Справа № 2610/4920/2012
Провадження №4/761/1/2016
П О С Т А Н О В А
Іменем України
10 лютого 2016 року м. Київ
Суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , за участю представника потерпілого ОСОБА_3 ОСОБА_4 , розглянувши скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 від 19.01.2012 про закриття кримінальної справи №50-5615, -

у с т а н о в и в :
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.08.2015 скасована постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 28.03.2012, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого в ОВС СУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 від 19.01.2012 про закриття кримінальної справи № 50-5615 відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Скарга потерпілого повернута до суду першої інстанції на новий судовий розгляд у порядку КПК України 1960 року.

Як зазначив у скарзі заявник, досудовим слідством у зазначеній справі встановлено, що підпис від імені ОСОБА_3 у протоколі № 3 установчих зборів ТОВ «Тунгісеп-К» від 25.07.2006 виконано, ймовірно, не ОСОБА_3 , а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису ОСОБА_3 .

Дана обставина, на переконання потерпілого, є основним доказом підробки вказаного документу, на підставі якого ОСОБА_6 за змовою з ОСОБА_7 отримав кредит на власні потреби під заставу земельної ділянки, яка є власністю ТОВ «Тунгісеп-К». у свою чергу ОСОБА_7 , достовірно знаючи про підробку протоколу, завірив його копію своїм підписом та печаткою ТОВ «Тунгісеп-К».

Не дивлячись на встановлені факти, не провівши досудового слідства у повному обсязі, допустивши однобічність розслідування, слідчий, на переконання потерпілого, передчасно закрив кримінальну справу на підставі п.2 ч.1 ст.6 КПК України 1960 р., помилково дійшовши висновку про відсутність у діях ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суб`єктивної сторони злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.ч.2, 3 ст.358, ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України.

При цьому, як стверджує потерпілий, в основу рішення покладені лише показання зацікавлених осіб ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , показання потерпілого, свідків, інші докази залишились поза увагою слідчого.

У зв`язку з цим ОСОБА_3 просив скаргу задовольнити, оскаржувану постанову скасувати.

У судове засідання належним чином повідомлений прокурор прокуратури м. Києва не прибув, про поважність причини неявки суд не повідомив.

Представник потерпілого ОСОБА_4 не заперечував проти розгляду скарги без участі прокурора, наполягав на задоволенні скарги, з підстав, які у ній наведені.

Суддя, заслухавши думку представника потерпілого, врахувавши виконання судом вимог ч.3 ст. 236-6 КПК 1960 р. щодо повідомлення прокурора про час розгляду скарги, вважав за можливе провести судове засідання без участі прокурора.

Враховуючи, що участь інших осіб у розгляді скарг даної категорії законом не передбачена, судом не прийнята до уваги заява ОСОБА_7 про відкладення розгляду скарги.

Вивчивши матеріали кримінальної справи № 50-5615, заслухавши доводи представника потерпілого, суддя дійшов висновку про обґрунтованість скарги та наявність підстав для її задоволення.

Зокрема, підставою для закриття кримінальної справи став висновок слідчого про відсутність в діях ОСОБА_6 складу злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.2, ч.3 ст. 358 КК, в діях ОСОБА_7 - складу злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.2, ч.3 ст.358, ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК.

Однак з даним твердженням погодитись не можна, оскільки згідно з проведеною 28.04.2010 судово-почеркознавчою експертизою № 2040/10-11 підпис від імені ОСОБА_3 , зображення якого міститься в графі «Голова Загальних зборів ОСОБА_3 » в електрографічній копії протоколу №3 установчих зборів ТОВ «Тунгісеп-К» від 25.07.2006 виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_3 .

Склад злочину, передбаченого ч.2 ст.358 КК (в ред. на момент діяння), утворюють вчинені за попередньою змовою групою осіб дії щодо підроблення документа, який видається підприємством та надає права, з метою його використання як підроблювачем, так і іншою особою.

Частиною 3 вказаної статті передбачена кримінальна відповідальність за використання завідомо підробленого документа.

Оскільки факт підроблення протоколу № 3 зборів ТОВ «Тунгісеп-К» доведений почеркознавчою експертизою, також достовірно встановлений факт використання ОСОБА_6 підробленого документу, висновок слідчого про відсутність складу злочину, передбаченого ч.ч.2,3 ст. 358 КК, спростовується матеріалами розслідування.

Також не підтверджується доказами, долученими до кримінальної справи, висновок слідчого про відсутність складу злочину за ч.4 ст.190 КК.

Так розслідуванням встановлений факт заволодіння шляхом обману чужим майном в особливо великих розмірах. Отже дії щодо отримання кредитних коштів з використанням підробленого протоколу були свідомими та спрямованими саме на заволодіння чужим майном. Тому твердження слідчого про відсутність у причетних осіб прямого умислу спростовується сукупністю тих заходів, які прийняв позичальник для отримання кредиту.

Крім того, суддя звертає увагу, що мотивувальна частина постанови про закриття кримінальної справи суперечить її резолютивній частині.

Згідно з резолютивною частиною постанови справа закрита на підставі п.2 ч.1 ст.6 КПК, тобто за п.1 ст.213 КПК.

Тоді як відповідно до мотивувальної частини постанови слідству не вдалося довести умисел ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на незаконне виготовлення та використання завідомо підробленого документу для отримання права на розпорядження чужим майном, що є підставою для закриття кримінальної справи відповідно до п.2 ст.213 КПК, яка не є тотожною пункту 1 вказаної процесуальної норми.

Зазначене свідчить про недотримання слідчим вимог ст. 130 та ч.1 ст. 214 КПК, якими визначено, що постанова слідчого має бути обґрунтованою, закриваючи справу, слідчий з-поміж іншого повинен зазначити підстави для її закриття.

Згідно з положеннями ст. 236-6 КПК суддя при розгляді скарги має встановити, чи були при закритті справи виконані вимоги статей 213 та 214 КПК, і в залежності від цього приймає відповідне рішення.

Оцінка наведених вище обставин у їх сукупності приводять до висновку, що слідчим не виконані вимоги ст.ст.213, 214, що має наслідком скасування постанови про закриття кримінальної справи.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 213, 236-6 КПК України 1960 р., суддя -

п о с т а н о в и в :
Скаргу потерпілого ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову старшого слідчого в ОВС СУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 від 19.01.2012 про закриття кримінальної справи № 50-5615 відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скасувати.

На постанову прокурором, особою, яка подала скаргу, протягом семи діб з дня її винесення може бути подана апеляція до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя ОСОБА_1