Єдиний унікальний номер 225/5171/15-к Номер провадження 11-кп/775/53/2016

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
за участю: прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Артемівська Донецької області апеляційну скаргу першого заступника прокурора області ОСОБА_8 на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 15.09.2015 року, у кримінальному провадженні № 0001392 від 16.08.2015 року за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюма Харківської області, громадянина України, освіта середня, не одружений, працює машиністом конвеєра шахта «Торецька» ДП «Дзержинськвугілля», інвалід 3 гр., раніше судимий Дзержинським міським судом 30.05.2008 р. за ст..ст.15, 185 ч.3, 187 ч.3, 189 ч.3, 70 ч.1 КК України до позбавлення волі строком 7 років, звільнений від відбування покарання 25.02.2013 р. умовно-достроково, невідбутий термін 1 рік 6 місяців 19 днів за ст..81 КК України, зареєстрованому і постійно проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,
якого визнано винним та засуджено за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням на 1 рік та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_6 визнано винним в тому, що він 15.08.2015р. близько 16 години 00 хвилин, діючі умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом виставлення скла на веранді будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_9 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, в тому числі потерпіла ОСОБА_9 , яка на той момент спала, проник до будинку за вищевказаною адресою, де викрав мобільний телефон Нокиа -6080 в корпусі чорного кольору, имей НОМЕР_1 , зарядний пристрій Нокиа 65мА, 6,5 МФ, а також гроші кошти в розмірі 2000 гривень, купюрами по 200 гривень, які лежали на тумбочці в зальный кімнати будинку. Після цього ОСОБА_6 покинув місце скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши тим самим потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 2 150 гривень.
В апеляційній скарзі прокурор вважає, що вирок стосовно ОСОБА_6 є незаконним та підлягає скасуванню в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Апелянт прохає ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ст. 185 ч.3 КК України 3 роки позбавлення волі.
Заслухавши доповідача, прокурора, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, обвинуваченого і захисника, які заперечували проти цього, перевіривши судову справу та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, вирок суду - скасуванню в частині призначення покарання із ухваленням нового вироку за таких підстав.

Фактичні обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення апелянтом не оскаржуються.

Як вбачається з положень ст. 409 КПК України, підставою для скасування вироку, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність судом першої інстанції.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Колегія суддів вважає, що міра покарання, призначена судом ОСОБА_6 , не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Згідно із ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин повинно бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п.З постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, спосіб, стадія вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали тощо). З урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини за наявності рецидиву злочину тощо.
Призначаючи покарання ОСОБА_6 з випробуванням, судом не було належним чином враховано особу винного, конкретні обставини та ступінь суспільної небезпеки правопорушення.
Так, ОСОБА_6 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 ч.3 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі від 3 до 6 років та яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
Не врахувавши належним чином вказані обставини кримінального правопорушення та дані, що характеризують особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення корисливого злочину, суд йому призначив покарання, яке є явно несправедливим, внаслідок м`якості, та не сприяє запобіганню вчинення ним нових злочинів та його виправленню.
За таких обставин висновок суду про можливість його виправлення без реального відбування призначеного покарання є безпідставним.
До того ж суд, у порушення вимог ст. 374 КПК України, яка зобов`язує мотивувати у вироку рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, не навів конкретних мотивів, за яких дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання.
Відповідно до ч.1 п.4 ст.420 КПК України колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду в частині призначення покарання і ухвалити свій вирок.
Таким чином, при призначенні покарання, згідно до ст. 65 КК України, колегія суддів бере до уваги ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення корисливого злочину, працює, позитивно характеризується, а також обставину, що пом`якшує покаранняактивне сприяння розкриттю злочину і вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі в межах мінімального строку покарання, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 409, 413, 418-420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.
Вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 15 вересня 2015 року стосовно ОСОБА_6 в частині призначення покарання скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ст. 185 ч.3 КК України - 3 роки позбавлення волі.
В іншій частині вирок залишити без змін.

Строк покарання обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

Цей вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

На цей вирок сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня проголошення цього вироку.

Судді: