Справа № 173/3482/13-к
Номер провадження1-кп/173/8/2015
В И Р О К

іменем України

11 вересня 2015 року Верхньодніпровський районний суд

Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретареві - ОСОБА_4

за участю:

прокурора - ОСОБА_5

захисників: - ОСОБА_6

- ОСОБА_7

обвинувачених: ОСОБА_8

ОСОБА_9

розглянувши в відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхівцеве, Верхньодніпровського району, українця, гр. України, не одруженого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше судимому: 1)15.07.1999 р. Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області по ст. 81 ч.2, 44 КК України до 2 років позбавлення волі, відповідно до ст. 45 КК України засуджений умовно з випробувальним терміном 2 роки; 2) 16.01.2001 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області по ст. 140 ч.2, 44 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, відповідно до ст.. 45 КК України засуджений умовно з випробувальним терміном 2 роки; 3) 16.07.2001 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області по ст. 140 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, відповідно до ст. 43 КК України приєднана не відбута частина покарання, до відбування 3 роки 6 місяців; 4) 10.06.2009 Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області по ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 07.12.2012 року П`ятихатською ВК Дніпропетровської області 29.11.2012 року умовно-достроково, не відбутий строк 4 місяці 2 дні;

-за ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 187 КК України

- ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Верхівцеве, Верхньодніпровського району, українця, гр. України, не одруженого, не працюючого, що мешкає в АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 10.06.2009 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області по ст. 185 ч.3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік; 2) 08.07.2010 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області по ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст. 71 КК України частково приєднана невідбута частина покарання 1 рік за вироком Верхньодніпровського районного суду від 10.06.2009 року, до відбування 4 роки позбавлення волі, звільнений 01.06.2013 року Жовтоводською ВК Дніпропетровської області (№26) ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24.05.2013 року по ст. 81 умовно-достроково на 1 рік;

-за ч. 3 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 11 вересня 2013 року близько 04:00 години, перебуваючи у м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, маючи умисел, спрямований на викрадення чужого майна, підійшов до гаражу, розташованому на території домоволодіння АДРЕСА_3 у вищевказаному населеному пункті, яке належить ОСОБА_10 , де за допомогою сили рук відкрив вхідні ворота гаражу і зайшов у вказане приміщення, звідки умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, викрав бензопилу «Штиль» вартістю 1500 гривень, кутову шліфувальну машинку «FERM» вартістю 150 гривень, дриль акумуляторну «Штурм» вартістю 320 гривень, шуруповерт «BAUTEC» вартістю 120 гривень, тример бензиновий «Зенит» вартістю 700 гривень, електричний наждак «Stern» вартістю 200 гривень, які належать ОСОБА_10 , чим спричинив йому матеріальний збиток на загальну суму 2990 гривень, у цінах, які діють на момент скоєння злочину.

Окрім цього, ОСОБА_8 12 вересня 2013 року приблизно о 19:00 годині, за попередньою змовою із ОСОБА_9 , спрямованою на розбійний напад з метою заволодіння майном ОСОБА_11 , перебуваючи в м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, зламавши запори на вхідних дверях проникли до будинку ОСОБА_11 розташованому в вищевказаному населеному пункті по АДРЕСА_4 , де ОСОБА_8 з метою полегшення скоєння злочину собі та ОСОБА_9 взяв на столі в кімнаті кухонний ніж та підійшовши до ОСОБА_11 , який відпочивав на дивані розбудив останнього та погрожуючи ножем, тримаючи його в руці став вимагати у ОСОБА_11 грошові кошти. В цей час ОСОБА_9 , що діяв за попередньою змовою із ОСОБА_8 з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11 обшукував будинок останнього. На відповідь ОСОБА_11 ОСОБА_8 щодо відсутності коштів останній, погрожуючи застосуванням ножа, демонструючи його перед обличчям ОСОБА_11 , тобто з погрозою застосування насилля, яке є небезпечним для життя та здоров`я, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 з карманів сорочки, в яку був одягнений ОСОБА_11 , з корисливих мотивів, навмисно заволоділи грошовими коштами в сумі 100 гривень та мобільним телефоном «Нокіа 2600» imei НОМЕР_1 вартістю 100грн. Після чого ОСОБА_8 , діючи разом з ОСОБА_9 , не задовольнившись кількістю та вартістю майна, належного ОСОБА_11 , яким вони заволоділи, переслідуючи свій злочинний намір, спрямований на розбійний напад групою осіб, приставив лезо ножа до шиї ОСОБА_11 та погрожуючи застосуванням насилля, яке є небезпечним для життя та здоров`я, став вимагати передачі їм грошових коштів. ОСОБА_9 протягом вказаного періоду діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 проводжував обшукувати будинок ОСОБА_11 з метою відшукування грошових коштів. ОСОБА_8 на відповідь ОСОБА_11 щодо відсутності коштів підняв з дивану лежачого ОСОБА_11 та усадивши на такий, рукояткою ножа, з вимогою передачі їм грошових коштів навмисно наніс ОСОБА_11 один удар в область обличчя та не менш трьох ударів рукояткою даного ножа в область верхніх кінцівок, та силоміць скинув ОСОБА_11 на підлогу будинку. Після того як ОСОБА_11 впав на підлогу будинку від дії ОСОБА_8 разом з ним впала подушка, під якою ОСОБА_11 зберігав грошовій кошти в гаманці загальною сумою 700грн. Побачивши кошти ОСОБА_8 заволодів останніми та разом з ОСОБА_9 , з яким діяв за попередньою змовою, покинули домоволодіння ОСОБА_11 , тим самим навмисно, з корисливих мотивів, діючи в групі осіб, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я останнього заволоділи майном ОСОБА_11 , завдавши матеріальної шкоди на загальну суму 900грн., а також навмисними діями ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_9 . ОСОБА_11 згідно висновку експерта № 102-е від 17.09.2013 року спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців на шкірі обох повік лівого ока, по передній поверхні лівого плеча, саден в ділянках обох ліктьових суглобів, які згідно п.п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від. 17.01.1995 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину в скоєнні інкримінованих йому злочинів не визнав, заявлені цивільні позови не визнав в повному обсязі. Суду пояснив, що він дійсно продав ОСОБА_12 електроінструмент, а саме косарку, кутову шліфувальну машинку, шуруповерт, електронаждак. В судовому засіданні пояснив, що електроінструменти він придбав за 300 грн. у двох чоловіків, у яких він раніше купував телефон, але їх імена та прізвища обвинуваченому не відомі. Зазначав, що ці особи зателефонували йому на мобільний телефон та запропонували придбати електроінструменти, на що він погодився та вийшов на вулицю, де біля мосту зазначені чоловіки передали йому інструмент. Зазначав, що ці події відбувалися у темний час доби. По епізоду з потерпілим ОСОБА_11 пояснив, що з потерпілим був знайомий, як з мешканцем місця, раніше намагався домовитися з потерпілим про продаж залізних воріт. Вказував, що домоволодіння ОСОБА_11 відключено від енергопостачання, тому останній не міг бачити нападників. Про відсутність світла в будинку потерпілого ОСОБА_11 , обвинуваченому стало відомо, в зв`язку з наміром вкрасти електричний кабель. Спочатку судового розгляду зазначав, що у вересні 2013 року до ОСОБА_11 не приходив та з ним не спілкувався. В подальшому вказував, що телефон ОСОБА_11 він знайшов біля домоволодіння потерпілого за 3-7 днів до затримання обвинуваченого. Телефон підібрав та носив при собі, оскільки хотів повернути його потерпілому. В подальшому також змінив свої покази та став стверджувати, що у нього не було телефону обвинуваченого. Наполягав, що під час досудового розслідування працівники міліції застосовували до нього заходи психологічного та фізичного впливу, тому він вказував, що був в будинку ОСОБА_11 та мобільний телефон, що знаходився у нього на день затримання, належав ОСОБА_11 Пояснить суду причину розбіжностей в своїх показах, які він давав підчас судового розгляду, не зміг.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину в скоєнні інкримінованому йому злочину не визнав, заявлений цивільний позов не визнав в повному обсязі. Суду пояснив, що з потерпілим ОСОБА_11 був знайомий, як з мешканцем місця, будь-яких конфліктів між ними не виникало, до нападу на потерпілого ОСОБА_11 він не причетний. Підтвердив, що був затриманий 14 вересня 2013 року.

