Ухвала
іменем україни
25 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: прокурора потерпілого представника потерпілого при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000143 за касаційними скаргами потерпілого ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2015 року,

встановила:
Вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 листопада 2014 року засуджено
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, освіта середньо-спеціальна, пенсіонера, одруженого, раніше не судимого,
- за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на 8 років.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_5 6 346 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 грн на відшкодування моральної шкоди.
Вироком вирішено питання про речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_8 змінено: засудженому пом`якшено покарання за ч. 1 ст. 115 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі, а розмір стягнення грошової суми на відшкодування моральної шкоди зменшено до 30 000 грн. В решті вирок залишено без зміни.
За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що він, 01 січня 2014 року, близько 19 год. 00 хв., у приміщенні кухні будинку АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час сварки, діючи умисно з мотивів особистої неприязні, з метою вбивства, завдав один удар мисливським ножем у груди зліва, а саме: в ділянку серця, від чого потерпіла ОСОБА_9 померла на місці.
У касаційних скаргах:
- потерпілий ОСОБА_5 та його представник адвокат ОСОБА_6 посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та даним, що характеризують особу засудженого, внаслідок м`якості, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просять скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції з наведенням відповідного обґрунтування. Крім того, вважають, що зменшення апеляційним судом суми на відшкодування моральної шкоди до 30 000 грн є невмотивованим.
У запереченнях на ці касаційні скарги захисник засудженого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_10 , просить залишити ці скарги без задоволення, а ухвалу апеляційного суду без зміни. При цьому, вважає, що апеляційним судом обґрунтовано застосовано положення ст. 69 КК України з огляду на позитивні характеристики засудженого, який має похилий вік, проживає з дружиною-інвалідом, характеризується як добросовісний та працелюбний працівник. Крім того, зауважує, що потерпіла ОСОБА_9 сама спровокувала конфлікт, під час сварки завдала засудженому не менше трьох ударів тупим предметом, внаслідок чого спровокувала ОСОБА_8 на неправомірну поведінку.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав касаційні скарги потерпілого та його представника, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені у касаційних скаргах та запереченнях на них, колегія суддів вважає, що ці скарги підлягають задоволенню з таких підстав.
Із змісту вироку вбачається, що суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Правильність такого висновку у касаційних скаргах не оскаржується.
Що стосується призначення засудженому покарання, то на думку колегії суддів вирішення цього питання судом апеляційної інстанції дійсно не відповідає положенням, викладеним у ст.ст. 65 і 69 КК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу України за цей злочин.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Апеляційний суд, застосовуючи до засудженого ОСОБА_8 положення ст. 69 КК України та пом`якшуючи йому покарання за ч. 1 ст. 115 цього Кодексу цих вимог закону не дотримався.
Так, своє рішення, апеляційний суд обґрунтував вчиненням злочину ОСОБА_8 уперше, позитивні характеристики з місця роботи, наявність дружини інваліда, яка потребує догляду, що впливає на матеріальне становище засудженого щодо відшкодування моральної шкоди потерпілому.

Ці обставини апеляційний суд визнав такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, і дійшов висновку про можливість призначення засудженому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.
Разом з тим, перевіркою матеріалів провадження встановлено, що свою вину у вчиненні вбивства ОСОБА_8 не визнав, щиро не розкаявся, злочин вчинив у стані алкогольного сп`яніння, відповідно до висновку спеціальної медичної комісії з наркологічних оглядів від 16.01.2014 № 15, ОСОБА_8 страждає психічно поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю, має синдром залежності від постійного вживання алкоголю, у зв`язку з чим потребує лікування, яке йому не протипоказане (т. 1 а.п. 226). Крім того, моральну шкоду завдану злочином не визнав.
Доводи потерпілого та його представника ОСОБА_5 та його представника адвоката ОСОБА_6 про необґрунтованість зменшення розміру моральної шкоди стягнутої на користь потерпілого також є обґрунтованими, оскільки апеляційним судом належним чином не враховано, зокрема, характер та обсяг страждань, яких зазнав потерпілий внаслідок смерті матері, тяжкість вимушених змін у його житті, та при визначенні розміру цього відшкодування суд в даному конкретному випадку в повній мірі не врахував засад розумності, виваженості і справедливості, що кореспондується з роз`ясненнями, викладеними у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)».
Крім того, судом першої та апеляційної інстанції перевірені та проаналізовані всі доводи щодо вчинення злочину у стані сильного душевного хвилювання та самозахисту, та обґрунтовано визнані такими, що спростовуються встановленими фактичними обставинами, висновками судово- психіатричної та психологічної експертиз, з яких вбачається відсутність ознак передбачених для такого стану.
Отже, враховуючи наведене, ухвалу апеляційного суду не можна визнати законною, обґрунтованою і вмотивованою в зв`язку з чим на підставі ст. 438 КПК України вона підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого суду належить з урахуванням усього викладеного в даній ухвалі, прийняти законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 433 - 436, 438 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а:
Касаційні скарги потерпілого ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6 задовольнити. Ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2015 року щодо ОСОБА_8 скасувати, призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

с у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3