складено вищевказаний договір від 20.05.10 р. відповідно до якого ПрАТ Райз-Максимко, як замовник, зобов'язався перерахувати на рахунок підрядчика (ПП ОСОБА_11В.) гроші в сумі 25000 грн., як частину грошей за виконану роботу, а інша частина у сумі 37000 грн. буде перерахована пізніше.

31 травня 2010 року ПрАТ Райз-Максимко були перераховані грошові кошти у сумі 25000 грн. на розрахунковий рахунок ПП ОСОБА_11 №1527 МФО 331401.

1 червня 2010 року ОСОБА_8 за вказівкою ОСОБА_5 зняв з отриманої від ПП ОСОБА_11 електронної пластикової картки гроші у сумі 25000 грн., як частину хабара, які разом з ОСОБА_5 використали на власний розсуд.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 у період часу з червня по вересень 2010 року, неодноразово вимагав при особистих зустрічах від керівництва ПрАТ Райз-Максимко в особі директора департаменту земельних ресурсів і екології ОСОБА_12 другу частину хабара у сумі 37000 грн.

Так, ОСОБА_5 18 вересня 2010 року, близько 13 години під час особистої зустрічі у м. Лохвиця біля готелю „Україна" по вул. Перемоги 2, сказав ОСОБА_12 про необхідність сплатити йому решту грошей згідно вищевказаного фіктивного договору на рахунок ПП ОСОБА_13 за незастосування великих штрафних санкцій. ОСОБА_14, як представник керівництва ПрАТ Райз-Максимко, вимушено погодився на вимоги ОСОБА_5 і сказав, що ПрАТ Райз-Максимко зможе віддати йому частину грошей у сумі 25000 грн., але готівкою, інша частина грошових коштів у сумі 12000 грн. буде перерахована пізніше. ОСОБА_5, керуючись корисливим мотивами, побоюючись затримання працівниками правоохоронних органів під час одержання хабара, зазначив, що гроші необхідно передати ОСОБА_8

23 вересня 2010 року, близько 16 години 30 хвилин, ОСОБА_8 діючи за вказівкою ОСОБА_5 у м. Лохвиця по вул. Радянській, біля будинку №27, у власному автомобілі НОМЕР_1 одержав від працівника служби безпеки ПрАТ Райз-Максимко ОСОБА_15 частину хабара у сумі 25000 грн. за незастосування великих штрафних санкцій за виявлені порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища у ПрАТ Райз-Максимко для подальшої їх передачі ОСОБА_5, після чого ОСОБА_8 був затриманий на місці працівниками міліції.

Отже, ОСОБА_5, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, вимагав від керівництва ПрАТ „Райз-Максимко" хабар у сумі 62000 грн. та у співучасті із пособником ОСОБА_8 повторно одержав хабар на загальну суму 50000 грн., що складає 115 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за не застосування штрафних санкцій.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 свою вину не визнав та суду пояснив, що дійсно в квітні 2010 року він перевіряв ПрАТ «Райз-Максимко», проводити перевірку йому допомагав громадський інспектор з охорони довкілля ОСОБА_8 Під час перевірки були виявлені різні правопорушення, що стосується охорони навколишнього середовища, а саме відсутні дозволи на утворення відходів, на викиди атмосферу, не вірно складалися відходи, самовільна порубка дерев, у підприємства були відсутні дозволи на водокористування, про що зазначено в проекті акту. Приблизна сума збитків за використання води без дозволу складала 8000000 грн. Проект акту був переданий керівництву для підпису. ОСОБА_8 на підприємстві виявляв різні порушення, але ніяких документів реагування не він складав. Близько через місяць після перевірки ОСОБА_8 розповів, що ПрАТ «Райз-Максимко» заборгувало йому різні суми грошей, віддано 26000 грн., а 25000 грн. підприємство не віддало. 17.09.2010 року ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_12, який працює у ПрАТ «Райз-Максимко» і повідомив, що керівництво доручило йому займатися питаннями по поверненню боргів ОСОБА_8, попросив зясувати, яку суму боргу завинило підприємство. Приблизно 21.09.2010 року зателефонував ОСОБА_12 і сказав, що в них перевірка, і чи не можна віддати гроші ОСОБА_8 готівкою. Домовилися, що гроші привезе ОСОБА_15 Через деякий час, коли він їхав додому, зупинився біля магазину «Абсолют», то побачив автомобіль ОСОБА_8 та інші автомобілі, потім виявилося, що останнього затримали. Заперечує отримання хабарів по всім епізодам, які йому ставляться в обвинувачення.