Незважаючи, на невизнання обвинуваченими вини в скоєнні злочину за участю потерпілого ОСОБА_11 та невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 в скоєнні злочину за участю потерпілого ОСОБА_10 , колегія суддів вважає що вина обвинувачених в скоєнні злочинів з обставин, викладених в описовій частині вироку, знайшла своє підтвердження під час судового розгляду та доведена показами потерпілого, свідків та письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

По епізоду крадіжки за участю потерпілого ОСОБА_10 .

Потерпілий ОСОБА_10 , в судовому засіданні цивільний позов підтримав в повному обсязі. Суду показав, що в осені 2013 року він біля 04-00 год. ранку зайшов в свій гараж взяв необхідні речі та поїхав на рибалку. Зазначав, що інструменти в той ранок знаходилися в гаражі. Біля 09-00 год. того самого дня йому зателефонувала дружина та повідомила, що ворота гаражі відчинені та пропав електроінструмент. Підтвердив, що із гаражу були вкрадені: бензопила «Штиль», кутова шліфувальна машинка «FERM», дриль акумуляторна «Штурм», шуруповерт «BAUTEC», тример бензиновий « ОСОБА_13 », електричний наждак «Stern». Безпосереднім очевидцем злочину не був. Під час досудового слідства працівники міліції йому повернули кутову шліфувальну машинку «FERM», шуруповерт «BAUTEC», тример бензиновий «Зеніт», електричний наждак «Stern», стверджує, що працівники міліції повернули йому, інструмент, який у нього вкрали, та він впізнав цей інструмент за зовнішніми ознаками, а також у нього збереглися документи на цей інструмент.

Свідок ОСОБА_12 , суду показав, що приблизно 10-13 вересня 2013 року (точної дати не пам`ятає) на вулиці в м. Верхівцеве він зустрінув ОСОБА_8 , який запропонував купити у нього електроінструмент, зазначив, що інструмент належить його приятелю. Свідок погодився та купив у ОСОБА_8 косарку, кутову шліфувальну машинку, шуруповерт, електронаждак. Зазначені інструменти приніс додому та поклав у гараж. Через деякий час до нього прийшли працівники міліції від яких він дізнався, що раніше купований у ОСОБА_8 електроінструмент є краденим. Весь інструмент він добровільно передав працівникам міліції.

Протоколом огляду від 11.09.2013 року встановлено місце скоєння крадіжки в домоволодінні ОСОБА_10 , що розташовано за адресою: АДРЕСА_3 (т.2 а.с. 139-145).

Із протоколу огляду від 16.09.2013 року убачається, що предметом огляду є електроінструменти, які добровільно видані гр.. ОСОБА_12 , а саме: кутова шліфувальна машинка марки «FERM», шуруповерт марки «BAUTEC», бензинова косарка «Зеніт», електричний наждак марки «Stern». Після огляду. Зазначені інструменти були вилучені (т. 2 а.с. 149).

