Справа № 1-767/10р.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2010 року Соломянський районний суд м. Києва

у складі: головуючого-судді Губко А.О.

при секретарі Гвоздицькому А.О.

за участю прокурора Білошицького М.В.

за участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_2,

25.07.1979 р. народження, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_1, вірмен, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одружений, не працюючий, фактично проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_3, пров. Машинобудівний, 27, кв.10 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимий в силу ст.55 КК України

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст. 296 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, 19.03.2010 року перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись по вул. Машинобудівній, 24 в м. Києві, діючи групою осіб з невстановленою слідством особою, матеріали кримінальної справи відносно якої виділені в окреме провадження, вчинив злісне хуліганство при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_2, 19.03.2010 року приблизно о 18 годині 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння та знаходячись за адресою м. Київ вул. Машинобудівна, 24, діючи разом з невстановленою слідством особою, підійшов до наглядно знайомого ОСОБА_3, який в цей час знаходився зі своєю співмешканкою ОСОБА_4 біля четвертого парадного вищевказаного будинку, після чого порушуючи громадський порядок, проявляючи п'яну зухвалість, ігноруючи загально визнані норми поведінки та моральності, почав разом з невстановленою слідством особою чіплятися до ОСОБА_3С, висловлюючись на його адресу нецензурною лайкою, після чого, діючи з особливою зухвалістю почав разом з невстановленою слідством особою наносити численні удари руками та ногами по голові та тулубу, завдаючи фізичного болю останньому.

Після чого, ОСОБА_2, діючи спільно та узгоджено з невстановленою слідством особою, продовжуючи свої хуліганські дії, застосовуючи фізичне насильство, ігноруючи вимоги ОСОБА_4 щодо припинення хуліганських дій, заштовхнули ОСОБА_5 до четвертого під'їзду вищевказаного будинку, де знаходячись на сходовому майданчику четвертого поверху продовжили наносити численні удари руками та ногами по голові та тулубу ОСОБА_5, спричиняючи останньому фізичний біль.

Хуліганські дії ОСОБА_2 та невстановленої слідством особи продовжувались протягом 10 хвилин. Після чого ОСОБА_2 та невстановлена слідством особа залишили місце злочину.

Крім цього, ОСОБА_2, 19.03.2010 року, приблизно о 18 годині 40 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись на сходовому майданчику четвертого поверху, четвертого парадного будинку № 24 по вул. Машинобудівній в м. Києві, маючи злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна громадян, побачив в руках ОСОБА_4 мобільний телефон, який належить ОСОБА_5, який вирішив відкрито викрасти.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_2, діючи з корисливих спонукань, з метою власного збагачення, підійшовши до ОСОБА_4, шляхом ривка вихопив з її рук мобільний телефон марки «Нокіа 6630» вартістю 590 грн., в якому знаходилась СІМ карта мобільного оператора «Лайф» вартістю 10 грн., на рахунку якої грошей не було, після чого поклав вказаний телефон власної кишені, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 600 гривень.

Після чого ОСОБА_2 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину не визнав в предявленому йому обвинуваченні за ч.1 ст.186, ч.2 ст. 296 КК України, при цьому не заперечував факт перебування 19.03.2010 року по вул. Машинобудівній, 24 в м. Києві біля четвертого підїзду вищевказаного будинку разом зі своїми знайомими ОСОБА_6 та ОСОБА_7, де побачив раніше знайомого ОСОБА_5 зі своєю співмешканкою ОСОБА_4 В ході розмови з останніми, у ОСОБА_2 та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт, який згодом переріс у бійку, в результаті якої ОСОБА_2 наніс ОСОБА_3Є декілька ударів по тулубу. Окрім ОСОБА_2 участі у бійці ніхто не брав.

