В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2015 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю сторін провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жмеринка Вінницької області обвинувальний акт, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000050 від 21.01.2015 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сьомаки Жмеринського району Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, розлученого, з вищою освітою, маючого малолітню дитину, який не працював, призваного Жмеринським ОМВК за мобілізацією 19.06.2014 року, проходив військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , демобілізований наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 117 від 09.06.2015 року, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час часткової мобілізації на посаді гранатометника 1 гірсько-піхотної роти у званні «солдата» військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується в АДРЕСА_2 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, маючи звільнення від виконання службових обов`язків строком на 3 доби та був зобов`язаний з`явитися до місця проходження військової служби 19.12.2014 р., маючи об`єктивні можливості для повернення в установлений час до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , з 19.12.2014 р. перебував в АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, з метою ухилення від військової служби, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, її незалежності та територіальної цілісності України нез`явився вчасно на службу з лікувального закладу без поважних причин та в подальшому проводив свій час на власний розсуд, і лише 01.03.2015 р. повернувся до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , тобто був відсутній на службі понад один місяць.
Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин з лікувального закладу тривалістю понад один місяць.
Потерпілих у кримінальному провадженні немає.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України визнав повністю, за обставин, викладених у вироку, щиро розкаявся. Вказав, що з 10 по 28 листопада 2014 року він, перебуваючи у званні солдата на посаді гранатометника 1 гірсько-піхотної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується в АДРЕСА_2 , перебував разом із батальйоном біля с.Нікішено, що неподалік м.Дебальцево та під час мінометного обстрілу отримав контузію, травму та був госпіталізований до лікувального закладу в м.Артемівськ, а надалі доправлений для завершення курсу лікування в Військово-медичний центр в м.Вінницю, звідки по завершенню курсу лікування був виписаний та йому було надано звільнення на три доби. Він поїхав додому в с.Сьомаки Жмеринського району Вінницької області, де перебував вдома по АДРЕСА_1 за місцем свого постійного проживання. Так як у нього був важкий моральний стан, обвинувачений, розуміючи, що ухиляється від виконання військового обов`язку, знаючи про положення військових статутів, вирішив побути вдома та самостійно лікуватись. До лікувальних установ не звертався, військові установи про свої дії не повідомив. Він знаходився вдома, допомагав матері по господарству та самостійно 01.03.2015 року повернувся до військової частини в АДРЕСА_2 , де продовжив нести службу, на даний час демобілізований, має нагороду за участь у бойових діях.
Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та ухвалив обмежитись дослідженням характеризуючих даних на обвинуваченого. При цьому суд виходить з того, що злочин вчинений обвинуваченим не є складним, є одноепізодним, обвинувачений не має будь-яких фізичних чи психічних вад, розуміє суть предявленого обвинувачення, розуміє зміст фактичних обставин справи, які не оспорює та які підтвердив у власних показах, усвідомлює неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявив суду, тому у даному випадку у суду відсутні сумніви щодо добровільності і істинності позиції обвинуваченого з цього питання. Обвинувачений визнає вину повністю, фактичні обставини справи не оспорює, цивільний позов по справі не заявлявся.
Прокурором фактичні обставини справи не оспорені.
Таким чином, розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд приходить до висновку, що військовослужбовець ОСОБА_4 , який залишив місце служби в законному порядку до лікувального закладу, перебував без поважних причин за місцем постійного проживання в с.Сьомаки Жмериського району Вінницької області, вчасно нез`явився на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, а тому його дії вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 407 КК України в редакції кримінального закону, чинного на час вчинення інкримінованих дій.
Щодо особи обвинуваченого, судом встановлено наступне.
Обвинувачений ОСОБА_4 на час вчинення злочину був повнолітнім, раніше не судимий (а.с. 25), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не значиться (а.с. 26, 30, 31), розлучений, за місцем проживання в с. Сьомаки Жмеринського району Вінницької області характеризується задовільно, за межі України не виїздив (а.с. 28, 24), не є інвалідом 1-2 груп, має неповнолітню дитину, демобілізований наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 117 від 09.06.2015 року (а.с. 23).
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, відсутність важких наслідків вчиненого злочину, участь у бойових діях, добровільне повернення до місця служби.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
При призначенні покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, який, згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості та особу винного, те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого до та після вчинення злочину, а саме те, що він добровільно з`являвся на виклики, давав правдиві покази, мету і мотиви, якими керувався ОСОБА_4 при вчиненні злочину, а саме його важкий морально-психологічний стан.
Зазначені вище обставини та дані про особу суд вважає такими, що істотно знижують ступінь важкості вчиненого злочину і впливають на помякшення покарання та вважає за можливе застосувати статтю 69 КК України і перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.3 ст. 407 КК України у виді штрафу.
Враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, з урахуванням наведеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, та вважає за можливе як виняток у даному конкретному випадку, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання призначити йому покарання, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів у виді штрафу, в межах розміру, що встановлений особливою частиною КК України, оскільки більш суворий вид покарання суд вважає недоцільним, виходячи із обставин вчинення злочину та особи обвинуваченого.
Цивільний позов не заявлено.
Наявності процесуальних витрат не встановлено.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Відповідно до ст. 65 КК України, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.407 КК України, застосувати ч.1 ст. 69 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя /підпис/

Копія вірна.

Суддя

Секретар