Ухвала

іменем україни

30 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_4,

суддів ОСОБА_5, ОСОБА_6,

при секретарі ОСОБА_7,

за участю прокурора ОСОБА_8,

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою заступника прокурора Кіровоградської області на вирок Добровеличківського районного суду від 22 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 20 листопада 2014 року.

Вироком Добровеличківського районного суду від 22 вересня 2014 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця с. Любимівка Каховського району Херсонської області, який мешкає на АДРЕСА_1, раніше неодноразово судимого, останнього разу 01 листопада 2012 року Бериславським районним судом Херсонської області за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту строком на 1 місяць,

засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 20 листопада 2014 року цей вирок суду залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 04 серпня 2014 року о 23.00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, на території домоволодіння АДРЕСА_1 в ході виниклої на побутовому ґрунті сварки із потерпілим ОСОБА_2 завдав тому чисельних ударів кулаками в область голови та інших частин тіла, заподіявши йому тяжких тілесних ушкоджень, від яких потерпілий помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування вироку й ухвали апеляційного суду та про призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Зазначає про невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м'якості. Вважає, що суд, призначаючи покарання у розмірі, наближеного до мінімального, передбаченого санкцією закону, за якою ОСОБА_1 було засуджено, належним чином не оцінив обставини вчинення ним злочину, дані про особу засудженого (зокрема, наявності непогашеної судимості за тяжкі злочин, у тому числі і проти життя і здоров'я особи - розбій, пограбуваня). Ці обставини, на думку прокурора, не знайшли належного спростування у ухвалі апеляційного суду.

На цю скаргу засуджений ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_3 подали заперечення, в яких просять залишити касаційну скаргу без задоволення, а постановлені судові рішення - без зміни.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора щодо часткової підтримки поданої скарги, який просив скасувати ухвалу суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, перевіривши матеріали провадження та викладені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, а також про правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 121 КК України відповідає фактичним обставинам провадження і підтверджується доказами, дослідженими в порядку ст. 349 КПК України, які в касаційній скарзі не оскаржуються.

У касаційній скарзі, як видно з її змісту, прокурор, стверджуючи про м'якість призначеного ОСОБА_1 покарання, вказує на ряд доводів, які, на його думку, це підтверджують. Зокрема, прокурор посилається, що при призначенні засудженому покарання у розмірі, наближеному до мінімального, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 121 КК України, суд належним чином не врахував обставин вчиненого ОСОБА_1 тяжкого злочину, його поведінки після скоєного, наявності судимостей за тяжкі й особливо тяжкі злочини, які не погашено в установленому законом порядку.

Аналогічного змісту доводи містилися в апеляційній скарзі прокурора.

Відповідно до ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду має бути зазначено суть апеляційної скарги та докладні мотиви прийнятого рішення. При залишенні скарги без задоволення в ухвалі суд повинен зазначити в ухвалі підстави, на яких її визнано необґрунтованою.

Зміст ухвали апеляційного суду вказує на те, що при розгляді цього кримінального провадження конкретні доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні, не знайшли належного спростування, а у прийнятому рішенні про залишення вироку суду щодо ОСОБА_1 в частині призначеного йому покарання без зміни не наведено мотивів щодо висновку про безпідставність чи обґрунтованість викладених у апеляційній скарзі прокурора доводах.

За таких обставин ухвалу апеляційного суду стосовно ОСОБА_1 не можна вважати обґрунтованою та законною, а тому вона підлягає скасуванню, а провадження - призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції, під час якого суду необхідно врахувати зазначені недоліки і, за умови підтвердження обсягу обвинувачення ОСОБА_1 та за відсутності інших обставин, які відповідно до вимог закону можуть істотно вплинути на висновок суду щодо виду та розміру покарання, призначене засудженому покарання у розмірі, визначеному ОСОБА_1 вироком за ч. 2 ст. 121 КК України, слід вважати м'яким.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 434- 436 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 20 листопада 2014 року стосовно ОСОБА_1 - скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_5 ОСОБА_4 ОСОБА_6