Не заперечував ОСОБА_2 і факт заволодіння мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_5, пояснивши при цьому, що телефон він підняв з підлоги після того як останній випав з кишені ОСОБА_5

Незважаючи на не визнання своєї вини підсудним ОСОБА_2 в інкримінованих йому злочинах, передбачених ч.1 ст. 186, ч.2 ст.296 КК України, його вина підтверджується зібраними по справі наступними доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_5, даними ним на досудовому слідстві, згідно яких 19.03.2010 року приблизно о 18 годині 30 хвилин він разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_4 перебували за адресою м. Київ вул. Машинобудівна, 24, де вони разом нею раніше мешкали у її знайомої ОСОБА_8. Коли вони перебували біля під'їзду даного будинку до них підійшли чоловіки ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_5. Після цього ОСОБА_2 почав вимагати в нього, щоб він йому відчинив двері до підїзду, де проживає ОСОБА_8, на що він йому повідомив, що в нього не має ключів від дверей до підїзду будинку. Після цього ОСОБА_2 почав йому наносити удари по голові та по тулубу. Від його ударів вій тільки прикривався рукою. В цей час ОСОБА_4 знаходилася не поодалік від нього та розмовляла з ОСОБА_6 та ОСОБА_5. Коли ОСОБА_4 побачила, що його б'є ОСОБА_2 вона почала його просити, щоб він припинив свої злочинні дії. Також, коли ОСОБА_4 стояла неподалік від нього, в неї в руках знаходився його мобільний телефон Нокія 6630 вартістю 590 гривень, в якому знаходилася сім карта мобільного оператора «Лайф» вартістю 10 гривень, на рахунку якої грошей не було, з якого вона намагалася зателефонувати своїй знайомій ОСОБА_8. Після цього хтось з мешканців даного будинку відчинив дівері під'їзду, та його з ОСОБА_4 проштовхнули до під'їзду будинку ОСОБА_2 та ОСОБА_5. Коли вони зайшли до підїзду будинку ОСОБА_2 та ОСОБА_5 по сходах почали їх проштовхувати на 4 поверх будинку, де проживає ОСОБА_5. Після того, як вони піднялися на 4 поверх будинку, вони всі разом почали стукати в двері квартири № 93, де проживає ОСОБА_5, але двері ніхто не відчинив. Після цього ОСОБА_2 разом з ОСОБА_5 почали знову наносити йому удари по тілу, а ОСОБА_4 в цей час стояла неподалік разом з ОСОБА_6. Хлопці наносили йому удари по тулубу в продовж 5 хвилин, в результаті яких він втратив рівновагу та впав на підлогу. Після того як хлопці припинили свої злочинні дії, а саме наносити йому удари по тулубу, вони в трьох розвернулися та вийшли з під'їзду будинку. Після чого ОСОБА_4 йому повідомила, що в неї викрали його мобільний телефон Нокія 6630. Даним злочином йому було заподіяно матеріальної шкоди на загальну суму 600 гривень.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 змінив свої покази і став стверджувати, що удари йому наносив тільки ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ніякої участі у нанесенні йому тілесних ушкоджень не брали. Повідомив, що на досудовому слідстві оговорив ОСОБА_5. З приводу мобільного телефону, то останній не бачив як ОСОБА_2 виривав його із рук ОСОБА_4, вважає, що ОСОБА_2 забрав телефон для здійснення дзвінка з подальшим його поверненням.

- показаннями свідка ОСОБА_9, даними ним на досудовому слідстві та перепровіреними в судовому засіданні, згідно яких 19.03.2010 року приблизно о 22 годині він прийшов до себе до дому, в цей час в нього вдома проживали брати ОСОБА_2 та ОСОБА_6. Прийшовши до дому хлопці вже відпочивали, точніше спали, та на стільці він побачив мобільний телефон марки Нокія 6630. Оскільки він перебував в стані алкогольного сп'яніння, та маючи бажання ще вжити алкогольних напоїв вирішив таємно забрати даний мобільний телефон з метою подальшого його збуту, та отримання за нього грошей. ОСОБА_9 забрав даний телефон та не запитуючи дозволу у хлопців, не зясувавши кому належить даний мобільний телефон, продав його першій зустрічній людині на вулиці за грошову суму 100 гривень. Прикмети даної особи він не запам'ятав.

20.03.2010 року в ранці хлопці почали шукати мобільний телефон, та він їм повідомив, що він його забрав та продав.

