АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 грудня 2015 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000541, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , та обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 05 жовтня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , із повною загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого охоронцем в сільській раді с. Зелений Гай Новоселицького району Чернівецької області, раніше судимого:

-31 січня 2005 року вироком Ленінського районного суду м. Чернівці за ч. 3 ст. 185, з застосуванням ст. 69 КК України до 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі;

Провадження №11-кп/794/355/15 Головуючий в І Інстанції: ОСОБА_8
Категорія ч. 3 ст. 185 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_9
-11 липня 2006 року вироком Новоселицького районного суду за ч. 3 ст. 185, з застосуванням ст. ст. 69, 71 КК України до 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

-23 березня 2011 року вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, з застосуванням ст. 75 КК України до (трьох) років позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 (один) рік;

-06 квітня 2011 року постановою Новоселицького районного суду Чернівецької області скасовано звільнення з випробуванням та направлено до відбування покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 березня 2011 року,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.

Строк відбуття покарання вирішено рахувати з моменту його затримання, а саме з 18 червня 2015 року.

Стягнено з ОСОБА_6 витрати понесені за проведення експертиз по справі в сумі 3069 (три тисячі шістдесят дев`ять) гривень 92 (дев`яносто дві) копійки на користь держави.

Заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено. Стягнуто з обвинуваченого на його користь суму майнової шкоди в розмірі 64647 (шістдесят чотири тисячі шістсот сорок сім) гривень 70 (сімдесят) копійок, за викрадені матеріальні цінності та відшкодування коштів за знищене майно, а також 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень в якості спричиненої моральної шкоди, а всього 89647 (вісімдесят дев`ять тисяч шістсот сорок сім) гривень 70 (сімдесят) копійок.

Вирішено долю речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку районного суду ОСОБА_6 засуджений за те, що в період з 22 жовтня 2014 року по 09 червня 2015 року, шляхом проникнення, вчинив ряд крадіжок майна громадян, вказаного у вироку, на загальну суму 169731 (сто шістдесят дев`ять тисяч сімсот тридцять одна) гривня 85 (вісімдесят п`ять) копійок.
22 жовтня 2014 року ОСОБА_6 з магазину «Продукти», який розташований в по АДРЕСА_2 , таємно викрав товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 8150 (вісім тисяч сто п`ятдесят) гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальних збитків на вказану суму;
14 листопада 2014 року ОСОБА_6 з магазину Новоселицького ССТ №76 «Маркет», який розташований в с. Строїці Новоселицького району Чернівецької області, викрав товарно-матеріальні цінності на загальну суму 11063 (одинадцять тисяч шістдесят три) гривні 30 (тридцять) копійок, чим спричинив Новоселицькому ССТ матеріальних збитків на вказану суму.
10 грудня 2014 року ОСОБА_6 з магазину «Оболонь», розташованого в с. Динівці Новоселицького район Чернівецької області, викрав товарно-матеріальні цінності, на загальну суму 38055 (тридцять вісім тисяч п`ятдесят п`ять) гривень.
29 грудня 2014 року ОСОБА_6 з магазину «Вітас», розташованого в с.Магала Новоселицького району Чернівецької області, викрав товарно-матеріальні цінності на загальну суму 5796 (п`ять тисяч сімсот дев`яносто шість) гривень, чим завдав потерпілій ОСОБА_12 матеріальної шкоди на вказану суму.
18 січня 2015 року ОСОБА_6 з магазину «Діана», розташованого в с.Слобода Новоселицького району Чернівецької області, викрав товарно-матеріальні цінності на загальну суму 12699 (дванадцять тисяч шістсот дев`яносто дев`ять) гривень 85 (вісімдесят п`ять) копійок, чим завдав потерпілій ОСОБА_13 матеріальної шкоди на вказану суму.
08 лютого 2015 року ОСОБА_6 з приміщення кафе-магазину «Ватра», розташованого в с. Маршинці Новоселицького району Чернівецької області, викрав майна на загальну суму 12130 (дванадцять тисяч сто тридцять) гривень, чим завдав потерпілій ОСОБА_14 матеріальної шкоди на вказану суму.
09 лютого 2015 року ОСОБА_6 з магазину «Бінго», розташованого по АДРЕСА_3 , викрав матеріальні цінності на загальну суму 56747 (п`ятдесят шість тисяч сімсот сорок сім) гривень 70 (сімдесят) копійок, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди.
29 травня 2015 року ОСОБА_6 з господарства ОСОБА_15 , яке розташоване по АДРЕСА_4 , таємно викрав майна на загальну суму 4930 (чотири тисячі дев`ятсот тридцять) гривень, чим завдав потерпілому ОСОБА_15 матеріальної шкоди.
06 червня 2015 року ОСОБА_6 з гаражного приміщення в господарстві ОСОБА_16 , мешканця с. Зелений Гай Новоселицького району Чернівецької області, викрав майна на загальну суму 16860 (шістнадцять тисяч вісімсот шістдесят) гривень, чим завдав матеріальних збитків потерпілому ОСОБА_16 .
09 червня 2015 року ОСОБА_6 з приміщення гаража, розташованого в господарстві ОСОБА_17 , що мешкає по АДРЕСА_5 , викрав майна на загальну суму 3300 (три тисячі триста) гривень, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди.
На вказаний вирок суду першої інстанції захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 подали апеляційні скарги, в яких просять вирок суду першої інстанції змінити, та призначити обвинуваченому з застосуванням ст. 69-1 КК України більш м`яке покарання строком до 4 (чотирьох) років. Вважає, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також призначене з порушенням вимог застосуванням ст. 69-1 КК України.

На апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 надійшло заперечення від потерпілого ОСОБА_10 , в якому останній просить вказаний вирок щодо ОСОБА_6 залишити без змін. Вважає, що доводи наведені в апеляційній скарзі є безпідставними.

Заслухавши доповідача, який доповів зміст оскаржуваного вироку, основні доводи апеляційних скарг, думку захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника та обвинуваченого задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні і перевіреними у судовому засідання доказами, та ніким в цій частині не оскаржується, а тому колегія суддів не наводить доводів, які б підтверджували винність обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 65 КК України, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст. 12 КК України), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочини вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Аналізуючи матеріали кримінального провадження в частині призначення ОСОБА_6 міри покарання, колегія суддів вважає, що районний суд дотримався вимог ст. ст. 65-67 КК України, вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України та в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Також районний суд прийшов до правильного висновку, враховуючи особу обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, те, що він є особою раніше неодноразово судимою за вчинення корисливих злочинів, що виправлення і перевиховання обвинуваченого є неможливе без ізоляції від суспільства.

Стаття 374 КПК України передбачає зміст вироку. Відповідно до вимог вказаної статті він складається з трьох частин: вступної, мотивувальної та резолютивної. До кожної частини вироку передбачені відповідні вимоги, яких суд повинен дотримуватися при його написанні. Резолютивна частина вироку це частина єдиного документа суду і вона повинна логічно випливати з попередніх його частин. В резолютивній частині вироку повинна обов`язково бути дана відповідь на всі без винятку питання, які вирішив суд у нарадчій кімнаті, зокрема: в ній відзначається конкретне формулювання з питань винуватості обвинуваченого; кваліфікації злочину; виду та розміру призначеного покарання; інші питання пов`язані з виконанням вироку. У зв`язку з цим, рішення суду з цих питань мають бути сформульовані в цій частині вироку конкретно і чітко, з тим, щоб при його виконанні не виникало сумнівів щодо виду і розміру як основного так і додаткового покарання, так і всіх інших питань пов`язаних з його виконанням.

Разом з тим суд зазначених вимог закону не дотримався.

Як вбачається з вироку, районний суд в мотивувальній частині вироку вважав за можливе призначити обвинуваченому покарання з урахуванням вимог ст. 69-1 КК України, однак в резолютивній частині вироку не вказав чи суд прийняв таке рішення про застосування до обвинуваченого ст. 69-1 КК України.

Тому колегія суддів вважає, що фактично покарання ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, призначено без застосування ст. 69-1 КК України, а призначено в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України.

Тому доводи апелянтів про пом`якшення покарання в межах застосування районним судом ст. 69-1 КК України при призначенні покарання, є безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

На думку колегії суддів, призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_6 у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, тому в задоволенні апеляційних скарг захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 слід відмовити, а вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області в частині призначення покарання - залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 426, 532 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , та обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 05 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_6 , визнаного винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_9
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3