Відповідно до Висновку про оцінку вартості Правобережної товарної біржі від 18 жовтня 2013 року, вартість речей складає: бензопила «Штиль» - 1500 гривень, кутова шліфувальна машинка «FERM» - 150 гривень, дриль акумуляторну «Штурм» - 320 гривень, шуруповерт «BAUTEC» - 120 гривень, тример бензиновий «Зеніт» - 700 гривень, електричний наждак «Stern» - 200 гривень (т. 2 а.с.152).

По епізоду за участю потерпілого ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_14 , суду показав, що він проживає в АДРЕСА_5 , також по зазначеній вулиці в будинку АДРЕСА_6 (через один будинок від свідка) проживає ОСОБА_15 . 12 вересня 2013 року - в день отримання пенсії до нього прийшов іншій сусід та розповів, що він бачив, як два молодих чоловіка шли до будинку ОСОБА_16 , та запропонував затримати потерпілого та розповісти йому про невідомих чоловіків. Раніше потерпілий розповідав, що в день отримання пенсії - 12 числа до нього приходять молоді чоловіки (потерпілий не називав їх за прізвищами) та забирають гроші, таке відбувалося вже два або три рази, але до правоохоронних органів він не звертався, тому коли 12 вересня 2013 року, свідок побачив, що ОСОБА_11 ввечері іде до дому, то він разом з другим сусідом, зупинили потерпілого, розповіли йому про осіб, що шли до його дому та запропонували йому залишиться з ними. Проте ОСОБА_11 не послухався свідка та пішов додому. Зазначав, що ввечері 12 вересня 2013 року на обличчі потерпілого будь-яких тілесних ушкоджень не було. На наступний день, в ранці, свідок зайшов до ОСОБА_11 та побачив, що двері будинку були відкрити, а сам потерпілий знаходився всередині, при цьому свідок помітив, що на обличчі потерпілого в області ока був синець, та розбита голова. Як розповів свідку потерпілий ОСОБА_16 , ввечері він почув, що хтось стукає, він став взуватися, коли всередину будинку вирвалися два чоловіка, які стали вимагати від нього гроші. Один чоловік, який був нижче за зріст, взяв кухонний ніж зі стола та наніс декілька ударів рукояткою ножа по обличчю та голові потерпілого, а потім приставив ніж до шиї ОСОБА_16 і, погрожуючи йому, вимагав віддати гроші, а також наносив удари кулаками рук та намагався душити потерпілого подушкою. Цей чоловік зібрав із кишені потерпілого приблизно 120 грн. та мобільний телефон, а потім знайшовши гаманець потерпілого зібрав усі гроші, приблизно 700 грн., які в ньому знаходилися. Інший нападник весь час щось шукав в будинку. Також потерпілий стверджував, що усі тілесні ушкодження були нанесені нападниками. Через деякий час, потерпілий розповів свідку, що його викликали до відділу міліції для впізнання, та він впізнав осіб, які напали на нього 12 вересня 2013 року, при цьому потерпілий стверджував, що він впевнений, що впізнані ним особи це ті самі, що були у нього в будинку 12 вересня 2013 року та він не помиляється щодо цих осіб.

Свідок ОСОБА_17 , суду показала, що вона проживає разом з ОСОБА_14 та на той самої вулиці, через один будинок, проживав ОСОБА_11 . Обвинуваченого ОСОБА_8 вона знає, як жителя міста по клички «Дрюндель», а ОСОБА_9 як колишнього однокласника її сина. Потерпілий ОСОБА_11 проживав один та отримував пенсію в 11-12 числах місяця. Декілька разів вона бачила, як обвинувачені приходили до потерпілого, після чого він скаржився, що вони забрали у нього гроші та побили. У вересні 2013 року її співмешканець казав, що сусід просив затримати ОСОБА_11 , коли останній піде до дому, оскільки в напрямку будинку потерпілого пішли обвинувачені. На наступний день до них прийшов потерпілий, у якого була кров на голові, синець на повіці, поранене вухо та побити руки, та він розповів, що на нього у власному будинку напали ті ж самі особи, що приходили до нього раніше. Також він називав ОСОБА_8 по клички «Дрюндель». Розповів, що обвинувачені його били та вимагали у нього гроші. ОСОБА_8 погрожував ножем, якщо потерпілий не віддасте гроші. Надалі ОСОБА_8 наніс потерпілому декілька ударів рукояткою ножа. Із кишені потерпілого обвинувачені забрали приблизно 100 грн., а потім, коли знайшли гаманець потерпілого, то забрали 700 грн. Також на шиї потерпілого вона бачила подряпину від ножа. В подальшому від потерпілого їй стало відомо, що його викликали до міліції, де він впізнав осіб, які здійснили на нього напад та нанесли тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_18 , суду показав, що він має дачу в АДРЕСА_1 , де по сусідству проживає гр. ОСОБА_15 . 12 вересня 2013 року свідок знаходився на огороді своєї дачі, коли побачив, як обвинувачені шли у напрямку будинку ОСОБА_19 . Оскільки раніше ОСОБА_16 розповідав свідку, що невідомі особи (потерпілий не називав їх за прізвищами) відбирають у нього пенсію, то свідок підійшов до іншого сусіда та запропонував затримати ОСОБА_16 , коли останній буде повертатися до дому, та розповісти йому про обвинувачених, так як по 12 числам потерпілий ОСОБА_20 отримував пенсію. Через деякий час, приблизно о 19-00 год. ОСОБА_11 повертався до дому та вони з сусідом розповіли потерпілому, що до нього пішли обвинувачені та запропонували ОСОБА_16 не ходити до дому, але він відмовився. Зазначав, що ввечері 12 вересня 2013 року ОСОБА_11 був у нетверезому стані, але будь яких тілесних ушкоджень на обличчі не мав. На наступний день свідок побачив потерпілого, у якого на повіках одного ока були синці та на голові в області вуха була кров. Як розповів потерпілий, що ввечері - 12 вересня, до його будинку ввірвалися два молодих чоловіка, та один із них, який був менше за зріст взяв ніж зі столу та став погрожувати цім ножем та вимагати гроші. Також безпосередньо, цей чоловік наніс йому декілька ударів рукояткою ножа, а потім декілька ударів кулаками рук, щоб потерпілий віддав гроші, крім того, душив подушкою. Потім нападник зібрав із кишені потерпілого гроші та мобільний телефон. Також найшов гаманець потерпілого, де знаходилися гроші та зібрав усю суму. Інший нападник весь час щось шукав в будинку. Через деякий час, потерпілий розповів свідку, що його (потерпілого) викликали до відділу міліції для впізнання та він одразу впізнав нападників та впевнив свідка, що помилитися не міг.

