Справа №11-1556,2011р. Головуючий в 1-й інстанції
Категорія: ч.2 ст.191; ч.4 ст.191 ОСОБА_1
КК України Доповідач Черства Є.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 року жовтня місяця 04дня

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Черствої Є.О.

Суддів: Вороненко Т.В., Ковальової Н.М.

З участю прокурора Литвиненка О.О.

адвоката ОСОБА_2

засудженої ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні кримінальну справу за апеляціями прокурора, який приймав участь в розгляді справи в суді I інстанції; адвоката ОСОБА_2 в інтересах засудженої ОСОБА_3; засудженої ОСОБА_3 на вирок Дніпровського районного суду м.Херсона від 02червня 2011 року.

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком:

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

в силу ст.89 КК України не судима, -

засуджена за ч.2 ст. 191 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права займати адміністративно-господарські та організаційно-розпорядчі посади строком 3 роки; за ст. 191 ч.4 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права займати адміністративно-господарські та організаційно-розпорядчі посади строком 3 роки.

Відповідно до ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначене покарання 5 років позбавлення волі з позбавленням права займати адміністративно-господарські та організаційно-розпорядчі посади на 3 роки, у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено без зміни підписка про невиїзд. Строк відбування покарання рахуватиметься з моменту її затримання.

Вирішене питання щодо речових доказів.

ОСОБА_3 визнана винною і засуджена за те, що вона, перебуваючи з 15 липня 2007 року на посаді керівника Херсонського відділення кредитної спілки ОСОБА_4 Україна, будучи службовою особою, уповноваженою виконувати організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, несучи повну індивідуальну матеріальну відповідальність за забезпечення зберігання матеріальних цінностей, ввірених їй підприємством та перебуваючи в її віданні, скоїла привласнення чужого майна при слідуючих обставинах: довіреністю від 12.12.2007 року ОСОБА_3 було надано право укладати від імені кредитної спілки ОСОБА_4 договори, в тому числі і кредитні договори і договори застави (іпотеки), які є забезпеченням кредитних договорів; подавати та отримувати документи, заяви, підписувати цивільно-правові договори та будь-які інші документи. Але вона умисно, у власних фінансових інтересах, всупереч встановленому порядку та правилам кредитування, самостійно, без будь-яких узгоджень з кредитним комітетом КС ОСОБА_4 Україна, зловживаючи своїм службовим становищем, прийняла рішення про укладення договору кредиту між ХВ КС ОСОБА_5 особі керівника ОСОБА_3 та фізичною особою ОСОБА_3, тобто з собою особисто, для чого 04.10.2008 року, знаходячись у службовому приміщенні ХВКС ОСОБА_5 Україна, розташованому по вул. Миру,7 у м.Херсоні, на компютері власноручно підготувала кредитну угоду №668-08 КХР від 04.10.08 року між ХВ КС ОСОБА_5 ОСОБА_3, і у відповідності до умов вказаного договору, ОСОБА_3 було відкрито кредитну лінію з лімітом кредитування на суму 50 тисяч гривень. Цього ж дня, ОСОБА_3 підготувала договір застави №668-08 КХР від 04.10.08 року, з додатком до нього з описом майна, переданого під заставу, укладеного між ХВ КС ОСОБА_5 ОСОБА_3 Відповідно до умов цього договору та додатку до нього, ОСОБА_3, як фізичною особою, було передано в заставу КС ОСОБА_6 на загальну суму 109800 гривень. На підставі розписки до договору застави, ОСОБА_3 прийняла на відповідальне зберігання передане нею під заставу майно. Підготувавши вказані договори, ОСОБА_3 їх власноручно підписала від імені ХВ КС ОСОБА_6 Україна, як керівник та засвідчила круглою печаткою ХВ КС ОСОБА_6 Україна, а також від імені фізичної особи позичальника ОСОБА_3

На підставі цього договору-кредиту по видатковому касовому ордеру №939 від 04.10.08 року, ОСОБА_3 у вказаний день в касі ХВ КС ОСОБА_6 Україна, розташованій по вул. Миру,7 у м.Херсоні, отримала грошові кошти у сумі 40 тисяч гривень; по видатковому касовому ордеру №1030 від 10.11.08 року, ОСОБА_3 у вказаний день у касі ХВ КС ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 4 тисячі гривень та по видатковому касовому ордеру №960 від 13.10.08 року ОСОБА_3 у вказаний день у касі ХВ КС ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 10 тисяч гривень. Отримані гроші ОСОБА_3 використала як внесок в МЖК, що не було передбачено умовами вищевказаного договору.

