В И Р О К
Іменем України
15.01.2016 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі : головуючого судді ОСОБА_1 ;
при секретарі ОСОБА_2
із участю : прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
законного представника потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000934 від 10.11.2015 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Ігор Олександрійского району Оренбурзької області Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, неодруженого, військовозобов`язаного, паспорт серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України,
УСТАНОВИВ :
Після 21 години вечора 09.11.2015 року ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу кафе "Мобі Дік", розташованого по вул. Одеській, 21А, в м.Жмеринка Вінницької області, почув розмову по мобільному телефону раніше невідомої йому особи, після чого у нього виник умисел, спрямований на відкрите заволодіння цим мобільним телефоном, реалізуючи який, з корисливих мотивів, ОСОБА_4 наблизився до вказаної особи, тобто потерпілої ОСОБА_5 , та шляхом застосування щодо неї насильства, яке спричинило останній легкі тілесні ушкодження у виді садна на обличчі зліва, крововилив на слизовій оболонці посередин верхньої губи та синець в нижній частині шиї зліва, намагався заволодіти її смартфоном "Lenovo K30T 16Gb" вартістю 1700 грн., але свої дії, спрямовані на заволодіння вказаним ОСОБА_5 він не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як під час вчинення ним даного злочину його було виявлено випадковим перехожим ОСОБА_7 , який припинив злочинні дії.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватими себе у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю.
Вказав, що кримінальне правопорушення вчинив за обставин, викладених вище.
Пояснив, що ввечері 09.11.2015 року він приїхав до м.Жмеринки з м.Києва, повертаючись додому. Дорогою вживав алкогольні напої. Відвідавши батьків своєї співмешканки, попрямував на автовокзал м.Жмеринки до автобуса у напрямку м.Шаргород. При цьому після 21 години вечора тієї ж доби за фізіологічної потреби зайшов до кафе "Мобі Дік" на вул. Одеській, 21А, в м.Жмеринці, побачивши, що з нього виходить самотня дівчина, яка розмовляла по мобільному телефону. Він вирішив забрати в неї цей телефон. Вийшов услід за нею на площадку вказаного кафе, де обхопив її рукою за тулуб, але вона почала вириватись та кричати. Тоді він повалив її на землю та стиснув шию однією рукою, а іншою рукою намагався затулити їй рота, але дівчина продовжувала кричати. Не заперечуючи можливість того, що рукою він обшукував кармани потерпілої, ствердно повідомив, що коли при цьому почув зі сторони чоловічий голос, то він покинув телефон та залишив дівчину, а сам попрямував уздовж вулиці, де незабаром його було затримано в районі перехідного тунеля залізничного вокзалу ст.Жмеринка. Із вказаними найменуванням та вартістю мобільного телефону, яким він намагався заволодіти у потерпілої ОСОБА_5 погодився.
У вчиненому щиро розкаявся. Просив його суворо не карати та не позбавляти волі, зауваживши про нещодавно перенесену ним лікувальну операцію на серці, стосовно чого надав підтверджуючі документи.
Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що після 21 години вечора 09.11.2015 року вона одна поверталась додому з тренування та зайшла до кафе "Мобі Дік" по вул. Одеській в м.Жмеринці у власній фізіологічній потребі. Біля кафе до неї підійшов невідомий чоловік, який запитав її про сірника, на що вона відповіла, що їх не має, і у цей момент він ухопив її рукою за тулуб і штовшув. Від його поштовху вона впала, вдарившись головою до кам`яної огорожі, але піднялася та намагалась відійти, проте, він її наздогнав, повалив на площадку та почав душити, запитавши при цьому, чи не буде вона кричати. Потерпіла пообіцяла йому мовчати, він послабив тиск, а вона закричала. Вказала, що іншою рукою нападник намагався залізти до її кишень верхнього одягу, обшукуючи їх. Вказала, що її крик почув інший хлопець, який в цей час проходив неподалік, він втрутився та цим завадив нападнику. Вона піднялася та стала біля того хлопця, а чоловік, який нападав на неї пішов геть. Хлопець швидко розпитав, що відбулось, потім порадив їй подзвонити матері, що потерпіла й зробила. В очікуванні її батьків вони з вказаним хлопцем стояли біля кафе, коли повз них пройшов нападник, якого вона упізнала. Хлопець, довідавшись номер її мобільного телефону, побіг навздогін за обвинуваченим та невдовзі подзвонив їй, повідомивши, що затримав того у перехідному тунелі залізничного вокзалу ст.Жмеринка. Після цього вже із батьками вона підійшла до вказаного тунеля, де упіхнала у затриманому того чоловіка, який перед цим вчинив на неї напад. Просила суд про застосування щодо обвинуваченого суворого покарання.
