Справа № 183/26/16
№ 1-кп/183/309/16
В И Р О К
іменем України
11 січня 2016 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002524 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, розлученого, із середньо-спеціальною освітою, працюючого вантажником у ТОВ «Талісман ЛТД», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

в с т а н о в и в :
Відповідно до обвинувального акту, затвердженого 28.12.2015 року прокурором Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , ОСОБА_5 обвинувачується у наступному. Згідно рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2012 року ОСОБА_5 зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 19 липня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття, на користь матері ОСОБА_4 . Проте, ОСОБА_5 не виконує рішення суду і вимоги Сімейного кодексу України про обов`язок батьків утримувати і виховувати свою дитину, будучи працездатним ухиляється від сплати аліментів. Так, ОСОБА_5 на обліку у Новомосковському міськрайонному центрі зайнятості не перебуває, разом з тим у період з лютого 2012 року по липень 2013 року отримав дохід у сумі 9509 грн. від ПП «ПКФ-Ікар», де працював. У четвертому кварталі 2013 року та впродовж 2014 року ОСОБА_5 працював у ТОВ «Дніпропетровська паперова фабрика», де за свою працю отримав грошову винагороду у загальній сумі 10781,77 грн. З січня по жовтень 2015 року ОСОБА_5 неофіційно працював у м. Новомосковську Дніпропетровської області та у м. Дніпропетровську, де за свою працю отримував грошову винагороду. Однак починаючи з травня 2015 року ОСОБА_5 коштів на утримання дитини (аліментів) взагалі не сплачував. 06.04.2015 року ОСОБА_5 попереджався державним виконавцем ВДВС Новомосковського МРУЮ про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, передбачену ст. 164 КК України та попереджений про необхідність погасити заборгованість за аліментами. Однак на попередження ВДВС Новомосковського МРУЮ ОСОБА_5 належним чином не відреагував та продовжив злісно ухилятись від сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, з 19 липня 2012 року по 31 грудня 2012 року ОСОБА_5 нараховано аліментів в сумі 1 511,81 грн., з січня 2013 року по грудень 2013 року ОСОБА_5 нараховано аліментів в сумі 4 529,19 грн., з них сплачено 798,01 грн., з січня 2014 року по грудень 2014 року ОСОБА_5 нараховано аліментів в сумі 5 105,00 грн., з них сплачено 1 807,99 грн., з січня 2015 року по листопад 2015 року ОСОБА_5 нараховано аліментів в сумі 6 024,12 грн., з них сплачено 593,02 грн. Тобто вищевказана заборгованість за аліментами у сумарному вираженні перевищує суму виплат більш ніж за шість місяців і станом на 24.11.2015 року складає 13 971,10 грн., що підтверджується розрахунком №В 8/19492 від 09.12.2015 року.

Тобто ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 164 КК України, - у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Обвинувальний акт надійшов до суду разом з угодою про примирення, укладеною між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 28 грудня 2015 року. Відповідно до вказаної угоди ОСОБА_5 щиро розкаявся в тому, що вчинив злочин по відношенню до ОСОБА_4 , попросив в останньої вибачення і потерпіла його вибачила. Крім того, потерпіла та обвинувачений узгодили призначення йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі та із застосуванням положень ст. 75 КК України звільнивши його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Також, на протязі одного року з моменту затвердження судом угоди обвинувачений зобов`язується сплатити на користь потерпілої заборгованість за аліментами в сумі 13 971,10 грн. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст. ст. 473, 476 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні просила затвердити угоду про примирення.

Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав, просив затвердити угоду про примирення з потерпілою та призначити йому узгоджене в угоді покарання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні висловив думку про можливість затвердження угоди про примирення з призначенням узгодженого покарання.

У обвинуваченого та потерпілої в підготовчому судовому засіданні з`ясовані всі питання, визначені ст. 474 КПК України та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, відповідно до ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

На виконання вимог ст. 474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано. Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, угода відповідає вимогам КПК України, підстав для закриття провадження або відмови в затвердженні угоди суд не вбачає.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 . Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого. Так, ОСОБА_5 раніше не судимий, вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, працює, на обліку у лікарів не перебуває, за місцем проживання чи роботи негативні характеристики відсутні. Суд визнає пом`якшуючими покарання обставинами щире каяття обвинуваченого, обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому узгоджену між сторонами міру покарання та застосувати положення ст. 75 КК України звільнивши від його відбування з випробуванням.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, статтями 374, 474, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Затвердити угоду про примирення, укладену 28 грудня 2015 року між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення лише в порядку та з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку видати обвинуваченому негайно, після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1