Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/1097/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.12.2015 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді кримінальне провадження №0006910 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 жовтня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, українця, громадянина України, не працює, освіта середня спеціальна, має на утриманні малолітнього сина 2008 року народження, проживає АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1190 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення експертизи у розмірі 245 грн. 52 коп.

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8 .

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 27.07.2015 року о 15 год. 00 хв. перебуваючи вдома у своєї знайомої ОСОБА_8 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , звернув увагу на фотоапарат «Olympus VG 150», який знаходився в її сумочці, і в цей момент у нього виник умисел на крадіжку вказаного фотоапарату.

Реалізовуючи свій злочинний намір, діючи умисно та цілеспрямовано, продовжуючи свої дії спрямовані на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що його дії ніким не будуть помічені ОСОБА_6 таємно, викрав фотоапарат «Olympus VG 150», що належить ОСОБА_9 вартість якого, згідно висновку експерта № 586 від 18.08.2015 р. складає 807,80 гривень. Після чого ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 807,80 гривень.

В апеляції прокурор не оспорюючи кваліфікації судом дій обвинуваченого, висновків суду щодо доведеності вини останнього та фактичних обставин справи просить вирок районного суду щодо ОСОБА_6 змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн. в решті вирок суду просить залишити без зміни. Свої вимоги мотивує тим, що призначаючи обвинуваченому основне покарання у виді штрафу у твердій грошовій сумі, а не у ставках неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд першої інстанції не застосував закон, який підлягає застосуванню, внаслідок чого помилково визначив розмір штрафу в абсолютних числах.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав свою апеляцію і просив її задовольнити, потерпілу ОСОБА_8 , яка підтримала вимоги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Розглянувши справу в межах поданої апеляцій, в якій не оспорюються фактичні обставини кримінального правопорушення та правова кваліфікація дій обвинуваченого, встановлено що викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, за що його засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних на законних підставах і досліджених у судовому засіданні в порядку ст.349 ч.3 КПК України доказах.

При цьому районний суд дотримав вимоги змісту ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого, який повністю визнав свою вину у інкримінованому злочині, роз`яснив учасникам процесу правові наслідки визнання фактичних обставин справи і неможливість в подальшому оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорювалися, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

Суд першої інстанції, об`єктивно встановивши фактичні обставини справи, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 та правильно кваліфікував дії останнього за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування судового рішення, судом не встановлено.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, які передбачені ст. 65 КК України, та призначив покарання в межах санкції ч.1 ст.185 КК України за якою його засуджено.

При призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції врахував тяжкість кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Характеризуючи особу обвинуваченого, суд першої інстанції прийняв до уваги, що ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується позитивно, осудний, має на утриманні сина (т.1 а.к.п. 39-44).

Обставинами, що пом`якшують покарання правильно визнано щире каяття, сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування збитків.

Обставини, які обтяжують покарання судом не встановлені.

Врахувавши тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що для перевиховання та виправлення обвинуваченого необхідно призначити покарання у виді штрафу.

Разом з тим, суд першої інстанції хоча і призначив ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі 1190 грн. проте не визначив його у неоподаткованих мінімумах доходів громадян.

Відповідно до ст.53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти до п`ятдесяти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини КК України не передбачено вищого розміру штрафу.

Тому призначення судом покарання у виді штрафу без визначення його в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян, є порушенням вимог КК України, тому апеляційні доводи прокурора є слушними.

Статтею 413 КПК України передбачено, що неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, тягне за собою скасування або зміну судового рішення.

Враховуючи положення ст. 65 КК України, тяжкість вчиненого правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин, діючи в межах повноважень п.2 ч.1 ст.407 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, визначивши обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 1190 гривням.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні в частині призначеного обвинуваченому покарання.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405,409, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати засудженим ОСОБА_6 за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 70 (сімдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) грн.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4