Справа № 1-30
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Заліщицький районний суд Тернопільської області 6 травня 2010 року

в складі: головуючого суду ОСОБА_1

при секретарі Богдану В.М.

з участю прокурора Лазенги О.М.

підсудної ОСОБА_2

потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики справу про обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки м.Заліщики вул. Грушевського 18, ІНФОРМАЦІЯ_3, українки, громадянки України, приватного підприємця, одруженої, на утриманні неповнолітня дочка, раніше не судженої, в скоєнні злочину передбаченого ст.172 ч.1 КК України

встановив:

ОСОБА_2, будучи суб'єктом підприємницької діяльності у належному їй магазині, що знаходиться в смт.Товсте по вулиці Українська 61, грубо порушила законодавство про працю, прийнявши на роботу потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без укладення з ними трудових договорів в письмовій формі, не зареєструвавши їх в Заліщицькому районному центрі зайнятості.

Винність підсудної ОСОБА_2 знайшла своє повне ствердження в судовому засіданні, як показами самої підсудної, яка пояснила, що вона захворіла, а попередній працівник звільнилася з роботи, тому по усній домовленості вона прийняла на роботу потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яким повинна була виплачувати мінімальну заробітну плату.

Стверджується вина підсудної показами потерпілих, які пояснили, що на час перевірки вони працювали продавцями в ПП ОСОБА_2 на робочому місці, згідно графіка роботи працювали з 8 до 20 години, обідня перерва з 14 до 15 години.

Винність підсудної також стверджується матеріалами кримінальної справи, а саме: свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, а.с.41, актом перевірки Державної інспекції праці у Тернопільській області № 19-06-010/0266 від 17 березня 2010 року, відповідно до якого на час перевірки у приватного підприємця ОСОБА_2 працює два найманих працівники ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з якими не укладено трудового договору а.с.16-17.

А, тому, виходячи із встановленого в судовому засіданні, суд вважає, що дії підсудної правильно кваліфіковано за ст.172 ч.1 КК України так, як вона, будучи приватним підприємцем, грубо порушила законодавство про працю при прийомі на роботу найманих осіб.

Призначаючи міру покарання підсудній, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, а саме: те, що скоєний злочин є невеликої тяжкості, особу підсудної, а саме: те, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, те, що на її утриманні перебуває неповнолітня дочка.

Обставини, які пом'якшують покарання підсудній, суд враховує, її щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання підсудної, суд не вбачає. А, тому, приходить до переконання, що міру покарання підсудній слід призначити за ст.172 ч.1 КК України у вигляді штрафу в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 323,324 КПК України суд

засудив:

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ст.172 ч.1 КК України та призначити їй покарання у вигляді 600 (шістсот) гривень штрафу в дохід держави.

На вирок може бути подано апеляцію протягом 15 діб в апеляційний суд Тернопільської області через Заліщицький районний суд.

Головуючий: підпис

Копія вірна:

Голова Заліщицького

районного суду: ОСОБА_1