АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11сс/778/526/13 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_1
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Симонця О.І.,

суддів Тютюник М.С., Літвіної В.В.,

за участю прокурора Шевченка А.Г.,

секретаря Вечеренка Є.М.,

підозрюваного ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції),

захисників адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

розглянула 1 листопада 2013 року в м.Запоріжжі у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляціями захисників адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_2, на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 22 жовтня 2013 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУМВС України в Запорізькій області підполковника міліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, і до нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, який обчислено з 21 жовтня 2013 року.

На підставі ч. 4 ст. 183 КПК України, розмір застави у даному кримінальному провадженні судом не визначено.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що в провадженні СУ ГУМВС України в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000202 від 03 жовтня 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Ограном досудового розслідування ОСОБА_2 підозрюється у тому, що він у вересні 2010 року, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 та невстановленими особами, знаходячись в одному із офісних приміщень по вул. Анголенко, 14-а, в м. Запоріжжі, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, зустрівся із співвласником ПАО Запоріжзв'язоксервіс і ТОВ ВКФ ГЮСС ОСОБА_7 та висловив йому вимогу безоплатно передати 75% акцій підприємства ПАО Запоріжзв'язоксервіс та вимогу передавати на його користь щомісячно грошові кошти в розмірі 12% від суми надходжень на рахунок ТОВ ВКФ ГЮСС, погрожуючи, в разі невиконання його вимог, обмеженням прав та законних інтересів ОСОБА_7, шляхом перешкоджання діяльності його підприємств.

Реально сприймаючи можливість втілення в дію погроз щодо обмеження ОСОБА_2, ОСОБА_6 та невстановленими особами його прав та законних інтересів, ОСОБА_7 змушений був погодитися задовольнити вказані вимоги в частині перерахування грошових коштів ТОВ ВКФ ГЮСС.

В результаті, ОСОБА_2, ОСОБА_6 та інші невстановлені особи, в період з 09.03.2011 року по 04.07.2012 року, шляхом вимагання, поєднаного із погрозою обмеженням прав та законних інтересів ОСОБА_7, шляхом перешкоджання та подальшого припинення роботи ПАО Запоріжзв'язоксервіс та ТОВ ВКФ ГЮСС де він являється співвласником, заволодів чужим майном, грошовими коштами ТОВ ГЮСС в сумі 369 819 грн., що завдало майнової шкоди потерпілому в особливо великих розмірах.

Крім того, в період з листопада 2010 року по серпень 2011 року, ОСОБА_2, діючи повторно, за попередньою змовою із ОСОБА_6 та невстановленими особами, знаходячись в одному із офісних приміщень по вул. Анголенка, 14-а, в м. Запоріжжі, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, неодноразово зустрічаючись із головою наглядової ради ТОВ УК Агросервіс 2000, яке входить до групи компаній Хлібодар, ОСОБА_8 висловлював йому вимогу передавати на його користь щомісячно грошові кошти в сумі 500 тис. гривень та вимоги безоплатно передати 25% акцій підприємств, що входять до групи компаній Хлібодар, погрожуючи, в разі невиконання його вимог, застосуванням фізичного насильства над ним та його близькими родичами, обмеженням його прав та законних інтересів шляхом перешкоджання діяльності його підприємств.

Реально сприймаючи небезпеку для свого життя та здоровя, а також можливість втілення в дію погроз щодо нього, близьких родичів, його прав та законних інтересів, ОСОБА_8 змушений був погодитися задовольнити вказані вимоги в частині виплати грошових коштів.

В результаті, ОСОБА_2, ОСОБА_6 та інші невстановлені особи, в період з листопада 2010 року по вересень 2011 року, шляхом вимагання, поєднаного із погрозою застосування насильства щодо нього, близьких родичів, його прав та законних інтересів, заволоділи чужим майном, що належить ОСОБА_8 в сумі 260 тис. доларів США, що за курсом НБУ становить 2 080 000 грн., що завдало майнової шкоди потерпілому в особливо великих розмірах.

Крім того, 21.10.2013 року, приблизно о 15.20 год., ОСОБА_2, діючи повторно, за попередньою змовою із ОСОБА_9, знаходячись біля приміщення аптеки, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, бул. Шевченко, 16, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, погрожуючи насильством, небезпечним для життя і здоровя ОСОБА_8 та його родичів, вимагав щоб останній передав йому грошові кошти в сумі 100 тисяч доларів США, а також вимагав щоб останній відмовився від своїх свідчень на досудовому слідстві.