Свідок ОСОБА_21 , суду показав, що у вересні 2013 року (точну дату не пам`ятає) він перебував на вулиці біля будівлі ОСОБА_22 , коли до нього підійшли працівники міліції та запросили бути присутнім в якості понятого при здійсненні впізнання особи та телефону, на що він погодився. В кабінеті відділу були присутні два працівника міліції, свідок, ще один понятий та останнім зайшов потерпілий ОСОБА_11 , який із 8-10 фотокарток (точну кількість не пам`ятає) впевнено обрав дві та вказав, що ці два чоловіка увірвалися до нього до дому та вимагали гроші. При цьому потерпілий зазначив, показуючи на фотокартки, що один із нападників менше за зростом взяв в будинку ніж та приставивши його до горла потерпілого вимагав гроші погрожуючі вбивством. В подальшому нападник наніс потерпілому декілька ударів в обличчя рукояткою ножа. Іншій нападник весь час ходив по дому та шукав, що можливо вкрасти. Потерпілий на передодні отримав пенсію, яку забрали нападники, а також вони забрали телефон потерпілого. Свідок вказував, що потерпілий впевнено та одразу впізнав на фотокартках нападників, не проявляючи будь-якого сумніву. Також свідок був присутній в якості понятого при впізнанні телефону, яке проводилося одразу після впізнання осіб. Перед потерпілим поклали чотири мобільних телефонів, різного кольору (чорний, сірий), серед яких він (потерпілий) одразу, впевнено, без коливань, обрав старий телефон марки Нокіа, та пояснив, що безпосередньо цей телефон був у нього вкрадений нападниками разом з грошима. Під час зазначених процесуальних дій складалися протоколи, які свідок прочитав та підписав. За змістом протоколи повністю відтворювали процесуальні дії та будь-яких зауважень та заперечень на зміст протоколів у нього не виникало.

Свідок ОСОБА_23 суду пояснив, що у вересні 2013 року (точну дату не пам`ятає) він був присутній в якості понятого при впізнання осіб за фотокартками та телефону. Впізнання проводилося потерпілим ОСОБА_11 у відділі міліції в присутності двох понятих. Всього було запропоновано вісім фотокарток з зображенням чоловіків із яких потерпілий вибрав двох чоловіків та зазначив, що ці особи проникли до нього в будинок в ночі та той, що менший за зростом, взяв ніж та приставив його до потерпілого, вимагаючи від нього гроші. Ніж тримав біля горла потерпілого, а потім наніс декілька вдарів по обличчю потерпілого рукояткою ножа. Також потерпілий розповідав, що він спочатку заперечував наявність грошей, але тоді нападник, що тримав ніж, скинув потерпілого з ліжка та побачив гаманець, який лежав на ліжку під подушкою. В гаманці були гроші - уся пенсія потерпілого, яку забрав нападник. Інший нападник, був вище за зростом, та весь цей час ходив по будинку, щось шукав. Потерпілий вказував, що сприймав дії нападників, як реальну погрозу своєму життю та боявся, що нападники його вб`ють. Після впізнання осіб одразу було проведено впізнання телефону. Із чотирьох запропонованих телефонів, потерпілий вказав на старенький телефон марки «Нокіа» та зазначив що це його телефон, що був вкрадений нападниками, яких він впізнав за фотокартками. Потерпілий впізнав телефон одразу, чітко та впевнено. Після впізнання осіб було складено два протокола, в яких містилися по чотири фотокартки осіб в кожному, а також був складений протокол впізнання телефону, та свідок ознайомився з ними і підписав. Деякі розбіжності в показах пояснив спливом тривалого часу між допитами.

Свідок ОСОБА_24 суду показала, що у вересні 2013 року вона була присутня в якості понятого у відділі міліції. Разом з нею в кабінеті слідчого знаходилися: слідчий, другий пойнятий та обвинувачений ОСОБА_8 , а на столі слідчого лежав мобільний телефон сірого кольору, який був поміщений в поліетиленовий пакет. Зі слів слідчого їй стало відомо, що зазначений телефон знаходився у обвинуваченого ОСОБА_8 та він викинув телефон в вигрібну яму туалету, але телефон одразу дістали. Був складений протокол, який вона прочитала та підписала. Зауважень або доповнень від присутніх, зокрема обвинуваченого, не надходило.