- оголошеними показаннями свідка ОСОБА_4, даними нею на досудовому слідстві, згідно яких 19.03.2010 року приблизно о 18 годині 30 годин вона разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_5 знаходилися за адресою м. Київ вул. Машинобудівна, 24. біля під'їзду вказаного будинку. У цей час до них підійшли наглядно знайомі хлопці ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5, після чого ОСОБА_4 почав зясовувати стосунки з ОСОБА_5, в результаті чого почав наносити удари останньому. До нього приєднався ОСОБА_5, та вони в двох почали наносити ОСОБА_5 удари по тулубу та голові. В цей час вона знаходилася не поодалік разом з ОСОБА_6 та просила ОСОБА_5 та ОСОБА_4 припинити бити ОСОБА_5, але на її прохання хлопці не реагували. Після цього вона дістала мобільний телефон ОСОБА_5 «Нокія 6630» та почала телефонувати знайомій ОСОБА_5, для того, щоб з'ясувати, коли вона буде вдома.

Після цієї розмови до неї підійшов ОСОБА_2 та вирвав в неї з рук мобільний телефон ОСОБА_3, але в подальшому ОСОБА_6 забрав у нього даний телефон та повернув їй. Після цього двері до підїзду будинку відчинилися та хлопці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заштовхнули її та ОСОБА_3 до під'їзду вказаного будинку, після чого вони всі разом піднялися на 4 поверх, де проживає їхня знайома ОСОБА_3 та почали стукати до неї в двері. Але двері ніхто не відчинив. Після цього хлопці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знову почали наносити ОСОБА_3 удари по тулубу та голові, вона в цей час перебувала на сходах разом з ОСОБА_6. Згодом хлопці припинили бити ОСОБА_3 та відходячи з поверху, до неї підійшов ОСОБА_2 та вихватив в неї з рук мобільний телефон ОСОБА_3 «Нокія 6630», після чого вийшов з парадного будинку.

- оголошеними показаннями свідка ОСОБА_6, даними ним на досудовому слідстві, згідно яких 19.03.2010 року приблизно о 19 годині він разом зі своїм рідним братом ОСОБА_2 та знайомим ОСОБА_3 знаходилися неподалік від будинку № 24 по вул. Машинобудівна, в м. Києві. В цей час вони побачили, біля вказаного будинку наглядно знайомих ОСОБА_3 та його співмешканку ОСОБА_4. До ОСОБА_3 підійшов ОСОБА_4 та вони почали розмовляти, в ході розмови між ними виникла бійка. Він в цей час знаходився поруч з ОСОБА_4, яка намагалася зателефонувати своїй знайомій ОСОБА_3, яка проживала у вказаному будинку. Під час розмови ОСОБА_4 по телефону до неї підійшов ОСОБА_4 та вирвав в неї з рук мобільний телефон, та поклав собі до кишені. Після цього вони всі разом зайшли до під'їзду вказаного будинку та піднялися на 4 поверх та почали стукати в двері, де проживає ОСОБА_3. Після того як двері ніхто не відчинив, ОСОБА_4 знову накинувся на ОСОБА_3 та почав наносити йому удари по тулубу, він в цей час з ОСОБА_3 намагався зупинити його. Після того як ОСОБА_4 перестав бити ОСОБА_3 вони в трьох вийшли з парадного під'їзду, та пішли до дому. Коли вони прийшли до дому ОСОБА_4 почав роздягатися та в нього з кишені випав мобільний телефон Нокія. Даний телефон він підняв та поклав на стілець, після чого вони лягли спати. Наступного дня 20.03.2010 року приблизно о 09 годині, він разом з братом прокинулися та побачили, що мобільного телефону не має. В ході розмови з ОСОБА_9, останній повідомив їм, що мобільний телефон, він забрав ввечері та продав незнайомому йому чоловікові, за грошову суму 100 гривень.

- оголошеними показаннями свідка ОСОБА_8, даними нею на досудовому слідстві, згідно яких у неї в квартирі періодично проживали брати ОСОБА_4 та ОСОБА_6. На початку 2010 року вона їх виселила з квартири, за те, що вони перестали платити за оренду її кімнати, після цього між нею та даним хлопцями почали виникати конфлікти.