21.10.2013 року ОСОБА_2 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

22 жовтня 2013 року ОСОБА_2 повідомлено про підозру у скоєнні вимагання, тобто вимогу передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, обмеженням його законних прав та інтересів, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_2, слідчий суддя врахував тяжкість злочинів, у скоєнні яких підозрюється ОСОБА_2, а також особу підозрюваного. Зазначені вище обставини, на думку судді, дають достатні підстави для висновку, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування; знищити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно вплинути на потерпілих та свідків; а також продовжити злочинну діяльність, тим самим перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

На підставі аналізу наданих під час розгляду клопотання доказів, слідчий суддя дійшов до висновку, що інші запобіжні заходи, крім тримання під вартою, не достатні для запобігання ризикам, встановленим у судовому засіданні і передбаченим ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 вказує на неповноту судового розгляду та істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону. Зазначає, що в матеріалах провадження відсутні достатні підстави вважати, що ОСОБА_2 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України. Також зазначає, що прокурором в судовому засіданні не було надано будь-яких доказів, що ОСОБА_2 має наміри переховуватись від слідства, знищити речі чи документи, що мають істотне значення по справі. Просить змінити ухвалу слідчого судді та застосувати до ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 800 000 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_4 вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню, оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний ОСОБА_10 безпідставно, обставини, передбачені у ст. 177 КПК України, судом не досліджені та не надано їм належної оцінки. Також вказує, що органом досудового слідства не здобуто жодних доказів, що свідчили б про те, що ОСОБА_2 знаходячись на свободі намагатиметься уникнути покарання, вплинути на свідків, потерпілих та інших учасників слідства, намагатиметься знищити докази або зможе вчинити нове кримінальне правопорушення. Просить зазначену ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 800 000 грн.

В запереченнях на апеляційну скаргу сторони захисту прокурор зазначає, що ухвала слідчого судді законна та обґрунтована, оскільки стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України. Також звертає увагу, що зазначений злочин було вчинено із застосуванням погрози насильства над потерпілими та їх родичами у разі невиконання вимог про передачу майна. Тому не визначення розміру застави під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_2 відповідає вимогам ч. 4 ст. 183 КПК України.

Заслухавши доповідача, захисників адвокатів ОСОБА_3, ОСОБА_4 та підозрюваного ОСОБА_2, які підтримали доводи апеляцій, думку прокурора, який вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження, судова колегія вважає, що апеляції не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як вбачається з клопотання слідчого, погодженого з прокурором, мотивами та підставами для обрання ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту було те, що він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину.

В матеріалах провадження є наявними ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки слідчого судді про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_2 є обґрунтованими.

Як вбачається з клопотання слідчого та матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_2 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким. Крім цього, як вбачається з матеріалів провадження, підозрюваний може чинити тиск на потерпілих з метою їх залякування та спонукання до відмови у наданні показань. Так, зі слів потерпілих ОСОБА_8, ОСОБА_7, вбачається, що загроза застосування фізичної розправи щодо них та їх родичів надходила саме від ОСОБА_2, що вказує на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Окрім цього, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_2 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення у співучасті, в тому числі, з невстановленими досудовим розслідуванням особами, через що є вагомі підстави вважати, що перебуваючи на волі він може перешкоджати кримінальному провадженню.

З положень ч.1 ст.183 КПК України випливає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м'яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, з урахуванням особи підозрюваного, наявності вищевказаних ризиків, жоден з більш м'яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних рішень та колегія суддів погоджується з даними висновками.

Враховуючи, що судове рішення щодо ОСОБА_2 відповідає матеріалам провадження та вимогам кримінального процесуального закону, підстав для його скасування або зміни колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає за необхідне виправити помилку слідчого судді, якої він припустився при обчисленні строків тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_2, оскільки відповідно до положень ст. ст. 115, 197 КПК України, цей строк спливає 19 грудня 2013 року.

Керуючись ст. ст. 177-178, 183, 404-405, 407, 422 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Запорізької області

ухвалила:

апеляції захисників адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 22 жовтня 2013 року, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, залишити без змін.

Уточнити ухвалу слідчого судді в частині кінцевої дати тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_2 і вважати, що строк дії ухвали слідчого судді закінчується не 20 грудня 2013 року, а 19 грудня 2013 року.

Ухвала набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_11 ОСОБА_12