В И Р О К
Іменем України
25 вересня 2015 року Франківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Львова, українець, громадянин України, проживаючий та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Як зазначено в обвинувальному акті, внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 5500 грн. Дані дії ОСОБА_3 прокурор та слідчий кваліфікують як умисні дії по вчиненню таємного викрадення чужого майна (крадіжка), тобто як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України
Сторона обвинувачення - прокурор прокуратури Франківського району м. Львова
ОСОБА_5
Учасники судового провадження - потерпіла ОСОБА_4
В ході підготовчого судового засідання прокурор звернула увагу суду на наявність в матеріалах кримінального провадження угоди про примирення та просила її затвердити.
Судом встановлено, що 31 серпня 2015 року у м. Львові потерпіла ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 уклали угоду про примирення між ними. Згідно вказаної угоди ОСОБА_3 засвідчив, що визнає неправомірність вчинених ним дій згідно яких, він 19 грудня 2014 року, близько 13 год. 30 хв., перебував в квартирі АДРЕСА_2 у гр.. ОСОБА_4 з якою проживав на той час. У нього виник умисел на викрадення та він таємно викрав із вищевказаної квартири ноутбук марки «Lenovo В 590 моделі «593939.35» s/n WВО9794518», який належав ОСОБА_4 і заклав його у ломбард «Скарбниця», що по вулиці Кн. Ольги, 114 у м. Львові, а отримані кошти використав на власний розсуд. У подальшому на вимогу потерпілої повернути ноутбук не зміг, оскільки потратив виручені кошти та не зміг його викупити. На даний час повернув кошти у вигляді вартості ноутбука і потерпіла претензій до нього не має.
Відповідно до угоди про примирення будь які претензії у потерпілої ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні.
За умовами угоди, сторони дійшли згоди щодо обрання міри покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят ) неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят ) грн., які він зобов`язується сплатити. При цьому, сторони врахували ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення , дані на особу та його щире каяття у вчиненому.
В угоді сторони зазначили, що при її укладенні діють без будь яких застережень, зміст угоди точно відповідає їх дійсним намірам, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, а також встановлені законом обмеження в результаті затвердження угоди, їм зрозумілі. У випадку невиконання чи неналежного виконання угоди, відповідно до ст.. 476 КПК України, потерпіла має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду з клопотанням про скасування вироку.
Вирішуючи питання про затвердження угоди про примирення, судом з`ясовано, а обвинуваченим підтверджено, що він цілком розуміє свої права передбачені ч. 4 та ч. 5 ст. 474 КПК України та разом з потерпілою, кожен окремо, підтвердили суду, що їм зрозумілі наслідки затвердження угоди, передбачені ст.. 473 КПК України. При цьому, суд приходить до переконання, що укладення угоди сторонами є добровільним, без застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи будь яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом також перевірено зміст угоди на відповідність вимогам процесуальним нормам , правильність правової кваліфікації кримінального правопорушення та наявність фактичних підстав для визнання винуватості ОСОБА_3 у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 185 КК України, а також визначену ними міру покарання, у вигляді штрафу, яка відповідає межам санкції статті інкримінованого кримінального правопорушення.
В результаті перевірки в судовому засіданні угоди про примирення, судом не встановлено у ній невідповідностей інтересам суспільства, порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, обґрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не
примирилися. Судом також перевірено можливість виконати взяті на себе за угодою зобов`язання обвинуваченим ОСОБА_3 та не вбачає підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення у порядку, передбаченому п. 1 ч. 3 ст. 314, ст.. 474 КПК України.
У зв`язку з наведеним, суд розглянувши питання про затвердження угоди, заслухавши думку прокурора, яка не заперечувала її зміст, визначений вид та міру покарання, пояснення учасників процесу, приходить до переконання, що зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст.. 371 КПК України, а умови угоди іншим, зазначеним вище, вимогам процесуального закону. Відтак, угода підлягає затвердженню судом.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 органами досудового розслідування не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314 -316, 369, 370, 371, 373, 374, 474,475, КПК України,-

З А С У Д И В:
- визнання ОСОБА_3 неправомірності його дій та вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 185 КК України;
-відсутність у потерпілої претензій до ОСОБА_3 та погодження сторонами міри покарання у вигляді 50 (пятдесят) неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, що становить 850 (вісімсот пятдесят) грн., які він зобов`язаний сплатити.
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 50 (пятдесят) неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, що становить 850 (вісімсот пятдесят) грн., які належить сплатити до 30 листопада 2015 року.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення через суд , який ухвалив судове рішення.

Суддя ОСОБА_6