ОСОБА_25 суду показала, що у вересні 2013 року її запросили прийняти участь у якості пойнятого у відділі міліції. В кабінеті слідчого також знаходилися: слідчий, другий пойнятий та обвинувачений ОСОБА_8 . На столі слідчого лежав мобільний телефон сірого кольору, який був поміщений в поліетиленовий пакет. Слідчий розповів, що телефон був у обвинуваченого в день затримання, та обвинувачений намагався викинути цей телефон в туалет, але його достали з вигрібної ями. Обвинувачений не заперечував, що цей телефон дійсно був у нього в день затримання. Був складений протокол, який вона прочитала та підписала.

ОСОБА_26 суду пояснила, що вона є співмешканкою ОСОБА_8 та у них є спільна дитина. Вказувала, що 12 вересня 2013 року ОСОБА_8 майже весь день знаходився вдома та тільки днем, на одну годину, покидав будинок, оскільки ходив до магазину. Пояснила, що дату 12 вересня 2013 року, вона запам`ятала в зв`язку з тим, що на наступний день ОСОБА_8 заарештували. Місцезнаходження ОСОБА_8 в інші дні, які передують 12.09.2013 року, вона зазначити не може, оскільки не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_27 суду пояснила, що вона є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_9 та син проживає разом з нею. Зазначала, що сина затримали 12.09.2013 року., а 11 вересня 2013 року син був цілий день вдома. Наполягала, що за один день до затримання сина він був вдома.

Протоколом огляду місця події від 13.09.2013 року, встановлено місце нападу на потерпілого ОСОБА_11 , а саме його домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 . Під час огляду встановлено, що вхідні та внутрішні двері пошкоджені. Також пошкоджений механізм замка. На столі на кухні виявлений кухонний ніж з коричневою ручкою, який вилучений (т. 2 а.с.153-159).

Протоколом огляду від 14.09.2013 року встановлено що предметом огляду є телефон марки Nokia Corporation Model: 2600; IMEI: НОМЕР_2 , який має сірий колір із чорними вставками по бокам, що був вилучений у гр.. ОСОБА_8 (т.2 а.с. 160).

Із протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14 вересня 2013 року за участю потерпілого ОСОБА_20 убачається, що потерпілий під фото №3 впізнав особу, яка 12.09.2013р. разом з ще одним хлопцем скоїла на нього розбійний напад, погрожувала ножем, нанесла тілесні ушкодження та заволоділа грошима та мобільним телефоном марки «Нокіа», які належали потерпілому (т.2 а.с. 161).

Із протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14 вересня 2013 року за участю потерпілого ОСОБА_20 убачається, що потерпілий під фото №2 впізнав особу, яка 12.09.2013р. разом з ще одним хлопцем скоїла на нього розбійний напад, та заволоділа грошима та мобільним телефоном марки «Нокіа», які належали потерпілому (т.2 а.с. 162).

Відповідно до Протоколу пред`явлення речей для впізнання від 14 вересня 2013 року, потерпілий ОСОБА_11 із пропонованих йому чотирьох мобільних телефонів, впізнав під №3 свій мобільний телефон марки «Нокіа», який був викрадений у потерпілого 12.09.2013 року під час розбійного нападу (т.2 а.с.163-165).

Відповідно до Висновку судово-медичного експерта №102-Е від 17 вересня 2013 р. у потерпілого ОСОБА_11 , 1949 року народження, виявлені ушкодження у вигляді синців на шкірі обох повік лівого ока, по передній поверхні лівого плеча, саден в ділянках обох ліктьових суглобів, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, могли утворитися від дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути кулаки рук, взуті в жорстке взуття ноги та інші предмети з подібними властивостями, давність утворення ушкоджень може відповідати строку, вказаному в описовій частині постанови, тобто 13.09.2013 року. Можливість утворення виявлених при судово-медичній експертизі ушкоджень при ізольованому падінні на дерев`яну поверхню підлоги малоймовірно (т.2 а.с. 166).

В судовому засіданні був допитаний судово-медичний експерт ОСОБА_28 , який складав Висновок №102-Е від 17 вересня 2013 р., та суду пояснив, що дата у висновку - 13.09.2013 року була вказана із Постанови слідчого про призначення експертизи, оскільки перед експертом стояло запитання про отримання потерпілим тілесних ушкоджень безпосередньо 13.09.2013 року. Під час проведення дослідження - 17 вересня 2013 р., зі слів потерпілого також вказана дата події - нанесення тілесних ушкоджень - 13.09.2013 року. Виходячи з проявів сінців, стану подряпин можливо визначити за скільки днів до дня обстеження були нанесені тілесні ушкодження з великою степеню вірогідності. Тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_11 також можуть бути утворені 12.09.2013р. оскільки різниця у часі на одну добу не має в даному випадку суттєвого значення.

Як убачається із змісту рапорту пом.чергового Верхньодніпровського МВМ ОСОБА_29 , повідомлення про здійснення нападу на ОСОБА_11 надійшло 13.09.2013 року о 15 год. 30 хв.

Відповідно до Витягу з кримінального провадження №0001761 відомості про кримінальне правопорушення за участю потерпілого ОСОБА_11 внесено до реєстру 13.09.2013р.

Згідно з Листом Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області від 20.05.2015р. за №321/05/14, ОСОБА_11 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Верхньодніпровському районі Дніпропетровської області з 04.11.2010 року, дата виплати 12 число (т.3 а.с. 40).

Відповідно до Висновку про оцінку вартості Правобережної товарної біржі від 18 жовтня 2013 року, вартість мобільного телефону марки «Nokia 2600» складає 100 грн. (т.2 а.с.167).

Суд відхиляє доводи обвинувачених та їх захисників щодо непричетності обвинувачених до скоєння злочину за участю потерпілого ОСОБА_11 , оскільки ці доводи спростовуються свідченнями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_21 , ОСОБА_18 , ОСОБА_23 , протоколами пред`явлення особи для впізнання, протоколом огляду місця події, протоколом огляду та протоколом пред`явлення речей для впізнання, та іншими доказами, які були наведені вище.