Процедурою кредитування в КС ОСОБА_8, що сума кредиту під заставу, яка нотаріально не посвідчується, не може перевищувати 15 тисяч гривень, а застава нерухомості, зокрема, транспортних засобів, повинна бути обовязково посвідчена нотаріально; ОСОБА_3 договір застави №668-08 КХР від 04.10.08р., у якому предметом застави був належний їй автомобіль Шевроле Авто, випуску 2006 року, умисно нотаріально не посвідчила, що дало їй змогу не вносити в Державний реєстр обтяжень рухомого майна відомості про виникнення обтяження на вказаний автомобіль. Одночасно про укладення договору застави №668-08 КХР від 04.10.08р., ОСОБА_3 не повідомила центральний офіс КС ОСОБА_8 Україна, що унеможливило внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна заставу Автомобіля Шевроле Авто, випуску 2006 року.

Здійснивши декілька платежів, останній 23.10.08 року по кредитному договору №668-08 КХР від 04.10.08 року, ОСОБА_3, з метою виключення можливості звернення стягнення на заставлений нею автомобіль Шевроле Авто, випуску 2006 року, реалізувала його у листопаді 2008 року, а виручені кошти використала на власні потреби.

Інше заставлене майно ОСОБА_3 відчужила не встановленій слідством особі.

Таким чином, ОСОБА_3, шляхом привласнення належних КС ОСОБА_9 коштів, завдала шкоду кредитній спілці на загальну суму 49791 гривень.

Вона ж, повторно, 14.10.08 року, знаходячись в тому ж місці, тим же способом підготувала кредитну угоду №674-08 КХР від 14.10.08р. між ХВ КС ОСОБА_5 ОСОБА_3, тобто з собою особисто. У відповідності до умов вказаного договору, ОСОБА_3 було відкрито кредитну лінію з лімітом кредитування у сумі 95 тисяч гривень. І цього ж дня ОСОБА_3 підготувала договір застави №674-08 КХР від 04.10.08 року, разом з додатком до нього з описом майна, переданого під заставу, укладеного між ХВ КС ОСОБА_5 ОСОБА_3, відповідно до якого, вона, як фізична особа, передала в заставу КС Альянс Українаавтомобіль Мітсубіші Грандіс, випуску 2006 року, вартістю 170 тисяч гривень, у відповідності до розписки до договору застави прийнявши на себе відповідальне зберігання переданого у заставу автомобіля. Після підготування вказаних договорів, ОСОБА_3 їх власноручно підписала від імені ХВ КС ОСОБА_5 керівником та засвідчила відбитком круглої печатки ХВ КС ОСОБА_5 Україна, а також від імені фізичної особи позичальника ОСОБА_3

Відповідно до вищезазначеного договору кредиту по видатковому касовому ордеру №973 від 15.10.08 року, ОСОБА_3 у вказаний день у касі ХВ КС ОСОБА_5 Україна, розташованій за адресою: м.Херсон, вул. Миру,7, отримала гроші у сумі 50 тисяч гривень; по видатковому касовому ордеру №978 від 16.10.08 року у тій же касі вона отримала гроші у сумі 45 тисяч гривень; по видатковому касовому ордеру №1039 від 10.11.08 року ОСОБА_3 отримала гроші у сумі 8000 гривень. Отримані гроші вона використала як внесок в МЖК, тобто на потреби, не передбачені умовами договору №674-08 КХР від 14.10.08 року.

В порушення процедури кредитування в КС ОСОБА_5 Україна, якою передбачено, що сума кредиту під заставу, яка нотаріально посвідчується, не може перевищувати 15 тисяч гривень, а застава транспортних засобів має бути обовязково нотаріально посвідчена, ОСОБА_3, заставивши належний їй автомобіль Мітцубіші Грандіс, випуску 2006 року, умисно його нотаріально не посвідчила, що дало змогу не вносити в Державний реєстр обтяжень рухомого майна відомості про виникнення обтяження на вказаний автомобіль, а про укладення договору застави №674-08 КХР від 14.10.08 року ОСОБА_3 не повідомила центральний офіс КС ОСОБА_5 Україна.

Здійснивши декілька платежів, останній 24.12.08 року по кредитному договору №674-08 КХР від 14.10.08 року, ОСОБА_3, з метою виключення можливості звернення стягнення на заставлений нею автомобіль Мітцубіші Грандіс, випуску 2006 року, за невиконання кредитних зобовязань, у грудні 2008 року його реалізувала, виручені кошти витратила на власні потреби.