Допитаний підсудний ОСОБА_8 також не визнав своєї вини та повідомив, що дійсно він 23.09.2010 року отримав пакет у від ОСОБА_15, бо йому сказав так ОСОБА_5, що було у пакеті йому не відомо. Крім цього, він не заперечує, що дійсно брав у ОСОБА_11 банківську карту «Приватбанк»для користування розрахунковим рахунком, в тому числі і для отримання коштів від ПрАТ «Райз-Максимко».

Колегія суддів апеляційного суду, вислухавши пояснення підсудних ОСОБА_5 та ОСОБА_6, допитавши свідків у кримінальній справі та дослідивши інші докази вважає, що їх винуватість у злочинах, вчинених за обставин викладених вище, доведена та підтверджується наступними доказами.

По епізоду зловживання службовим становищем та шахрайських дій підсудним ОСОБА_5 стосовно ОСОБА_17

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_17 підтвердив показання дані на досудовому слідстві та суді першої інстанції вказуючи на те, що дійсно у квітні-травні 2009 року до нього приїжджав ОСОБА_5 на службовому автомобілі ВАЗ 21213 „Нива" д.н.з. ВІ 3766 AM. Під час розмови з останнім ОСОБА_5 вказав, що біля цеху по переробці дерева є відходи деревини і за це він складе акт про недодержання природоохоронного законодавства на ОСОБА_23, як на директора, але він може і не складати акт про порушення природоохоронного законодавства за умови передачі 1000 грн. на ремонт службового автомобіля. Він погодився на ці умови і після Новорічних свят 2010 року на автостоянці біля санітарно-епідеміологічної служби Лохвицького району передав підсудному ОСОБА_5 1000 грн. на ремонт службового автомобіля. Вважає, ці гроші пішли на користь держави.

З дослідженого у судовому засіданні протоколу відтворення обстановки та обставин події злочину, ОСОБА_17 у присутності понятих показав де саме він передавав гроші підсудному ОСОБА_5В.(т.2 а.с.104-108).

По епізоду зловживання службовим становищем та шахрайських дій підсудним ОСОБА_5 стосовно ОСОБА_19

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_19 повідомив суду, що ним було отримано дозвіл на розчищення території біля власного городу. На вказаній території була викопана копанка для зрошування насаджень та вигулу птиці. Через деякий час до нього на службовому автомобілі під'їхав ОСОБА_5, і представившись державним інспектором з охорони природного та навколишнього середовища Державної екологічної інспекції Полтавської області, вказав, що складе протокол за допущені порушення. Але також вказав, за не притягнення до адміністративної відповідальності за викопану копанку без необхідних дозвільних документів необхідно передати йому 1000 грн. на покращення екології в районі, на що він погодився. Гроші передавав ОСОБА_5 у кінці липня 2010 року на території заднього двору Лохвицької райдержадміністрації в сумі 1000 грн.

При проведенні відтворення обстановки та обставин події злочину ОСОБА_19 підтвердив свої показання та вказав де саме і коли передавав ОСОБА_5 гроші(т.2 а.с.58-61).

По епізоду зловживання службовим становищем та шахрайських дій підсудним ОСОБА_5 стосовно ОСОБА_20

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_20 суду пояснив, що йому було надано дозвіл на розчищення території біля власного городу. Під час розчищення вказаної території була викопана копанка біля свого городу.

