Номер справи: 164/1511/15-к
Провадження по справі:1-кп/164/110/2015
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2015 року Маневицький районний суд Волинської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Маневичі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000368 від 14 вересня 2015 року, по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з професійно технічною освітою, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, непрацюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 240, ч. 2 ст. 263 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 13 вересня 2015 року, приблизно з 22 ї год. до 01 год. 14 вересня 2015 року, у кварталі № 42 виділу № 28 Вовчецького лісництва Державного підприємства ,,Маневицьке лісове господарство, поблизу с. Вовчецьк, Маневицького району, Волинської області, порушуючи порядок встановлений Законом України ,,Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними від 18 листопада 1997 року, всупереч вимог п. 4 ч. 3 ст. 9 Закону України ,,Про ліцензування певних видів господарської діяльності від 01 червня 2000 року, який передбачає надання дозволу (ліцензії) на видобуток дорогоцінного каміння органогенного утворення, в порушення вимог ст. 19 Кодексу України про надра, без отримання спеціального дозволу на користування надрами та акту, що засвідчує гірничий відвід та оформлення в установленому порядку документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, за допомогою саморобного ножа, якого взяв з собою для цієї мети, умисно, переслідуючи корисливу зацікавленість, направлену на незаконний видобуток корисних копалин загальнодержавного значення, шляхом прорізання пластів грунту та виколупування незаконно видобував бурштин - сирець, викопавши таким чином 47 камінців бурштину сирцю, який згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 827 від 12 грудня 1994 року ,,Про затвердження переліку корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення являється корисною копалиною загальнодержавного значення, дорогоцінним камінням органогенного утворення.
Такі дії обвинуваченого ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 240 КК України, оскільки він умисно вчинив незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 на початку серпня 2015 року в урочищі ,,П`ятьорки, поблизу с. Гута - Лісівька Маневицького району Волинської області знайшов саморобного ножа, який за зовнішніми ознаками схожий на багнет, якого без передбаченого законом дозволу привласнив і приніс до себе додому в с. Гута Лісівська, де його зберігав. 13 вересня 2015 року, приблизно о 20 й год., він даний ніж приніс у квартал № 42 виділу № 28 Вовчецького лісництва Державного підприємства ,,Маневицьке лісове господарство, де за його допомогою видобував бурштин сирець. 14 вересня 2015 року, приблизно о 01 й год., обвинувачений був затриманий працівниками Маневицької поліції, які вилучили в нього цей ніж.
Згідно висновку експертизи холодної зброї № 799 від 22 вересня 2015 року даний ніж відноситься до клинкової холодної зброї з коротким клинком, колюче ріжучої дії, виготовлений саморобним способом із використанням клинка до багнет ножа.
Тобто обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України, оскільки носив холодну зброю без передбаченого законом дозволу.
Під час досудового розслідування між старшим прокурором прокуратури Маневицького району Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості від 14 грудня 2015 року, яку вони в письмовій формі разом з обвинувальним актом надіслали суду. За умовами даної угоди обвинувачений повністю визнавав і беззастережно визнає свою винуватість у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 240, ч. 2 ст. 263 КК України, яка не підлягає подальшому оспорюванню. Сторони дійшли згоди щодо істотних для даного провадження обставин, а саме: вчинення кримінального правопорушення середньої тяжкості, щире каяття обвинуваченого, не спричинення збитків та наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, процесуального спрощення розгляду справ, протидії злочинності через компроміс.
Сторонами також узгоджена міра покарання, яку повинен понести обвинувачений за ч. 2 ст. 240 КК України у виді 412 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 7 004 гривень штрафу, а за ч. 2 ст. 263 КК України 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 850 гривень.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 цього Кодексу.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468 - 475 КПК України.
Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 цього Кодексу у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч. ч. 2, 4, 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь - який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 обгрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 240, ч. 2 ст. 263 КК України, які згідно ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості. Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між старшим прокурором прокуратури Маневицького району Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 від 14 грудня 2015 року і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання та питання щодо речових доказів.
Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому:
1) гроші, цінності та інше майно, які належать обвинуваченому і були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, конфіскуються
4) майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а в разі необхідності передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання;
5) гроші, цінності та інше майно, які були об`єктом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, повертаються законному володільцю, а в разі не встановлення їх передаються в дохід держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
6) гроші, цінності та інше майно набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них передаються в дохід держави.
Виходячи із наведеного суд вважає, що речові докази підлягають: електроліхтар червоного кольору, електроліхтар ,,Police 50000W BL 1837 T6, 16 камінців бурштину - сирцю вагою 10,08 грам, 47 камінців бурштину - сирцю вагою 37,62 грам конфіскації і передачі в дохід держави; електроліхтар ,,Police 20000W BL Т8626, мобільний телефон ,,Fly DS 124 IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , ніж в ножнах передачі власнику ОСОБА_6 ; мобільний телефон ,,Samsyng GT C3782 IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , мопед (скутер) ,,Yamaha, номер рами ,, НОМЕР_5 передачі власнику ОСОБА_5 ; два пакети із під бурштина серцю, саморобний ніж знищенню.
Керуючись ст. ст. 314, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену між старшим прокурором прокуратури Маневицького району Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 від 14 грудня 2015 року в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000368 від 14 вересня 2015 року.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 240, ч. 2 ст. 263 КК України, призначивши покарання у виді штрафу:
за ч. 2 ст. 240 КК України у розмірі 412 (чотириста дванадцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 7 004 (сім тисяч чотири) гривні;
за ч. 2 ст. 263 КК України у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначити остаточне покарання ОСОБА_5 штраф у розмірі 422 (чотириста дванадцять два) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 7 174 (сім тисяч сто сімдесят чотири) гривні.
Речові докази: електроліхтар червоного кольору, електроліхтар ,,Police 50000W BL 1837 T6, 16 камінців бурштину - сирцю вагою 10,08 грам, 47 камінців бурштину - сирцю вагою 37,62 грам конфіскувати і передати в дохід держави; електроліхтар ,,Police 20000W BL Т8626, мобільний телефон ,,Fly DS 124 IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , ніж в ножнах передати власнику ОСОБА_6 ; мобільний телефон ,,Samsyng GT C3782 IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 , мопед (скутер) ,,Yamaha, номер рами ,, НОМЕР_5 передати власнику ОСОБА_5 ; два пакети із під бурштина серцю, саморобний ніж знищити.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та засудженому.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя : ОСОБА_1