Провадження 1-кп/760/276/15
Справа 760/7826/14-к

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання: ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

потерпілих ОСОБА_13 ОСОБА_14 ,

обвинуваченого ОСОБА_15

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0012179 від 18 жовтня 2013 року по обвинуваченню:

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого Солом`янським районним судом м. Києва від 02.08.2013 року за ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263, 70 КК України на строк до п`яти років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на три роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 186 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_15 , будучи раніше судимим, 17.10.2013 року, приблизно о 22 год. 00 хв., знаходився в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час у ОСОБА_15 виник злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном, а саме: на таємне викрадення грошових коштів виручки магазину, яка знаходились в касовому апараті та належала фізичній особі-підприємцю ОСОБА_13 ..

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), ОСОБА_15 наблизився до робочого місця касира, який тимчасово залишив своє робоче місце без нагляду, після чого переконався в тому, що касир та відвідувачі магазину за його діями не спостерігають. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), ОСОБА_15 перехилився через прилавок біля касового апарату та рукою дістав із шухлядки столу частину наявних в ній грошових коштів, а саме гроші в сумі 3400 гривень, які є виручкою магазину і належать фізичній особі-підприємцю ОСОБА_13 .

В подальшому, викрадені ним грошові кошти в сумі 3400 грн. ОСОБА_15 поклав до кишені своєї куртки, з викраденим з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Потерпілим від кримінального правопорушення являється громадянин України ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Києва, проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 .

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.1 ст. 185 КК України не визнав та суду спочатку повідомив, що зайшов до маркету «Квартал», який знаходиться по вул. Ю.Фучика та побачив відкриту касу, звідки вирішив викрасти грошові кошти. Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав гроші. Через тиждень повернув назад викрадені ним грошові кошти. Гроші взяв із каси, з метою провчити охорону.

Пізніше змінив показання та суду повідомив, що 17.10.2013 року зустрівся із товаришем ОСОБА_16 , якому повідомив, що у магазині «Квартал» погана охорона. Цей ОСОБА_17 сказав йому, що якщо він викраде касу, то ОСОБА_17 в це повірить, а тому обвинувачений і вирішив це зробити. В результаті чого, він викрав грошові кошти із касового апарату магазина «Квартал». До магазину повернувся через 3 години та просив касира, щоб той забрав гроші, але він відмовився їх забирати. В подальшому приходив до магазину та чекав на ОСОБА_18 , щоб особисто йому повернути викрадені гроші. Близько 2-3 днів просив ОСОБА_18 , щоб той їх прийняв назад. Пізніше повернув ОСОБА_18 викрадені грошові кошти у розмірі 3600 грн. та вибачився за вчинене.
Разом з тим, вина ОСОБА_15 підтверджується показаннями самого потерпілого.

Так, потерпілий ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що 17 жовтня 2013 року він прийшов на роботу, а охорона та керуючий магазином йому повідомили, що з каси вкрали гроші і вкрав їх ОСОБА_15 . Після даного повідомлення він продивився відеозапис з камери відео спостереження. Вказав, що побачив як ОСОБА_15 , що прийшов з компанією витягнув гроші з каси. Гроші отримав назад через дня чотири в сумі 3400,00 грн. після звернення до міліції. Вказав, що не знає про намагання ОСОБА_15 повернути гроші.

Крім того, вина ОСОБА_15 у вчиненні таємного викрадення майна підтверджується доказами, зібраними та дослідженими під час кримінального провадження, зокрема:

- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.10.2013 року, згідно якого 17.10.2013 року близько 22.00 год. в касі магазину "Квартал", який розташований за адресою: м. Київ, вул.. Фучика 3-А виявилась відсутність грошових коштів (Т.2, а.с. 163-164);

- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.10.2013 року, згідно якої 17.10.2013 року близько 22.00 год., особа на ім`я ОСОБА_19 , перебуваючи в магазині "Квартал", що розташований по вул. Фучика, 3-А в м. Києві таємно із каси вчинила крадіжку грошей в сумі 3400,00 грн. (Т.2, а.с.165-167);

- даними протоколу огляду місця події від 18.10.2013 року та фото таблицею до нього, в якому зафіксовано, що в результаті огляду було з`ясовано, що з шухлядки каси були викрадені гроші в сумі приблизно 3400,00 грн. (Т.2, а.с.168-173);