До нього на службовому автомобілі під'їхав ОСОБА_5 і представившись державним інспектором з охорони природного та навколишнього середовища Державної екологічної інспекції Полтавської області запропонував йому передати 1000 грн. на покращення екології в районі за не притягнення останнього до адміністративної відповідальності за викопану копанку без необхідних дозвільних документів. Він погодився про передачу грошей, про даний факт знала дружина. Йому також відомо, що ОСОБА_5 платили інші громадяни ОСОБА_21, ОСОБА_19

Такі показання були підтверджені свідком ОСОБА_29, яка свідчила у суді першої інстанції та які були досліджені судом(т.3 а.с. 194-195).

При відтворенні обстановки та обставин події злочину ОСОБА_20 підтвердив свої показання та вказав де саме і коли передавав ОСОБА_5 гроші(т.2 а.с.88-92).

По епізоду зловживання службовим становищем та шахрайських дій підсудним ОСОБА_5 стосовно ОСОБА_21

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_21 пояснив, що йому , як і іншим громадянам було надано дозвіл на розчищення території біля власного городу. Під час розчищення вказаної території була викопана копанка біля свого городу для зрошування насаджень та вигулу птиці. До нього на службовому автомобілі під'їхав ОСОБА_5 і представившись державним інспектором з охорони природного та навколишнього середовища Державної екологічної інспекції Полтавської області, вказав, що він

допустив правопорушення. запропонував йому передати 1000 грн. на покращення екології в районі за не притягнення до адміністративної відповідальності за викопану копанку без необхідних дозвільних документів. Він погодився про передачу грошей. Гроші ОСОБА_5 передав у кабінеті Лохвицької держадміністрації.

При відтворенні обстановки та обставин події злочину ОСОБА_21 підтвердив свої показання та вказав де саме і коли передавав ОСОБА_5 гроші(т.2 а.с.72-76).

Доводи підсудного ОСОБА_5 про відсутність таких подій, колегія суддів розцінює як намагання уникнути відповідальності за вчинені злочини.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_17, ОСОБА_19, ОСОБА_21, ОСОБА_20, колегія суддів вважає їх правдивими, докладними та послідовними, оскільки підстав для обмови ОСОБА_5 у жодного з вказаних осіб не встановлено, крім того їх показання узгоджуються з показаннями інших свідків по справі та письмових доказів, а саме заяв до Токарівської сільської ради, рішень виконавчого комітету про надання дозволу на розчищення пойми річки Артополот, показань свідка у справі ОСОБА_30, який працював сільським головою та вказував, що були надані дозволи на викопування невеликих ставків ОСОБА_19, ОСОБА_21 та ОСОБА_20, а також те, що ці громадяни передавали гроші ОСОБА_5 за копанки(т. 2 а.с. 93-94,53).

Крім того, на думку колегії суддів апеляційного суду, судом першої інстанції безпідставно було виключено з обвинувачення підсудного ОСОБА_5 епізод злочинної діяльності по факту вимагання та отримання хабара від ОСОБА_18

В суді апеляційної інстанції з показань ОСОБА_18 встановлено, що він у вересні-жовтні 2009 року працюючи лісником Лохвицького держлісгоспу, згідно лісорубного квитка від 28.01.09р. (серія 02ЛКБ №197907), між селами Старий-Хутір та Крижанове Лохвицького району Полтавської області, проводив планову санітарно-вибіркову вирубку дерев вільхи. До нього приїхав на службовому автомобілі ОСОБА_5, якого він знав як екологічного інспектора. Побачивши, що болото забруднюється верхівям дерев ОСОБА_25 спочатку зупинив, а потім заборонив проведення подальшої вирубки. Після цього, ОСОБА_5 предявив вимогу необхідну для продовження роботи підприємства, вказавши, що йому необхідно три кубометра вільхи хорошої якості, і тільки після цього він надасть дозвіл на подальшу вирубку дерева. Він повідомив про дану ситуацію своєму начальнику ОСОБА_26, на що останній дав свою згоду. За вказівкою ОСОБА_5 завантажив автомобіль деревом та відвіз його на пилораму до приватного підприємця ОСОБА_27, яка розташована у м. Червонозаводське по вул.Ватутіна, 59. Після цього, ОСОБА_5 дав усний дозвіл на проведення подальшої вирубки вільхи.