Таким чином, ОСОБА_3 привласнила грошові кошти, належні КС ОСОБА_5 Україна, спричинивши кредитній спілці шкоду у великих розмірах на загальну суму 88413 гривень.

В апеляціях:

адвокат ОСОБА_2 в інтересах засудженої ОСОБА_3, не оспорюючи фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій ОСОБА_3, вказує, що призначене останній судом першої інстанції покарання, не відповідає ступеню тяжкості скоєного злочину та особі засудженої внаслідок суворості та наводить з цього приводу відповідні доводи. Просить вирок щодо ОСОБА_3 змінити, помякшити призначене покарання та застосувати до засудженої ст.ст. 75;76 КК України. Міру покарання ОСОБА_3 обрати таку, яка не повязана з позбавленням волі;

засуджена ОСОБА_3 також не оспорює фактичні обставини справи та правильність кваліфікації її дій, але вирок суду першої інстанції щодо неї вважає занадто суворим, таким, що не відповідає ступеню тяжкості скоєного злочину та її особі, бо вона має трьох малолітніх дітей, які знаходяться виключно на її вихованні; вважається не судимою. Просить вирок щодо неї змінити в частині призначення покарання шляхом його помякшення та застосування ст.ст. 75;76 КК України; обрати міру покарання, не повязану з позбавленням волі;

прокурор, який приймав участь у розгляді справи у суді першої інстанції, у апеляції із внесеними змінами, вказує на незаконність вироку щодо ОСОБА_3 внаслідок неправильного застосування кримінального закону, бо при призначенні засудженій додаткового покарання, суд припустився помилки, не врахував, що однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, в звязку з чим просить вирок змінити.

Вислухавши суддю-доповідача по справі, думку прокурора, який підтримав зміни до апеляції прокурора, прохає їх задовольнити, змінивши вирок, а з приводу інших апеляцій на розсуд суду; адвоката ОСОБА_2, який підтримав свою апеляцію і апеляцію засудженої ОСОБА_3, прохає їх задовольнити, з приводу апеляції прокурора на розсуд суду; засуджену ОСОБА_3, яка в останньому слові прохала не позбавляти її волі, бо троє малих дітей залишаться без матері; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до слідуючого.

Дана кримінальна справа, як вбачається із матеріалів справи, слухалася за правилами ст. 299 КПК України, тому фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій засудженої ОСОБА_3 ніким не оспорюється.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 суд, як правильно вказав у змінах до апеляції прокурор, допустив порушення вимог кримінального закону, а саме, неправильно застосував кримінальний закон, призначивши однакові за видом і розміром додаткові покарання, а затим, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, що є недопустимим, тому вирок суду в цій частині підлягає зміні.

Також, призначаючи засудженій ОСОБА_3 покарання у виді реального позбавлення волі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, на порушення вимог ст. 65 КК України, повною мірою не врахував дані про особу засудженої, обставини, що помякшують покарання, яка має на своєму вихованні троє малолітніх дітей; у скоєному щиро розкаялася; характеризується тільки з позитивного боку; активно сприяла розкриттю злочину. Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_3, судом не встановлено.

При таких обставинах, до ОСОБА_3 можливо застосувати ст.ст. 75;76 КК України і звільнити її від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком, поклавши на неї відповідні обовязки.

Таке покарання, на думку колегії суддів, буде достатнім і справедливим. Підстав для помякшення призначеного покарання колегія суддів не вбачає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 365;366 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора із змінами задовольнити.

Апеляції адвоката ОСОБА_2 в інтересах засудженої ОСОБА_3 та засудженої ОСОБА_3 задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду м.Херсона від 02 червня 2011 року щодо ОСОБА_3 - змінити.

Вважати ОСОБА_3 засудженою за ст. 191 ч.2 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права займати адміністративно-господарські та організаційно-розпорядчі посади строком на 2 роки; за ст. 191 ч.4 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права займати адміністративно-господарські та організаційно-розпорядчі посади строком на 3 роки.

Відповідно ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання 5 років позбавлення волі з позбавленням права займати адміністративно-господарські та організаційно-розпорядчі посади строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити засуджену ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання, якщо вона протягом 2 років не вчинить нового злочину та виконає покладені, відповідно до ст.76 КК України, на неї слідуючі обовязки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання.

В іншій частині цей же вирок залишити без зміни.

Головуючий: Є.О.Черства (підпис)

Судді: Н.М.Ковальова (підпис), ОСОБА_10 (підпис)

пост. 04.10.11

надр. 05.10.11

чєо, бт.