- даними протоколу огляду предмету від 26 лютого 2014 року файлів відеозаписів: з каси, виходячи із змісту якого, людина зовні схожа на ОСОБА_15 відкрила ящик столу під касовим апаратом, дістала гроші, забрала їх, після чого із грошима залишила зону огляду відеокамери та з загального виходу, де також зафіксовано, що дана людина спілкується із групою відвідувачів та продавцем магазину (Т.2 а.с. 178-181);

- відеозаписами з камер відео спостереження магазину "Квартал", що були оглянуті в ході судового засідання, на якому зафіксовано обвинуваченого, який здійснив крадіжку грошей з каси магазину. (Т.2, а.с.196). Обвинувачений підтвердив, що на відео зафіксований саме він

Показання обвинуваченого про те, що в нього не було мети викрадення грошових коштів, а дані дії він вчинив задля того, щоб "провчити" охорону магазину, а після того намагався повернути кошти ОСОБА_13 спростовуються показаннями самого потерпілого ОСОБА_13 , який в суді зазначав, що не знає про жодні намагання повернути кошти після крадіжки з боку ОСОБА_15 .

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), ОСОБА_15 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України.

Крім того, обвинувачений, ОСОБА_15 , 20.01.2014 року, приблизно о 15 год. 30 хв., знаходячись на сходовому майданчику між першим та другим поверхами в 4-му під`їзді житлового будинку АДРЕСА_4 , побачив наочно йому знайомого неповнолітнього ОСОБА_14 , який тримав в руці свій мобільний телефон «Samsung Galaxy S7562». В цей час у ОСОБА_15 виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону неповнолітнього ОСОБА_14 ..

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), ОСОБА_15 підійшов до неповнолітнього ОСОБА_14 та висунув йому незаконну вимогу про передачу йому даного телефону, на що потерпілий ОСОБА_14 відмовив, продовжуючи при цьому утримувати своє майно в своїй правій руці.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на відкрите викрадення чужого майна, маючи на меті подолати волю потерпілого до опору його незаконним діям, ОСОБА_15 вдарив потерпілого ОСОБА_14 кулаком правої руки в область живота, внаслідок чого останній відчув біль, тим самим застосувавши до потерпілого насильство, яке не було небезпечним для його життя та здоров`я.

Одразу після цього, ОСОБА_15 рукою вихопив з правої руки потерпілого ОСОБА_14 мобільний телефон Samsung Galaxy S7562 в корпусі білого кольору вартістю 2399,00 гривень, із захисною плівкою вартість якої із наклеюванням становить 108 гривень, в якому знаходилась флеш-карка додаткової пам`яті об`ємом 16 Гб. вартістю 99,90 гривень та сім-картка оператора мобільного зв`язку «Лайф» вартістю 15 гривень, на рахунку якої знаходились грошові кошти в розмірі 5 гривень. Відкрито заволодівши таким чином майном, що належить потерпілому неповнолітньому ОСОБА_14 , ОСОБА_15 спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 2626,90 гривень, після чого, продовжуючи незаконно утримувати при собі викрадене майно, ОСОБА_15 направився сходами до виходу з під`їзду, при цьому проігнорувавши законну вимогу неповнолітнього потерпілого ОСОБА_14 про негайне повернення викраденого майна.

В подальшому, ОСОБА_15 з викраденим, з місця вчинення злочину зник, мав реальну можливість розпорядитись викраденим на власний розсуд.

Потерпілим від кримінального правопорушення є громадянин України ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м. Києва, зареєстрований проживаючий за адресою АДРЕСА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_15 по даному епізоду своєї вини також не визнав, суду спочатку повідомив, що 20.01.2014 року зайшов до під`їзду свого будинку. Попросив мобільний телефон у потерпілого щоб зателефонувати, взявши телефон пішов геть із під`їзду. Коли повернувся хлопців у яких брав телефон не було, тому вирішив піти додому. Через деякий час на мобільний телефон ОСОБА_14 , який знаходився у нього, зателефонував потерпілий, він відповів різко. Потерпілий не доганяв його, щоб забрати назад свій мобільний телефон. Телефон потерпілому повернув, але не раніше, ніж через 2 години. Телефон він не повернув, за першою вимогою, оскільки поспішав на зустріч. Коли він повертався від дівчини додому, тоді був і був затриманий працівниками міліції. Вказав, що взяв телефон з корисною ціллю, тобто для заволодіння чужим майном.

Після того, змінив показання та пояснив наступне, що коли він зайшов до під`їзду, побачив хлопців, які дали йому мобільний телефон, щоб зателефонувати. Взявши телефон він піднявся на поверх вище, щоб поговорити. Коли спустився хлопців не було у під`їзді. Телефон забрав із собою. В подальшому телефон він залишив вдома. Потім його забрали до міліції.

Разом з тим, вина обвинуваченого підтверджується показами потерпілого ОСОБА_14 , який у судовому засіданні показав, що 20.01.2014 року він знаходився із товаришами ОСОБА_20 та ОСОБА_21 у під`їзду будинку. Коли до під`їзду зайшов ОСОБА_15 , то попросив у нього мобільний телефон, щоб зателефонувати.
У відповідь ОСОБА_15 він повідомив, що у нього на рахунку мало грошей. Сказав, що телефон не віддасть. ОСОБА_15 замахнувся на нього і він відчув легкий удар та незначний біль. Обвинувачений залякав його, а тому він відійшов назад. Після цього ОСОБА_15 вихопив телефон у нього з руки. В подальшому потерпілий із товаришами зайшли до ОСОБА_22 додому, щоб зателефонувати до ОСОБА_15 . У відповідь той повідомив, що через 2 години поверне телефон. У слова ОСОБА_15 , він не повірив тому, зателефонував до міліції. Телефон повернули у міліції у вимкненому стані. Матеріальних претензій до обвинуваченого не має.

Крім того, потерпілий ОСОБА_14 суду повідомив, що він та інші хлопці просили обвинуваченого повернути телефон. Він сказав: "Зателефоную та верну", однак не вернув. Потерпілий його наздоганяв, але марно.

Вина обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України підтверджується також показаннями свідка ОСОБА_22 , що наочно знайомий з обвинуваченим, оскільки є його сусідом. Так, свідок ОСОБА_22 суду показав, що у 2014 році (точну дату не пам`ятає) він разом з ОСОБА_23 та ОСОБА_24 перебували на сходах у під`їзді та розмовляли. У потерпілого ОСОБА_24 в руках був телефон "Самсунг". Обвинувачений ОСОБА_15 почав просити у ОСОБА_14 мобільний телефон. Потерпілий обвинуваченому телефон не давав, але той наполягав. Внаслідок цього вийшла сварка, в результаті якої обвинувачений штовхнув потерпілого та взяв телефон у нього з руки та пішов вверх по сходах телефонувати. Після того, як він поговорив, він спустився вниз, пройшов повз них та вийшов з телефоном на вулицю. Коли обвинувачений проходив повз них, ОСОБА_22 сказав йому: "Віддай телефон", той відповів, що віддасть, однак не віддав. Телефон повернули тільки через міліцію.

Крім того, вина ОСОБА_15 підтверджується іншими зібраними в справі письмовими доказами, зокрема:

- даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 20 січня 2014 року, згідно яких обвинувачений ОСОБА_15 затриманий внаслідок того, що безпосередньо після вчинення злочину очевидці, в тому числі і потерпілий, вказали, що саме ця особа щойно вчинила злочин (Т.2, а.с. 182-184);

- даними протоколу прийняття від ОСОБА_14 заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20 січня 2014 року, згідно якого 20.01.2014 року близько 14.30 за адресою: м. Київ, раніше невідомий чоловік відкрито відібрав у нього мобільний телефон марки Samsung GT S7562 вартістю 2938,00 грн. (Т.2, а.с. 192);

- рапортом ІРПС Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_25 від 20.01.2014 року, виходячи із змісту якого до інспектора звернувся ОСОБА_14 та вказав, що його побив та пограбував раніше незнайомий йому громадянин, в ході роботи по прикметах був встановлений гр. ОСОБА_15 , на якого прямо вказали заявник та свідок (Т.2, а.с. 194);

Показання обвинуваченого з приводу того, що він взяв телефон зателефонувати та хотів віддати, однак не віддав, оскільки не знайшов потерпілого, спростовуються показаннями самого потерпілого, який зазначає, що наздоганяв обвинуваченого та показаннями свідка ОСОБА_22 , який вказав, що просив обвинуваченого віддати телефон, однак той не віддав.