Далі, ОСОБА_5 знову зателефонував ОСОБА_26 і повідомив, що йому необхідно привезти ще три кубометра вільхи, а якщо не привезе, то він більше не дозволить проводити вирубку дерев. ОСОБА_28 подзвонив йому і дав вказівку привезти ОСОБА_5 ще три кубометра вільхи. Після цього він аналогічним чином привозив на пилораму дерево для ОСОБА_5

Такі показання обєктивно підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_31, який зазначав, що дійсно у нього є своя пилорама. До нього дзвонив ОСОБА_18 та питав дозволу на розпилювання деревини для ОСОБА_5 Також підтверджує про те, що зустрічався з ОСОБА_5 з цього приводу(т.2 а.с.154-157, т.3 а.с.195).

З оголошених показань свідка ОСОБА_28 вбачається, що він по липень 2010 року працював на посаді директора Лохвицького держагролісу. У вересні-листопаді та у грудні 2009 року ОСОБА_18 неодноразово повідомляв про тиск з боку екологічного інспектора Кузьменка Ю.В., який погрожував зупиненням діяльності підприємства. З його дозволу за те, щоб підприємство працювало ОСОБА_5 двічі відвозили по 3 куб.м деревини та розпилювали на пилорамі. Цим займався ОСОБА_18М.(т.2 а.с.150-153).

За показаннями свідків ОСОБА_32 та ОСОБА_33, які були оголошені в судовому засіданні встановлено, що вони бачили приїзди інспектора Кузьменка Ю.В. до ОСОБА_18 під час випилки дерева вільхи(т.2 а.с.158-161).

Згідно наказу №28-В від 22.12.2008 року Полтавського державного господарського підприємства „Полтаваоблагроліс" вартість 1 кубічного метра вільхи становить 282 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, вимагав та одержав хабара від ОСОБА_18 у вигляді шести кубометрів дерева вільхи на загальну суму 1692 грн., що складає 5,5 оподатковуваних мінімумів доходів громадян за надання дозволу на вирубку дерева вільхи.

В свою чергу суд першої інстанції обґрунтовано визнав винними ОСОБА_5 в одержанні хабара службовою особою, яка займає відповідальне становище за виконання дій в інтересах того, хто дає хабар, поєднаного із вимаганням, вчиненого повторно, а також ОСОБА_6 в умисній співучасті із службовою особою в одержанні хабара, поєднаного з вимаганням від ПрАТ «Райз-Максимко».

Вина ОСОБА_5 та ОСОБА_6 доведена зібраними доказами, які ретельно перевірені в судовому засіданні та докладно наведені у вироку.

Хоча ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стверджували, що злочинів не вчиняли, хабара не отримували та не вимагали, проте їх вина підтверджена наступними доказами, а саме як показаннями в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції.

Як вбачається з показань свідка ОСОБА_9, який дещо змінив свої показання в суді апеляційної інстанції, проте підтвердив свої показання дані в суді першої інстанції у яких зазначав, що у кінці квітня на початку травня 2010 року ПрАТ «Райз-Максимко» було повідомлено про перевірку, яку проводив ОСОБА_5 Під час перевірки були виявлені порушення екологічного законодавства. Перевіряючий ОСОБА_5 запропонував дати йому хабар у розмірі 62000 грн. за не відображення в акті перевірки недоліків та не застосування штрафних санкцій, які були нараховані в розмірі 8000000 грн. ОСОБА_32 ОСОБА_5 хотів отримати хабар не особисто, а через довірену особу підприємця. Про даний факт ОСОБА_9 повідомив директора ОСОБА_10, останній погодився, але поставив умову, що зразу дає 25000 грн., а 37000 грн. через місяць. На виконання такої домовленості у травні 2010 року був підготовлений договір про виконання ремонтно-будівельних робіт між ЗАТ «Райз-Максимко» та ПП «ОСОБА_11В.», сума якого складає 62000 грн., перерахунок 25000 грн. повинен був здійснитися до 28 травня 2010 року, інша частина до 10 липня 2010 року. Ніяких ремонтних робіт не проводилося. Через місяць ОСОБА_5, ОСОБА_6 вимагали один екземпляр договору, але ОСОБА_9 пояснив, що ведення даних питань ОСОБА_10 доручив ОСОБА_12 (т.3 а.с. 226).