В цілому покази свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_21 , ОСОБА_18 , ОСОБА_23 взаємоузгоджені, логічні та пов`язані між собою. Деякі неточності в показах свідків щодо характеру подій та їх послідовності, уточнення показів свідків за поясненнями причин таких неточностей, суд вважає обумовленими особистим сприйняттям свідками тих події, учасниками яких вони стали, та спливом тривалого часу між подіями та допитом свідків в суді, внаслідок чого колегія суддів не убачає підстав для визнання показів свідків недостовірними, тому бере до уваги покази зазначених свідків, які вони надали в судовому засіданні, як належний доказ.

Також суд приймає до уваги довідку управління Пенсійного фонду про отримання потерпілим ОСОБА_11 пенсії 12 числа, оскільки це підтверджує наявність у нього коштів в день вчинення злочину та наявність умислу і мотиву на вчинення злочину у обвинувачених.

Суд вважає доведеною та встановленою датою скоєння нападу на потерпілого ОСОБА_11 та нанесення йому тілесних ушкоджень 12.09.2013 року, а ні 13.09.2013 року, оскільки 13.09.2013 року вже надійшло повідомлення про напад до правоохоронних органів, що підтверджується Рапортом працівника міліції, наведеного вище; та можливість отримання тілесних ушкоджень потерпілим безпосередньо 12.09.2013 року підтверджена поясненнями судового експерта ОСОБА_28 , які він надавав в судовому засіданні. Зазначення потерпілим під час проведення-17.09.2013 року судово-медичної експертизи, дати нападу-13.09.2013 року, суд відносить до помилки потерпілого щодо точної календарної дати події.

Суд відхиляє доводи захисників щодо визнання показів з чужих слів, а саме показів свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_21 , ОСОБА_18 , ОСОБА_23 , як недопустимі докази, та приймає ці свідчення без допиту ОСОБА_11 , оскільки допитати потерпілого не представилося можливим, при цьому суд вжив усіх можливих заходів щодо виклику потерпілого ОСОБА_11 в судове засідання, проте місце знаходження останнього залишилося невідомим. Так суд неодноразово надсилав повістки за місцем реєстрації потерпілого, підтвердженого відомостями ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області (т.2 а.с.114), але усі повістки поверталися на адресу суду не врученими з відміткою «відсутність адресата» або «за зазначеною адресою не проживає». Іншого місця проживання потерпілого ОСОБА_30 судом не встановлено. Враховуючи викладене, в силу ст. 97 КПК України, суд приймає свідчення зазначених осіб, як допустимий доказ.

Суд не приймає до уваги ствердження обвинувачених про застосування до них співпрацівниками Верхньодніпровського РВ ГУМВС України у Дніпропетровській області методів психологічного та фізичного примусу в ході досудового розслідування та надання свідчень обвинуваченими в наслідок такого примусу, з огляду на наступне.

Як убачається із змісту листа Прокурора Верхньодніпровського району Дніпропетровської області за №59-1621-13 від 12.11.2014р., під час перевірки, яка проведена прокуратурою Верхньодніпровського району, щодо застосування до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 методів психологічного та фізичного примусу в ході досудового розслідування, викладені обвинуваченими факти не знайшли свого підтвердження (т. 2 а.с.185), а саме: відповідно до Листа начальника Дніпропетровського слідчого ізолятора від 29.08.2014р. за №3/3-15080, ув`язнені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за період свого утримання в Дніпропетровському слідчому ізоляторі з 20.09.2013 року по теперішній час ніяких скарг в адресу органів дізнання та слідства, щодо застосування до них останніми психічного, або фізичного тиску або примусу не надходило, що підтверджується відсутністю запису в журналі обліку тілесних ушкоджень, отриманих спецконтингентом в установі та при прибуттю в установу (т.2 а.с.184); опитані під час перевірки працівники Верхньодніпровського РВ ГУМВС України у Дніпропетровській області ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 (т.2 а.с.185-188), ОСОБА_35 (т.2 а.с. 190) також заперечували застосування до обвинувачених мір фізичного та психологічного впливу під час досудового розслідування.

Як убачається із змісту Журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Верхньодніпровського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області за №2779, обвинувачені доставлені до районного відділу міліції 14.09.2013 року, та будь-яких претензій до працівників міліції не мають, про що вони власноручно зробили відповідний запис та розписалися (т.3 а.с. 41-44).

Адвокат ОСОБА_36 , який здійснював захист обвинувачених під час досудового розслідування та на початок судового розгляду кримінального провадження також заперечував застосування до обвинувачених методів психологічного та фізичного примусу в ході досудового розслідування, а також наявність будь-яких скарг з боку обвинувачених на дії працівників міліції, про що захисник повідомив суд в судовому засіданні 12.11.2014р.

В сукупності зазначені документи та відомості спростовують ствердження обвинувачених щодо застосування до них методів психологічного та фізичного примусу в ході досудового розслідування.

Крім того, в силу ч.4 ст. 95 КПК України, суд при розгляді кримінального провадження та ухваленні вироку використовує тільки ті свідчення обвинувачених, які були надані ними безпосередньо в судовому засіданні, та не використовує, як доказ, покази обвинувачених, надані ними під час досудового розслідування слідчому.

Суд не приймає до уваги свідчення ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , виходячи з наступного.