Законний представник ОСОБА_6 пояснила, що приблизно о 21 годині 25 хвилин вечора 09.11.2015 року вона вдома очікувала з тренування свою дочку ОСОБА_5 , коли та подзвонила та із сильним хвилюванням у голосі повідомила, що на неї біля кафе "Мобі Дік" був скоєний напад невідомим чоловіком, який намагався забрати її мобільний телефон. Прибігши разом з чоловіком на вказане місце, побачила поблизу дочки її подружку, якій дочка теж подзвонила, а та прибула дещо скоріше. Сама дочка була дуже схвильована та плакала, у неї була робита губа та забруднений одяг позаду. В цей час хлопець, який завадив нападу на неї, подзвонив дочці та повідомив, що він затримав нападника поблизу перехідного тунеля залізничного вокзалу, куди вони вирушили разом, та згодом також прибули викликані працівники міліції. Зауважила, що її дочка внаслідок вчиненого щодо неї даного злочину пережила сильне психологічне потрясіння та душевне хвилювання, наразі їй дуже важко повернути віру у позитивні якості сторонніх людей. Вказала, що поки остаточно не визначилась із розміром завданої дочці та їй моральної шкоди діями обвинуваченого, якому просила обрати суворе покарання.
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Обвинуваченим та стороною потерпілої заявлено, що кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин; їх позиція є істинною та добровільною.
Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, за наслідком чого не отримано заперечень проти вказаного порядку дослідження доказів.
При цьому суд виходить з того, що кримінальне правопорушення, закінчений замах на яке вчинено обвинуваченим, є тяжким злочином, разом з тим він не є складним та є одноепізодним; обвинувачений не має будь-яких фізичних чи психічних вад, на диспансерному обліку лікарів-психіатрів чи лікарів-наркологів не перебуває; якість зібраних під час провадження досудового слідства доказів сумнівів у суду не викликають.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 умисно вчинив замах на відкрите викрадення чужого майна, тобто грабіж, а тому він повинен нести кримінальну відповідальність за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України за кваліфікуючою ознакою вчинення замаху на грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої.
При призначенні міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Так, ОСОБА_4 хоча й є таким, що вважається раіше не судимою особою, та має на утриманні неповнолітню дитину та непрацездатну матір, однак він ніде офіційно не працює, існуючи за рахунок випадкових заробітків та не має статусу безробітної особи, за місцем проживання характеризується задовільно.
Ті обставини, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, суд відносить до таких, що пом`якшують покарання.
Наявність у обвинуваченого вказаних утриманців не відноситься судом до обставин, що пом`якшують його покарання, оскільки судом враховується фактичний характер даного кримінального правопорушення, що спрямований стосовно неповнолітньої особи, надто із застосуванням щодо неї насильства, якому вона не мала змоги чинити гідний опір.
Також судом не приймаються до уваги відомості щодо здійснення відносно обвинуваченого лікувального оперативного втручання, оскільки дана обставина не має стосунку щодо самого злочину та не виправдовує його наслідків, а також не визначає ніяких обмежень у можливості відбування винним будь-яких видів покарання.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням наведеного та приймаючи до уваги думки потерпілої та її законного представника, які вимагали призначення суворого покарання для обвинуваченого, суд з урахуванням нечисленних обставин, які пом`якшуть відповідальність, за наявності обставини, що обтяжує покарання, та з огляду на лише формально задовільну характеристику обвинуваченого, невжиття ним жодних дій для добровільного усунення заподіяної злочином моральної шкоди тощо, суд приходить до висновку про необхідність застосування відносно обвинуваченого міри покарання у виді позбавлення волі та не вбачає можливості в даному конкретному випадку застосування щодо нього вимог ст. 69, 69-1,75 КК України.
З урахуванням належного дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків в межах попередно обраного відносно нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та за відсутності клопотань щодо його заміни або скасування, суд вважає на необхідне даний запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Речові докази та витрати на залучення експерта за змістом обвинувального акту не застережено; цивільний позов потерпілою стороною не заявлявся.
Керуючись ст.349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винуватим та призначити йому покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
Строк відбування призначеного покарання відраховувати ОСОБА_4 з часу його затримання для взяття під варту в порядку виконання даного вироку суду.
Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу залишити без змін особисте зобов`язання.
На вирок суду може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня його проголошення, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1