Справа № 592/8069/13-к
Провадження № 1-кс/592/1758/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2013 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду міста Суми Литовченко О.В.,

при секретарі Лозов`ягіні С.І.

за участю прокурора Вакули С.М.

заявника ОСОБА_1

а також представника Сумського слідчого ізолятора УДПСУ в Сумській області ОСОБА_2

розглянувши заяву захисника ОСОБА_1 в порядку ст. 206 КПК України про безпідставне утримання під вартою в Сумському СІЗО в інтересах ОСОБА_3,

встановив:

31.07.2013 року до Ковпаківського районного суду міста Суми надійшла заява захисника ОСОБА_1 в порядку ст. 206 КПК України про безпідставне утримання під вартою в Сумському СІЗО підзахисного ОСОБА_3, згідно якої просить звільнити ОСОБА_3 з-під варти у зв'язку з тим, що 28 травня 2013 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області залишила без зміни постанову Зарічного районного суду від 25.03.2013 року про повернення кримінальної справи на додаткове розслідування стосовно підзахисного ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 01.06.13 р. Зарічним районним судом кримінальну справу направлено транспортному прокурору Сумської області та начальнику СІЗО Сумської області.

Відповідно до положень КПК України СВ ЛВ на ст. Суми УМВС України на Південній залізниці 07.06.2013 р. були внесені данні ЄРДР за №0000121, а слідчим цього ж відділу к-ном міліції ОСОБА_4 27.06.2013 року ОСОБА_3 оголошено підозру за ст. 307 ч.2 КК України.

По даному кримінальному провадження запобіжний захід, як відомо захисту не обирався (не повідомлялося про клопотання з приводу обрання запобіжного заходу від слідчого судді не надходило). Під вартою по даному кримінальному провадженню ОСОБА_3 перебуває з 03.04. 2012 р.(з моменту затримання) т.б. понад пятнадцяти місяців, що перевищує граничну межу перебування під вартою відповідно до ст. 197 КПК України.

Відповідно до ст. 202 КПК України посадова особа місця перебування під вартою негайно звільняє особу, якщо в нього відсутнє судове рішення, що набрало законної сили, яким передбачено утримання особи під вартою. Подібне рішення стосовно ОСОБА_3 відсутнє, а від так останній утримується під вартою незаконно.

У суді захисник та підозрюваний доводи заяви підтримали.

Прокурор щодо доводів скарги та її задоволення заперечував, посилаючись на те, що ОСОБА_3 утримується під вартою на законних підставах, як підозрюваний, оскільки двомісячний термін його тримання під вартою згідно вимог ст. 156 КПК України 1960 року та п. 9 розділу XI Перехідні положення КПК України закінчується 06 серпня 2013 року.

Дослідивши доводи та підстави заяви, додані до неї матеріали та матеріали, надані прокурором, вислухавши пояснення ОСОБА_3, його захисника та прокурора, представника СІЗО слідчий суддя дійшов до наступного.

Так, згідно вимог ч.ч. 2, 3 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов'язаний постановити ухвалу, якою має зобов'язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з'ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов'язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Як встановлено в судовому засіданні, постановою Зарічного районного суду від 25.03.2013 року, яка набрала законної сили 28.05.2013 року, кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 307 КК України повернута на додаткове розслідування Сумському транспортному прокурору Сумської області для організації додаткового розслідування, яку відповідно до супровідного листа від 01.06.2013 року отримано Сумською прокуратурою з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері 06.06.2013 року. При винесенні постанови судом міру запобіжного заходу ОСОБА_3 залишено взяття під варту.

Разом з тим, у відповідності до вимог п. 11 розділу XI Перехідні положення КПК України, який набрав чинності 20 листопада 2012 року, кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій і Верховним Судом України в порядку, який діяв до набрання чинності цим Кодексом.

При цьому, згідно положень п. 9 розділу XI Перехідні положення КПК України запобіжні заходи застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно вимог ч. 9 ст. 156 КПК України 1960 року при поверненні судом справи прокуророві на додаткове розслідування строк тримання обвинуваченого під вартою обчислюється з моменту надходження справи прокурору і не може перевищувати двох місяців.

Відтак, двохмісячний строк тримання під вартою ОСОБА_3 визначений постановою Зарічного районного суду від 25.03.2013 року закінчується 06 серпня 2013 року.

Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку про те, що ОСОБА_3 утримується під вартою на підставі постанови Зарічного районного суду від 25.03.2013 року, якою залишено без змін запобіжний захід щодо нього.

У той же час, слід зазначити, що оскільки обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту, ОСОБА_3 було здійснено у відповідності до положень КПК України 1960 року, положення ст.ст. 197, 206 КПК України, на які посилається захисник, не підлягають застосуванню у даному випадку, оскільки у такий спосіб слідчим суддею будуть перебиратись не властиві для нього повноваження вищих судових інстанцій по наданню аналізу процедури обрання запобіжного заходу, продовження строків тримання під вартою, які ґрунтувались на підставі судових рішень, що набрали законної сили, що буде істотним порушенням засад судочинства.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що відомості про незаконне тримання ОСОБА_3 під вартою в Сумського слідчого ізолятора УДПСУ в Сумській області зазначені як доводи скарги є необґрунтованими, а підстави для негайного звільнення ОСОБА_3 на підставі ст. 206 КПК України відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 206, 309 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

В задоволенні заяви захисника ОСОБА_1, поданої в інтересах ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України, щодо незаконного тримання під ватрою ОСОБА_3 в Сумському слідчому ізоляторі УДПСУ в Сумській області та негайного звільнення його з-під варти - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя О.В. Литовченко