Так, відповідно до Листів т.в.о. начальника Верхньодніпровського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_37 від 16.09.2013р. за №9504 та від 16.09.2013р. за №9505 гр. ОСОБА_8 та гр. ОСОБА_9 були затримані 14.09.2013 року та направлені до ІТТ м. Дніпродзержинська для подальшого етапування в СІЗО м. Дніпропетровська (т.2 а.с. 115-116). Також 14.09.2013 року, як дата затримання обвинувачених та доставлення їх до Верхньодніпровського РВ ГУМВС України, зазначена в Журналі обліку доставлених, відвідувачів та запрошених до Верхньодніпровського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області за №2779.

Свідки ОСОБА_26 та ОСОБА_27 зазначаючи, що обвинувачені були вдома 12.09.2013 року пов`язують визначення цієї дати з наступним затриманням обвинувачених, яке мале місце в наступний день. Проте, оскільки день затримання обвинувачених -14.09.2013р., то день який передує дню затримання обвинувачених, це 13.09.2013р. Таким чином, виходячи із хронологічної послідовності подій, зазначених свідками, днем, в який обвинувачені були вдома, є 13.09.2013р., а ні 12.09.2013р. - день скоєння злочину. Само по собі перебування обвинувачених на передодні дня затримання вдома - 13.09.2013р. не спростовує вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення 12.09.2013р.

Суд вважає неспроможними доводи обвинуваченого ОСОБА_8 щодо його непричетності до крадіжки у потерпілого ОСОБА_10 та придбання ним (обвинуваченим) у невідомих осіб речей, що були вкрадені у потерпілого, оскільки обвинувачений надавав суперечливі, нелогічні, взаємовиключні покази з цього епізоду. Так він зазначав, що купив речі у невідомих осіб, назвати яких він не може, а також не може описати їх прикмети, одночасно з цим вказані особи зателефонували обвинуваченому на його мобільний телефон та запропонували йому купити речі, тобто були обізнані про номер телефону обвинуваченого; також передача речей відбувалася в темний час доби, при цьому обвинувачений впізнав цих осіб, а вони впізнали його та передали речі.

Доводи захисників про недопустимість протоколів пред`явлення особи для впізнання, як доказу, на думку суду не заслуговують уваги, оскільки суттєвих порушень норм КПК України при здійсненні зазначеної процесуальної дії судом не встановлено, тому зазначені протоколи приймаються судом, як належний та допустимий доказ.

Заперечуючи свою причетність до вищезазначених кримінальних правопорушень, обвинувачені, на думку колегії суддів, намагаються уникнути відповідальності за здійсненні ними злочини.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_8 та ОСОБА_9 знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні та дії обвинувачених необхідно кваліфікувати по епізоду з потерпілим ОСОБА_11 за ч.3 ст. 187 КК України - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло. Також знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні вина ОСОБА_8 у вчиненні злочину по епізоду за участю потерпілого ОСОБА_10 та дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати за ч.3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, скоєного повторно, поєднаного із проникненням у приміщення.

Крім того, органами досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він приблизно 20 серпня 2013 року близько 23:30 години, перебуваючи у м. Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, маючи умисел, спрямований на викрадення чужого майна, через хвіртку огорожі пройшов на територію домоволодіння АДРЕСА_7 у вищевказаному населеному пункті, що належить ОСОБА_38 , де за допомогою сили рук зламав замок на вхідних дверях будинку і зайшов до будинку за вказаною адресою, звідки умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, викрав телевізійний тюнер, вартістю 150 гривень, після чого приблизно о 23:40 годині того ж дня, за допомогою ключа, який знайшов у вищевказаному будинку відчинив двері господарської будівлі, розташованої на території вищевказаного домоволодіння ОСОБА_38 , звідки умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, викрав мотокосу «Ресурс РБК-260» вартістю 700 гривень, які належать ОСОБА_38 , чим спричинив їй матеріальний збиток на загальну суму 850 гривень, у цінах, які діють на момент скоєння злочину.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна /крадіжка/, скоєного повторно, поєднаного із проникненням у житло та сховище.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 заперечував скоєння ним зазначеного кримінального правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_38 в судовому засіданні також зазначала, що безпосереднім очевидцем крадіжки вона не була та їй не відомо хто вчинив злочин.

Стороною обвинувачення, в якості доказів надані також Протокол огляду місця події від 23.08.2013 року, яким встановлено місце скоєння крадіжки у потерпілої ОСОБА_38 , а саме домоволодіння АДРЕСА_7 , на території якого знаходиться будинок, вхідні двері якого, на момент огляду, відчинені та мають ушкодження в районі кріплення замку (т.2 а.с. 131-133); та Висновок про оцінку вартості Правобережної товарної біржі від 18 жовтня 2013 року, відповідно до якого, вартість речей складає: супутникова антена СА-902, 2009 року випуску - 150,00 грн.; бензинова косарка РБК-260 - 700,00 грн. (т.2 а.с. 135).

Проте жодний із зазначених доказів не доводить причетність ОСОБА_8 до крадіжки у потерпілої ОСОБА_38 тому суд вважає за необхідне виключити із обвинувачення ОСОБА_8 епізод за участю потерпілої ОСОБА_39 .

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує, що він скоїв тяжкий злочин за ч.3 ст. 185 КК України, та особо тяжкий злочин за ч. 3 ст. 187 КК України, відповідно до ст. 12 КК України; раніше притягувався до кримінальної відповідальності (т.2, а.с. 171), на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває (т. 2 а.с. 173-174), по місту проживання характеризується негативно (т. 2 а.с. 175).

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлені.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України суд визнає: вчинення злочину щодо особи похилого віку по епізоду за участю потерпілого ОСОБА_11 .