Саме ці показання колегія судів бере до уваги, оскільки вони є обєктивними та узгоджуються з показаннями інших свідків.

Свідок ОСОБА_34 в судовому засіданні пояснив, що працює начальником служби безпеки охорони ПрАТ «Райз-Максимко». В травні 2010 року ПрАТ «Райз-Максимко» перевірялося місцевими екологом ОСОБА_5, з ним був помічник ОСОБА_6 Він дізнався від директора ОСОБА_10, що перевіряючий ОСОБА_5 вимагає хабар 62000 грн. за незастосування до підприємства штрафних санкцій за екологічні правопорушення. ОСОБА_17 хабара 25000 грн. вже була перерахована. Він звернувся до УБОЗ про вимагання хабара ОСОБА_5 Стала проводитися перевірка. Після цього була проведена зустріч директора департаменту земельних ресурсів і екології підприємства ОСОБА_14 та ОСОБА_5, під час якої ОСОБА_5 вимагав гроші. Їх розмова була записана на диктофон. Після цього через 2-3 дні ОСОБА_15 поїхав на зустріч з ОСОБА_6 і передав видані в міліції гроші в сумі 25000 грн. Потім ОСОБА_6 було затримано.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що працює в службі безпеки Східного РУ ПрАТ «Райз-Максимко». Від свого начальника ОСОБА_34 від дізнався про вимагання хабара з директора підприємства. 23 вересня 2010 року за вказівкою керівництва ПрАТ «Райз-Максимко» він поїхав на зустріч з ОСОБА_6 і біля домогосподарства ОСОБА_5 передав ОСОБА_6 хабар в розмірі 25000 грн.

Свідок ОСОБА_35 в судовому засіданні пояснив, що працює начальником юридичного відділу СРУ ПрАТ «Райз-Максимко». в середині вересня йому зателефонував ОСОБА_9 і попросив підготувати два договори з сумою 37000 грн. з розбивкою на суми: один 12000 грн., а інший 25000 грн. Договір повинен бути укладений з СПД «ОСОБА_11В.» на виконання ремонтних робіт. Йому постійно телефонував ОСОБА_6 та питав, коли буде готовим договір і коли будуть сплачені кошти. Сам договір було передано в приймальню для підпису ОСОБА_10 (т.3 а.с.219).

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що працює директором департаменту земельних ресурсів і екології ПрАТ «Райз-Максимко». На початку липня 2010 року йому телефонував ОСОБА_5 з приводу виконання ПрАТ «Райз-Максимко» усних домовленостей про сплату грошових коштів за укриття виявлених ним порушень під час перевірки підприємства. ОСОБА_12 зустрівся з ОСОБА_5 в своєму службовому автомобілі «Мітсубісі». ОСОБА_12 повідомив ОСОБА_5, що частину коштів в сумі 25000 грн. ПрАТ «Райз-Максимко» зможе заплатити готівкою, а решту в сумі 12000 грн. підприємство перерахує пізніше. ОСОБА_5 погодився, але сказав, що гроші необхідно буде віддати ОСОБА_6 (т.3 а.с.219)

Допитаний свідок ОСОБА_36 у суді апеляційної інстанції свідчив, що від підлеглих взнав про вимагання хабара з боку екологічного інспектора Кузьменка Ю.В. грошей. Він дав вказівку працівникам служби безпеки підприємства розібратися з даною ситуацією. Через деякий час йому повідомили про затримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Крім того вина ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтверджується також іншими доказами: протоколом огляду місця події від 23.09.2010 року із застосуванням відеозйомки, відповідно до якого в автомобілі ОСОБА_6 виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 25000 грн. (т.1 а.с.11-19), заявою ОСОБА_34 про вимагання ОСОБА_5 хабара від керівництва ПрАТ «Райз-Максимко» (т.1 а.с.23), протоколом вручення грошових коштів від 23.09.2010 року відповідно до якого ОСОБА_15 в присутності понятих працівниками УБОЗ УМВС України в Полтавській області вручено 25000 грн., які в подальшому ОСОБА_15 23 вересня 2010 року передав ОСОБА_6, як частину хабара (т.1 а.с. 26-40), протоколом огляду та прослуховування відповідно до якого ОСОБА_5 в розмові з ОСОБА_12 розповідає останньому за що необхідно заплатити йому хабар за незастосування штрафних санкцій за порушення підприємством екологічного законодавства (т.1 а.с.52-57).

На досудовому слідстві і сам ОСОБА_6 визнавав, що ОСОБА_5 пропонував йому знайти розрахунковий рахунок для отримання грошей від ПрАТ «Райз-Максимко», за що обіцяв допомогти повернути заборгованість цього підприємства перед підприємством, співзасновником якого був ОСОБА_6 На таку пропозицію ОСОБА_6 погодився. Частину грошей перерахували на розрахунковий рахунок ПП ОСОБА_11, і ці гроші отримав ОСОБА_5 Іншу частину на прохання ОСОБА_5 ОСОБА_6 повинен був отримати особисто від ОСОБА_15 (т.1 а.с.42-43).

Підсудні та захисник ОСОБА_2 вказують на недопустимість доказів, а саме про те, що в протоколах добровільної видачі, відбору зразків, огляду та вилучення грошових коштів в яких стоїть різний підпис ОСОБА_15

Проте, такі доводи не заслуговують на увагу. Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 підтвердив свої показання, які давав на досудовому слідстві, а також підтвердив свою участь в слідчих діях. Крім того в судовому засіданні ОСОБА_15 зазначив, що може кожного разу підписуватися по-різному та оглянувши підписи на вказаних документах підтвердив, що вони вчинені ним(т.3 а.с.219, 288).

Колегія суддів вважає, що твердження підсудних про те, що між ПрАТ «Райз-Максимко» та підприємством, засновником якого є ОСОБА_6, здійснювалася господарська діяльність, а тому кошти перераховувалися в погашення заборгованості по господарським зобов'язанням, не спростовують інших доказів їх вини, зібраними по справі. Господарські відносини між підприємствами, які мали місце взимку 2010 року, не мали причинно-наслідкового зв'язку з отриманням хабара в завуальованій формі, що мав місце після проведення у ПрАТ «Райз-Максимко» перевірки екологічних правопорушень в період з квітня-травня по вересень 2010 року.

Також, колегія суддів вважає безпідставними твердження підсудних та захисника на недопустимість доказу отримання грошей ОСОБА_6 з посиланням на те, що при проведенні експертизи не вдалося встановити вид барвника, яким були помічені гроші.

Як вбачається з протоколу відбору зразків спецзасобу «Світлячок» та протоколу огляду та протоколу вручення грошових коштів від 23.09.2010 року, в присутності понятих грошові купюри номіналом 500 грн. загальною сумою 25000 грн. були помічені спецзасобом та вручені ОСОБА_15 для давання хабара за вимогою службової особи ОСОБА_5 (т.1 а.с.25-40)

Відповідно до протоколу огляду місця події від 23.09.2010 року, в присутності понятих з автомобіля ОСОБА_6 був виявлений та вилучений конверт з грошима в сумі 25000 грн., і за повідомленням ОСОБА_6 цей конверт він щойно отримав від ОСОБА_15 Експерт оглянув ці гроші, та виявив, що на них світиться спеціальний барвник червоного кольору, гроші були опечатані належним чином та направлені на експертизу (т.1 а.с.11-19).

Як вбачається з матеріалів справи, номінал, серія і номера купюр, які були помічені працівниками УБОЗУ спецзасобом та вручені ОСОБА_15 для давання хабара за вимаганням ОСОБА_5 співпадають з номіналом, серією і номерами купюр, які були вилучені у ОСОБА_6

Колегія суддів вважає неправдивими показання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про непричетність до отримання хабара, вбачає, що вони суперечать іншим доказам по справі, направлені на уникнення відповідальності за вчинений злочин.

