Справа №390/2227/15-к
Провадження №1-кп/390/234/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.11.2015 року. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кіровограді кримінальне провадження №0001316 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соколівське, Кіровоградського району та області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не маючого судимості,
у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за наступних обставин.
26.09.2015 року близько 10.00 год. ОСОБА_4 прослідував на огороджену територію домоволодіння належного ОСОБА_5 , що розташовано за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав драбину виготовлену з нержавіючої сталі вартість якої згідно висновку експерта №465 від 12.10.2015 року складає 2216,31 грн. З місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вказану суму.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав і суду пояснив, що вчинив злочин за обставин викладених у обвинувальному акті. Будь-яких заперечень щодо вартості викраденого не мав.
Крім повного визнання вини обвинуваченим, вину ОСОБА_4 доведено письмовими доказами зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими судом, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 28.09.2015 року, згідно якого ОСОБА_5 повідомив про викрадення драбини виготовленої з нержавіючої сталі (а.п.29);

- протоколом огляду місця події від 28.09.2015 року, яким оглянуто територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 (а.п.36-40);

- висновком експерта №465 від 12.10.2015 року, яким встановлено, що вартість драбини виготовленої з нержавіючої сталі складає 2216,31 грн. (а.п.46-51);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 21.10.2015 року, згідно якого свідок ОСОБА_6 упізнав ОСОБА_4 , як особу в якої 26.09.2015 року придбав драбину виготовлену з нержавіючої сталі (а.п.62-64).
Органами досудового розслідування вказані вище фактичні обставини за яких обвинуваченим ОСОБА_4 вчинено злочин кваліфіковано за ст.185 ч.3 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше сховище. Тобто, в якості кваліфікуючої ознаки зазначено проникнення у інше сховище, яким є огороджена територія подвір`я домоволодіння. Проте, суд не може погодитись з такою кваліфікацією, оскільки визначення поняття сховища містить пункт 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року в якому роз`яснено, що під сховищем слід розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища тощо, не може визнаватися сховищем неогороджена і така, що не охороняється, площа або територія, на яку вхід сторонніх осіб є вільним, а також та, що була відведена та використовується для вирощування продукції чи випасу тварин (сад, город, ставок, поле тощо). Тобто, необхідними умовами визнання місця чи території іншим сховищем є не лише обладнання їх огорожею або іншими засобами, які обмежують доступ сторонніх осіб, але й функціональне призначення такого місця чи території саме для зберігання матеріальних цінностей і наявність необхідних для цього конструктивних ознак. Судом встановлено, що ОСОБА_4 з метою таємного викрадення майна проник на територію подвір`я ОСОБА_5 , яке огороджено парканом. Однак, наявність відповідної огорожі сама по собі не є достатньою підставою для визнання подвір`я іншим сховищем, оскільки огорожа встановлює лише видимі межі території та запобігає вільному доступу на цю територію сторонніх осіб, тварин тощо. За наявності на такій території будинку, приміщень і споруд спеціально призначених для зберігання матеріальних цінностей, підстави визнання сховищем іще і огородженої території подвір`я відсутні. Викладені вище висновки узгоджуються з висновками викладеними в ухвалі колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.06.2014 року по справі №5-2316кМ14.

Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище докази, суд вважає, що кваліфікація дій обвинувачено за ст.185 ч.3 КК України, яку надано органами досудового розслідування, є неправильною, оскільки в діях обвинуваченого відсутня така кваліфікуюча ознака, як проникнення у інше сховище, а тому необхідно виключити вказану кваліфікуючу ознаку та кваліфікувати дії обвинуваченого за ст.185 ч.1 КК України за якою вину доведено повністю та дії кваліфікувати, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обвинуваченим вчинено злочин середньої тяжкості.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого судом встановлено, що ОСОБА_4 характеризується посередньо (а.п.96), на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.п.92, 94), не маючий судимості (а.п.84-90, 97-99)

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Таким чином, зваживши у сукупності викладені обставини, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливо за умови призначення покарання у виді громадських робіт, яке є необхідним і достатнім.

Цивільний позов і речові докази відсутні.

Судові витрати стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу залишити без зміни домашній арешт.

Керуючись ст.ст.368, 370, 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, та призначити покарання у виді громадських робіт строком на 240 (двісті сорок) годин.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_4 залишити без зміни

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у сумі 20 грн.

Апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції може бути подана протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області.

Суддя Кіровоградського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1