Враховуючи, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують покарання, а також обставини скоєння злочину, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі, тому, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових злочинів.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує, що він скоїв особо тяжкий злочин, відповідно до ст. 12 КК України; вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення (т.2 а.с. 178-179), на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває (т. 2 а.с. 180-181), по місту проживання характеризується негативно (т. 2 а.с. 181).

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлені.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , відповідно до ст. 67 КК України суд визнає: вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Враховуючи, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують покарання, а також обставини скоєння злочину, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у вигляді позбавлення волі, тому, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових злочинів.

Потерпілим ОСОБА_10 заявлений цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 5000 грн. та моральної шкоди у сумі 2500 грн.

Як убачається із змісту позовної заяви, потерпілий просить стягнути з обвинуваченого вартість вкраденого майна.

Проте судом встановлено, що під час досудового розслідування потерпілому були повернути усі речі у крадіжці яких обвинувачується ОСОБА_8 .

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи, що потерпілому відшкодована шкода шляхом повернення викраденого майна, то відсутні підстави для задоволення цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода, виходячи з п. 1 і п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України може проявлятися у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її заподіяла, за наявності її вини.

Проте позивачем не доведено наявність самої моральної шкоди та причино-слідчого зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою обвинуваченого ОСОБА_8 .

За такими обставинами, позовні вимоги потерпілого ОСОБА_10 задоволенню не підлягають.

Цивільний позов ОСОБА_11 суд залишає без розгляду у зв`язку з неявкою потерпілого в судове засідання, відсутністю його заяви про розгляд справи без його участі та неможливістю розгляду цивільного позову без участі потерпілого ОСОБА_11 .

Витрати по справі пов`язані з проведенням дактилоскопічної експертизи у сумі 768 грн. 00 коп., що підтверджуються Довідкою (т.3 а.с. 2), підлягають стягненню з обвинувачених на користь держави по 384 грн. з кожного обвинуваченого.

Речові докази:

-кутову шліфувальну машинку «FERM», шуруповерт «BAUTEC», тример бензиновий «Зеніт», електричний наждак «Stern», визнані речовими доказами на підставі Постанови слідчого від 19 вересня 2013 року (т.2 а.с. 150) які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_10 , на підставі розписки від 19.09.2013р. (т. 2 а.с. 151) - залишити власнику - ОСОБА_10 ;

-мобільний телефон «Нокіа» модель 2600, IMEI: НОМЕР_3 , визнаний речовим доказом, відповідно до Постанови слідчого від 25 жовтня 2013 року (т.2 а.с.168), та переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_11 на підставі розписки (т. 2 а.с. 169), - залишити ОСОБА_11 ;

-ніж кухонний з коричневою ручкою, визнаний речовим доказом, відповідно до Постанови слідчого від 25 жовтня 2013 року (т.2 а.с.168), та переданий на зберігання в кімнату речових доказів Верхньодніпровського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, - повернути ОСОБА_11 .

Крім того, суд вважає за необхідне продовжить обвинуваченим строк тримання під вартою враховуючи суспільну небезпечність скоєного кримінального правопорушення, а також наявність у обвинувачених судимостей, що підтверджує можливість скоєння інших злочинів обвинуваченими, тобто існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, тому вважає за доцільне продовжити тримання обвинувачених під вартою, з метою запобігання вчинення обвинуваченими нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним в скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 187 КК України та призначити йому покарання

за ч.3 ст. 185 КК України в вигляді ЧОТИРЬОХ років позбавлення волі

за ч.3 ст. 187 КК України в вигляді ВОСЬМИ років позбавлення волі із конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити остаточне покарання в вигляді ДЕВ`ЯТИ років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Строк відбування покарання слід рахувати з 14 вересня 2013 року.

Запобіжний захід - тримання під вартою, продовжити до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України та призначити йому покарання в вигляді ВОСЬМИ років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Відповідно до ч.4 ст. 81, ст.. 71 КК України, за сукупністю вироків к призначеному покаранню повністю приєднати невідбуту частину покарання - ОДИН рік, призначеного Вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08.07.2010 року за ч.3 ст.185 КК України, остаточно призначити покарання в вигляді ДЕВ`ЯТИ років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Строк відбування покарання слід рахувати з 14 вересня 2013 року.

Запобіжний захід - тримання під вартою, продовжити до набрання вироком законної сили.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_10 , - відмовити в повному обсязі.

Цивільний позов ОСОБА_11 , - залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави 384 (триста вісімдесят чотири) грн.. 00-коп. за проведення дактилоскопічної експертизи Висновок експерта №70/01-2518 від 06.05.2015р.

Стягнути з ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , (проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь держави 384 (триста вісімдесят чотири) грн.. 00-коп. за проведення дактилоскопічної експертизи Висновок експерта №70/01-2518 від 06.05.2015р.

Речові докази:

-кутову шліфувальну машинку «FERM», шуруповерт «BAUTEC», тример бензиновий «Зеніт», електричний наждак «Stern», визнані речовими доказами на підставі Постанови слідчого від 19 вересня 2013 року, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_10 , на підставі розписки від 19.09.2013р. - залишити власнику - ОСОБА_10 ;

-мобільний телефон «Нокіа» модель 2600, IMEI: НОМЕР_3 , визнаний речовим доказом, відповідно до Постанови слідчого від 25 жовтня 2013 року, та переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_11 на підставі розписки - залишити ОСОБА_11 ;

-ніж кухонний з коричневою ручкою, визнаний речовим доказом, відповідно до Постанови слідчого від 25 жовтня 2013 року, та переданий на зберігання в кімнату речових доказів Верхньодніпровського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, - повернути ОСОБА_11 .

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2

ОСОБА_3