Також є безпідставними доводи захисника ОСОБА_2 про порушення на досудовому слідстві права обвинуваченого ОСОБА_5 на ознайомлення з матеріалами кримінальної справи.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи слідчим було надано на ознайомлення матеріали справи, як обвинуваченому ОСОБА_5, так і їх адвокатам про що маються записи. Проте обвинувачений ОСОБА_5 відмовився від підпису, що не може вважатись порушення його права на ознайомлення(т.3 а.с.131).

Колегія суддів при перевірці справи в апеляційному порядку не встановила порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б мали стати підставою для безумовного скасування вироку по даному епізоду.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне виключити із обвинувачення визнаного судом доведеним таку кваліфікуючу ознаку як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.

Так, вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб означає спільне вчинення цього злочину декількома (двома і більше) суб'єктами злочину, які заздалегідь домовилися про його вчинення.

Суб'єктом злочину, передбаченого ст.368 КК України, може бути лише службова особа.

Організаторами, підбурювачами, пособниками умисних злочинів у сфері службової діяльності можуть визнаватися як службові, так і не службові особи. Дії таких співучасників потрібно кваліфікувати за відповідними частинами ст.27 КК України та статті, що передбачає відповідальність за конкретний злочин.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 був громадським інспектором з охорони природного та навколишнього середовища Державної екологічної інспекції у Полтавській області, тобто він не був службовою особою, а тому не можна вважати його суб'єктом злочину у сфері службової діяльності.

З огляду на наведене, не можна вважати, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили злочин при кваліфікуючій ознаці за попередньою змовою групою осіб, а тому вона підлягає виключенню із обвинувачення визнаного судом доведеним та із кваліфікації дій засуджених.

А тому, колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_5 по епізоду вимагання хабара від ОСОБА_18 6 куб.м деревени та грошей від ПАТ «Райз Максимко» необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.368 КК України, як одержання хабара службовою особою, яка займає відповідальне становище за виконання дій в інтересах того, хто дає хабар, поєднаного з вимаганням, вчинене повторно(в редакції Закону від 05.04.2001 року).

Органом досудового слідства дії ОСОБА_5 по епізодам отримання грошей від громадян ОСОБА_17 в сумі 1000 грн., від ОСОБА_19 в сумі 1000 грн., від ОСОБА_20 в сумі 1000 грн. та від ОСОБА_21 в сумі 1000 грн. було кваліфіковано, як одержання хабара службовою особою, яка займає відповідальне становище за виконання дій в інтересах того, хто дає хабар, поєднаного з вимаганням, вчинене повторно.

Проте в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції було встановлено, що умисел ОСОБА_5 був направлений не на отримання хабара від вказаних громадян, а саме на заволодіння грошима шляхом шахрайства. Як вбачається з показань свідків ОСОБА_17, ОСОБА_19, ОСОБА_20 та ОСОБА_21 всі вони стверджували, що даючи на вимогу ОСОБА_5 гроші в розмірі 1000 гривень думали, що ці кошти сплачуються ними як штраф в дохід держави за неузгодженість дій з екологічною інспекцією при викопуванні копанок та сплати за ремонт службового автомобіля. При цьому ОСОБА_5 зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби, заподіюючи істотної шкоди державним інтересам, яка виразилась у підриванні авторитету державної влади, заволодів цими коштами.

Таким чином, дії ОСОБА_5 по епізодам отримання грошей від громадян ОСОБА_17 в сумі 1000 грн., від ОСОБА_19 в сумі 1000 грн., від ОСОБА_20 в сумі 1000 грн. та від ОСОБА_21 в сумі 1000 грн. необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.364 та ч.2 ст.190 КК України, як зловживання службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів, використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що заподіяло істотної шкоди державним інтересам та шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно.

В свою чергу, орган досудового слідства кваліфікував дії ОСОБА_6 як співвиконавця при отриманні хабара ОСОБА_5 за ч.2 ст.27 ч.2 ст.368 КК України.