Так 19.03.2010 року їй на мобільний телефон приблизно о 18 годині 35 хвилин зателефонувала її знайома ОСОБА_4, яка також періодично проживала в її квартирі, та в телефонній розмові запитала, коли вона буде вдома, так як вона знаходиться біля її будинку та чекає на неї. Після цього телефон взяв з рук ОСОБА_10 та почав їй погрожувати, після чого вона відразу поклала слухавку. Через деякий час вона знову телефонувала на мобільний телефон ОСОБА_3, так як з нього їй телефонувала ОСОБА_4, але слухавку ніхто вже не підіймав, після цього вона ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не бачила деякий час, але потім вона дізналася, що того дня ОСОБА_3 побили та забрали в нього його мобільний телефон. Що саме відбувалося 19.03.2010 року о 18 годині 30 хвилин біля її будинку, їй детально не відомо, так як вона у вказаний час перебувала в іншому місці.

-протоколом очної ставки від 12.05.2010 року між по потерпілим ОСОБА_3Є та обвинуваченим ОСОБА_2, під час якої кожен підтвердив свої покази які давав раніше.

(том 1 а. с. 45-47)

З урахуванням вищевикладеного суд критично відноситься до показань підсудного щодо побиття ним потерпілого ОСОБА_5 самостійно, без участі в цьому ОСОБА_7. Критично суд відноситься і до показів підсудного з приводу того, що мобільний телефон він не викрадав, а підняв з підлоги, так як останній випав з кишені ОСОБА_5

При цьому суд приймає до уваги покази потерпілого ОСОБА_5 на досудовому слідстві, в яких він вказував, що били його ОСОБА_2 з ОСОБА_7, покази свідка ОСОБА_4, яка підтвердила факт побиття ОСОБА_5 саме ОСОБА_2 та ОСОБА_7 та факт викрадення у неї ОСОБА_2 мобільного телефону ОСОБА_5, оскільки вони є логічними, послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами справи.

До змінених в суді показань потерпілим ОСОБА_5 та показань свідка ОСОБА_6, даними ним на досудовому слідстві, суд ставиться критично, вважає їх неправдивими, а доводи надуманими, такі що направлені на уникнення в подальшому підсудним кримінальної відповідальності за скоєний ним злочин, крім того, потерпілий та свідок перед допитом були попереджені як слідчим, так і судом про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдиві показання.

З врахуванням вищевикладених зібраних по справі доказів в їх сукупності, які суд вважає достовірними та допустимими і приходить до висновку, що підсудний ОСОБА_2 своїми умисними діями, які виразилися у грубому порушенні громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (нанесення побоїв), вчинені групою осіб, вчинив хуліганство, тобто злочин, передбачений ст. 296 ч.2 КК України та своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинив злочин, передбачений ст. 186 ч.1 КК України.

При призначенні покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, один з яких згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, його особу, раніше не судимого, який посередньо характеризується за місцем його тимчасово утримання в ІТТ (а.с.91), у лікарів психіатра та нарколога на обліку не перебуває (а.с.90), факт відшкодування рідними ОСОБА_2 потерпілому завданих збитків, думку потерпілого та конкретні обставини справи і приходить до висновку про призначення йому покарання у виді позбавлення волі, але не на максимальних строк.

Обставин, що пом'якшують покарання підсудного в силу ст.ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного в силу ст.ст. 67 КК України, судом визнається стан алкогольного спяніння.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_2 за ч.1 ст.186, ч.2 ст. 296 КК України і призначити йому покарання:

- за ст. 186 ч.1 КК України - 1 (один) рік шість місяців позбавлення волі;

- за ст. 296 ч.2 КК України - 1 (один) рік два місяці позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань остаточно призначити ОСОБА_2В покарання - 2 (два) роки позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили не змінювати, залишити - тримання під вартою в СІЗО №13 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_2 відраховувати з 23.03.2010 року.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом 15-ти діб з моменту його проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту отримання ним його копії.

Суддя: