АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі

головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0009015, відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, із середньою базовою освітою, одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
19.10.2004 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 190 КК України;
26.12.2005 року Ружинським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України;
30.01.2007 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України;
26.09.2013 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України;
05.02.2014 року Вінницьким міським судом Вінницької обл. ст. 395 КК України.
09.04.2014 Тернопільським міським судом Тернопільської обл. за ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3-ри роки 6-ть місяців. Звільнений 20.06.2014 року за ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області на підставі ст. 85, 86 КК України, п. «в» ст. 1, ст.ст. 9-14 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року;
обвинуваченого за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України;
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року,

за участю сторін: прокурора - ОСОБА_8
захисника - ОСОБА_9
обвинуваченого - ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання:
за ч. 2 ст. 185 КК України 3-ри роки позбавлення волі;
за ч. 3 ст. 185 КК України 3-ри роки 6-ть місяців позбавлення волі;
На підставі ст.. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді 3-х років 6-ти місяців позбавлення волі.
По справі вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Відповідно до вироку, ОСОБА_7 15 серпня 2014 року у нічний час, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , умисно, з метою повторного таємного викрадення чужого майна, підійшов до балкону квартири АДРЕСА_3 та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, проник до вказаної квартири, звідки викрав майно, яке належить ОСОБА_10 на загальну суму 9 130, 80 грн. Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши своїми діями потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім того, 22 вересня 2014 року, приблизно о 15 год. 30 хв., ОСОБА_7 перебуваючи у торгівельному залі магазину «АТБ», що розташований по вул. Курчатова, 23 в м. Києві, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою повторного таємного викрадення чужого майна, поклав до свого візка товари на загальну суму 1 417 грн. 90 коп. Після чого прокотив візок повз касову зону не розрахувавшись за товар та залишив його біля камер схову і вийшов з магазину. На прохання обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , зайшла до магазину та переклала викрадений товар до пакетів, не знаючи, що вказане майно є викраденим, та вийшла на вулицю, де передала пакети обвинуваченому. Таким чином, ОСОБА_7 вчинив повторне умисне таємне викрадення чужого майна, завдавши ТОВ «АТБ-маркет» матеріальних збитків на вказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України не визнає і просить вирок суду в цій частині скасувати. В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що матеріали кримінального провадження не містять жодних належних доказів його винуватості у вчиненні саме цього кримінального правопорушення. Проте, суд першої інстанції, в супереч вимог кримінального процесуального законодавства, не в повній мірі дослідив всі зібрані докази та не надав їм належну оцінку, у зв`язку з чим прийшов до хибного висновку з приводу того, що в його діях є ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Зокрема, на думку обвинуваченого, поза увагою суду залишились показання свідка ОСОБА_12 , яка вказує на непричетність останнього до крадіжки в квартирі.

Що стосується показань співробітників міліції, які були допитані в якості свідків, то як стверджує апелянт, вони є зацікавленими особами, а тому їх показання не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, та просив вирок суду залишити в силі, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, в поданій апеляційній скарзі не заперечує, тому судом апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду в цій частині не перевіряється.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого з приводу того, що матеріали кримінального провадження не містять жодних доказів його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, то вони є безпідставними.
Так, вина ОСОБА_7 у тому, що він вчинив крадіжку по АДРЕСА_4 , тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України підтверджується наступними доказами:

- показами потерпілої ОСОБА_10 , з яких вбачається, що 17 серпня 2014 року близько 20 год. 30 хв. вона повернулась додому та не змогла відкрити вхідні двері своєї квартири, оскільки вони були зачинені з середини. Відкривши вхідні двері за допомогою майстра вона потрапила до квартири та побачила, що обстановка в ній порушена, в усіх кімнатах розкидані речі та розбито скло на балконі. Після чого потерпіла викликала працівників міліції. Потерпіла виявила відсутність наступного майна: телевізора марки «Samsung UE32D4003В», вартістю 3 200 грн.; телевізора марки «Samsung LE22В450», вартістю 1 800 грн.; ноутбука марки «Lenovo G450/G550» вартістю 3 500; хлібопічки марки «Philips HD9020», вартість 630, 80 грн.;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , з яких вбачається, що 17 серпня 2014 року, близько 22 год. він виїздив в складі слідчо-оперативної групи, до якої входили також експерт та оперативний працівник на виклик про вчинення квартирної крадіжки за адресою: АДРЕСА_4 . Ним у присутності понятих та потерпілої і спеціаліста було проведено огляд квартири, вході якого встановлено, що проникнення до житла відбулося через балкон. В квартирі була порушена обстановка, розкидані речі. В одній із кімнат на двох картонних коробках були виявлені та вилучені відбитки пальців рук. Вилучення вказаних відбитків відбулося у встановленому законом порядку, після чого їх було направлено на дослідження експерту;

- протоколом огляду місця події від 17 серпня 2014 року, згідного якого було проведено огляд в квартирі АДРЕСА_5 в ході якого було вилучено чотири відбитки пальців рук;

- висновком експерта № 1042 від 15 жовтня 2014 року, згідно якого із чотирьох слідів пальців рук, що вилучені в ході огляду місця події 17 серпня 2014 року в квартирі АДРЕСА_5 , відповідно слід № 2 та № 3 залишені ОСОБА_7 ;

- протоколом огляду місця події від 21 жовтня 2014 року, згідно якого у ОСОБА_7 було вилучено договір з ломбарду «Скарбниця» від 12 жовтня 2014 року на телевізор марки «SamsungUE32D4003В»;

- договором ломбарду «Скарбниця» № Г7415476 від 12 жовтня 2014 року та квитанцією про закладення телевізору марки «Samsung UE32D4003В», який заставлений на ім`я ОСОБА_12 ;

- довідкою заставного товариства «Скарбниця» про те, що 12 жовтня 2014 року до відділення ПТЗТ «Скарбниця» зверталась ОСОБА_12 з приводу застави майна, а саме телевізора марки «SamsungUE32D4003В»;

Вказані докази, суд першої інстанції дослідив у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального законодавства і надав їм відповідну оцінку. Будь які дані, які б давали підстави для сумніву щодо їх належності і допустимості в матеріалах справи відсутні, а відтак є безпідставними доводи обвинуваченого про те, що судом першої інстанції при розгляді справи було порушено вимоги Кримінального процесуального кодексу України щодо повного, об`єктивного і всебічного розгляду справи та порядку дослідження доказів.
Аналіз наведених вище доказів по справі в їх сукупності підтверджує в повному обсязі вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.
Що стосується посилань обвинуваченого на покази свідка ОСОБА_12 , яка нібито вказує на непричетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч 3 ст. 185 КК України, то колегія суддів ставиться до них критично, оскільки вони суперечать з іншими належними та допустимими доказами по справі та не підтверджуються матеріалами кримінального провадження. Дані покази, на думку колегії суддів надані ОСОБА_12 з метою допомогти ОСОБА_7 уникнути відповідальності за вчинене останнім кримінальне правопорушення.
Доводи апеляційної скарги з приводу того, що в основу обвинувального вироку не можна ставити покази співробітників правоохоронних органів, оскільки вони, на думку ОСОБА_7 є зацікавленими особами, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Крім того, вина ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України підтверджується і іншими вказаними вище доказами.
Таким чином, колегія суддів вважає вирок суду законним і обґрунтованим, а відтак не вбачає підстав для його скасування, у зв`язку з чим, апеляційна скарга ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді : ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа - №11-КП/796/697/2015 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_14

Категорія ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач - ОСОБА_1