Хоча, за змістом даної статті Закону співвиконавцями слід вважати службових осіб, що одержали хабар за виконання чи невиконання дій, які кожна з них могла або повинна була виконати з використанням службового становища. Як зазначалося вище та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 був громадським інспектором з охорони природного та навколишнього середовища Державної екологічної інспекції у Полтавській області, тобто він не є службовою особою.

По справі встановлено, що дії ОСОБА_6 саме були направлені на сприяння в одержанні хабара ОСОБА_5, а саме підшуканні платіжної картки, на яку було перераховано гроші, у знятті їх та передачі ОСОБА_5 та отриманні другої частини хабара.

Отже, колегія суддів вважає, за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч.2 ст.27, ч.2 ст.368 КК України на ч.5 ст.27, ч.2 ст.368 КК України, оскільки він своїми умисними діями, які виразились у пособництві підсудному ОСОБА_5, який займає відповідальне становище в одержанні хабара, поєднаного з вимаганням (в редакції Закону від 05.04.2001 року).

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами прокурора в апеляції про невідповідність призначеного судом першої інстанції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покарання тяжкості вчиненого злочину та особам засуджених.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили злочин за відсутністю обставин, що обтяжують покарання передбачених ст. 67 КК України.

А тому суд першої інстанції необґрунтовано та безпідставно призначив ОСОБА_5 покарання більш м'яке ніж передбачено законом, із застосуванням ст. 69 КК України, та помилково дійшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства.

Разом з тим, ОСОБА_5 та ОСОБА_6М раніше не судимі, позитивно характеризуються, мають сім'ї, утримують неповнолітніх дітей, а тому, відповідно до вимог ст.65 та ст.66 КК України, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 близьке до мінімального покарання, передбачене санкцією статті за кожен вчинений ним окремий злочин, а ОСОБА_6 покарання більш м'яке, ніж передбачено законом, із застосуванням положень ст. 69 КК України.

Саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Враховуючи викладене, колегія апеляційного суду вважає за необхідне апеляцію прокурора задовольнити частково, апеляцію засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 365, 366, 378 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області,

З А С У Д И Л А :

Апеляції прокурора Лохвицького району Полтавської області, захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_5, засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Лохвицького районного суду Полтавської області від 24.06.2011 року щодо ОСОБА_5, ОСОБА_6 скасувати.

Постановити новий вирок.

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 368, ч.1 ст.364 та ч.2 ст.190 КК України і призначити покарання:

за ч.2 ст. 368 КК України - 5 (пять) років позбавлення волі із позбавленням права обіймати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих обовязків на строк 3 (три) роки, з конфіскацією всього майна що є його особистою власністю(в редакції Закону від 5.04.2001р);

за ч.1 ст.364 КК України 6 (шість) місяців арешту(в редакції Закону від 5.04.2001р);

за ч.2 ст.190 КК України 2 (два) роки обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.70, ст.72 КК України, ОСОБА_5 призначити за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань у виді 6 років позбавлення волі із позбавленням права обіймати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих обовязків на строк 3 (три) роки, з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю.

ОСОБА_6 визнати винним та призначити покарання за ч.5 ст.27, ч.2 ст.368 КК України із застосування ч.1 ст.69 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади громадського інспектора з охорони природного та навколишнього середовища на 3 роки без конфіскації майна(в редакції Закону від 5.04.2001р);.

Запобіжний захід ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до набрання вироком чинності змінити з підписки про невиїзд на взяття під варту в залі суду.

ОСОБА_9 відбування покарання відраховувати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з 27 лютого 2012 року, зарахувавши в строк відбуття покарання термін перебування під вартою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з 24.09.2010 року по 24.06.2011 року.

Виключити із обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнаного судом доведеним та із кваліфікації його дій кваліфікуючу ознаку вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.

В решті вирок Лохвицького районного суду Полтавської області від 24.06.2011 року залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ через Апеляційний суд Полтавської області протягом одного місяця засудженим з моменту отримання копії вироку, а іншим учасникам з моменту його проголошення.

С У Д Д І :

____________ _____________ _____________

ОСОБА_1 ОСОБА_37 ОСОБА_38