УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2016 року м. Хмельницький
Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суд ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницького в порядку ст. 303 КПК України скаргу ПП «Банкір» на бездіяльність прокурора, що здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням
23.10.2015 року отримано лист з постановою процесуального прокурора від 22.10.2015 р. про відмову у погодженні клопотання. Скаржник вважає, що постанова прокурора є незаконною, такою що прийнята передчасно, без аргументів, а прийняте рішення прокурором було здійснено в порушення строків передбачених ст. 220 КПК України, т.т. не в трьохденний строк.
У зв`язку із цим, з метою захисту свого права, посилаючись на ст. 110, 220, 303, 304 КПК України скаржник просить визнати постанову прокурора прокуратури м. Хмельницького ОСОБА_3 від 22.10.2015 року незаконною та скасувати її, визнати бездіяльність прокурора, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, що виразилась у неприйнятті процесуального рішення відносно його клопотання від 15.10.2015 р. у триденний строк, забезпечення розумних строків досудового розслідування.
Представник скаржника в судове засідання не з`явився, хоча про час і день слухання ПП «Банкір» було повідомлений завчасно, про причини неявки слідчого судді не повідомлено, проте повторно 16.02.2016р. направив суду заяву про відвід слідчого судді із підстав передбачених п.4. ч.1 ст.75 КПК України, в якому зазначено, що скаржнику відомо про день і час слухання справи. Даний відвід заявлено повторно, оскільки 18.01.2016, 02.02.2016р. року з тих же підстав представником було заявлено відвід слідчому судді, який 10.02.2016 року вирішений іншим суддею Хмельницького міськрайонного суду і у задоволені відводу відмовлено. У зв`язку із цим слідчим суддею даний відвід в порядку ч. 4 ст. 81 КПК України заявлений відвід залишено без розгляду, оскільки він має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом. Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що скаржник, який подав до суду скаргу, про час та місце розгляду його скарги повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, що є проявом принципу диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги за його відсутності на підставі наданих сторонами доказів.
Слідчий суддя заслухавши прокурора, дослідивши матеріал скарги та надані докази приходить до наступного.
Відповідно ст. 220 КПК України потерпілому надано право заявляти клопотання про виконання будь-яких процесуальних дій і законом встановлено, що слідчий, прокурор зобов`язані розглянути клопотання в строк не більше 3 днів з моменту подання. За результатами розгляду клопотання повідомляється особа, яка його заявила, а у разі відмови у задоволенні клопотання виноситься мотивована постанова, копія якої вручається особі, що заявила клопотання.
Відповідно матеріалів кримінального провадження та наданих прокурором документів слідчим суддею встановлено наступне.
Відповідно до постанови процесуального прокурора від 22.10.2015 року прокурором було відмовлено у задоволені клопотання ПП «Банкір» з посиланням ст. 2, 276, 278, 284 КПК України і обставини провадження та вказано скаржнику, що вставлення прокурором кінцевого терміну розслідування у кримінальних провадженнях не передбачено.
Прийняте прокурором рішення є мотивованим, обґрунтованим і винесено відповідно до вимог ст. 36, 110, 220 КПК України. Таким чином вимоги скарги в частині визнання бездіяльності прокурора за клопотанням потерпілого є не обґрунтованими, а прокурором прийняті відповідні рішення в межах наданих йому повноважень і у визначений законом строк.
Слідчий суддя також вважає, що вимоги скаржника в частині скасування постанови прокурора від 22.10.2015 року яким відмовлено у задоволені клопотання є також не обґрунтованим, оскільки скаржником не наведено жодного доказу щодо передчасності її прийняття, про відсутність аргументів її прийняття, на які посилається скаржник в своїй скарзі.
Скарга була подана ПП «Банкір» відповідно вимог ст. 303 КПК України, практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи n. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосудця та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В). З цього приводу прецидентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Отже, відповідно до вимог ст. 306, 307 КПК України з врахуванням вимог ст. 8, 9, 21, 22, 26, 28 КПК України з метою дотримання розумних строків слідчий суддя приймає рішення відповідно до положень статті 307 КПК України.
Керуючись статтями 8, 9, 21, 22, 26, 28, 303-307 КПК України, слідчий суддя, -
У задоволені скарги ПП «Банкір» на бездіяльність прокурора, що здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, відмовити.
Згідно вимог статей 307, 309 КПК України ухвала слідчого суді за результатами розгляду скарги апеляційному оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1