Крім того, незважаючи на те, що обвинувачений заперечує факт застосування насильства щодо потерпілого, такий факт підтвердив сам потерпілий, який в суді зазначив про те, що обвинувачений вдарив його живіт, внаслідок чого він відчув фізичний біль.

Факт завдання удару відображений також і в рапорті інспектора роти ПС Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_25 , якому потерпілий відразу після вчинення злочину вказав, що його невідомий вдарив в живіт та відібрав телефон Самсунг.

Дану обставину непрямо підтвердив також і свідок ОСОБА_22 , який зазначив, що обвинувачений штовхнув потерпілого та відібрав телефон. Хоча і даний свідок і зазначив про відсутність насильства щодо потерпілого з боку обвинуваченого, суд не бере до уваги його покази в цій частині, оскільки свідок помилково сприйняв поштовх, як відсутність насильства. Крім того, наявність насильства з боку обвинуваченого у виді удару потерпілого в живіт прямо підтверджується зазначеними вище доказами.

Таким чином, ОСОБА_15 , своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненими із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненими повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України.

Показання потерпілих та свідка по обох епізодах відповідають фактичним обставинам, встановленим в ході судового розгляду, є логічними та послідовними, а також взаємоузгоджуються між собою, а тому можуть бути покладені в основу вироку.

Докази, надані прокурором під час судового розгляду суд визнає належними та допустимими.

Показання обвинуваченого, що суперечать зібраним в ході досудового слідства та дослідженим в суді речовим доказам, показанням потерпілих та свідка, суд вважає такими, що дані суду з метою приховати вчинені ним злочини та ухилитись від кримінальної відповідальності за них, а тому не може покласти їх в основу вироку.

При призначенні міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який вчинив злочин середньої тяжкості та тяжкий злочин, особу винного, який раніше судимий, що позитивно характеризується за місцем проживання, стан здоров`я обвинуваченого, що перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіноїдів, синдром залежності та не перебуває на обліку у лікаря психіатра.

Крім того, обвинувачений раніше судимий 02.08.2013 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263, 70 КК України на строк до п`яти років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на три роки, на шлях виправлення не став, вчинив новий умисний злочин під час перебування на іспитовому строку. Раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Також, був оголошений в розшук ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року в зв`язку з тим, що переховувався від суду ( Т.2 а.с. 13-14).

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24.10.2003 р. у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням … і в період іспитового строку …вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому в ході судового розгляду не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочинів.

Враховуючи те, що обвинувачений переховувався від суду, в зв`язку з чим був оголошений в розшук, раніше судимий, вчинив новий злочин під час іспитового строку, отже на шлях виправлення не став та належних висновків для себе не зробив, суд вважає, що його перевиховання можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, оскільки він являє собою небезпеку для оточуючих, а тому суд не вбачає підстав для застосування ст. 75 КК України та вважає, що виправлення обвинуваченого без відбування покарання є неможливим та вважає за необхідне призначити покарання у вигляді позбавлення волі, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого.

Суду не надано доказів, щоб підтверджували неможливість відбування покарання обвинуваченим в умовах ізоляції від суспільства.

Таким чином, виходячи із зазначеного та керуючись ст. ст. 314-317, 318-368, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України та на підставі ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_15 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

ОСОБА_15 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 Кримінального кодексу України призначити покарання ОСОБА_15 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 Кримінального Кодексу України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 02.08.2013 року до покарання за даним вироком, визначивши остаточне покарання ОСОБА_15 у виді шести років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_15 рахувати з 20 січня 2014 року до 29 липня 2014 року та з 23 лютого 2015 року зарахувавши в строк відбуття покарання за даним вироком строк досудового тримання під вартою та строк його затримання.

Речові докази: конверт із двома слідами папілярних узорів, вилучених 18.10.2013 року за адресою АДРЕСА_2 ; диск із записами камер відео спостереження із магазину «Квартал», який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 - залишити зберігати у матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон «Samsung Galaxy S 7562», який знаходиться у потерпілого ОСОБА_14 залишити у його володінні та користуванні.

Стягнути з ОСОБА_15 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів 391,20 грн.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обраний ОСОБА_15 залишити без змін - у вигляді тримання під вартою.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1