АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/1119/15-к Номер провадження 11-кп/786/568/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі за участю прокурора захисникаОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
засудженогоОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відео конференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою старшого прокурора прокуратури м. Комсомольськ на ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 1 липня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою щодо ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, судимого,

задоволене подання начальника Комсомольського ВЦ №136 та голови спостережної комісії виконкому Комсомольської міської ради Полтавської області та звільнено засудженого від відбування основного покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 жовтня 2012 року, з урахуванням ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 8 серпня 2014 року, умовно-достроково на 2 роки 3 місяці 27 днів.

В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на вимоги ст.81 КК України, відповідно до яких умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття не менше половини строку покарання, призначеного судом за необережний тяжкий злочин.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 . При цьому зазначає, що суд мав відраховувати строк покарання, виходячи з рішення суду про заміну призначеного вироком покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді обмеження волі.

Заслухавши доповідача, думку прокурора на підтримання апеляційної скарги, міркування засудженого та його захисника про законність судового рішення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 жовтня 2012 року визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.286 КК України на 5 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. При цьому початком строку покарання є 5 листопада 2012 року.
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 8 серпня 2014 року засудженому ОСОБА_8 замінено невідбуту частину покарання, яка становить 3 роки 2 місяці 27 днів, більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.
Тобто, засуджений на час розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення від покарання, відбуває покарання за вчинення необережного тяжкого злочину у виді обмеження волі строком 3 роки 2 місяці 27 днів.
Задовольняючи подання, місцевий суд зазначив, зокрема, що ОСОБА_8 відбув половину призначеного йому покарання за необережний тяжкий злочин та вказав, що роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», викладене у пункті 11 стосується скорочення строку покарання, призначеного судом, а не його заміни більш м`яким покаранням.

Проте з такими висновками суду неможливо погодитися.
Відповідно до ст.81 КК України д о осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття тієї частини строку
покарання, яка зазначена у ч.3 ст.81, ч.4 ст.82 та ч.3 ст.107 КК України.
При цьому особи, яким покарання було замінено більш м`яким, можуть
бути умовно-достроково звільнені і від цього більш м`якого
покарання за правилами, передбаченими ст.81 КК України, про що наголошує Верховний Суд України в п.6 постанови Пленуму №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».
Водночас слід зазначити, що у п.11 цієї постанови Пленуму судам надано роз`яснення щодо порядку застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та заміни невідбутої частини покарання, призначеного вироком, більш м`яким. Так, при вирішенні питання про умовно-дострове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого, покарання якому було пом`якшено згідно з актом амністії, помилування або за рішенням суду, фактично відбута частина покарання повинна обчислюватись виходячи з покарання, встановленого актом амністії, помилування або за рішенням суду.

Оскільки згідно з п.3 ч.1 ст.537 КПК України питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким вирішується судом, тому подальше застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, визначеного цим рішенням суду, вирішується за правилами ст.81 КК України.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що ОСОБА_8 не відбув половини покарання у виді обмеження волі, визначеного ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 8 серпня 2014 року, суд прийшов до помилкового рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого.
Тому оскаржувана ухвала підлягає до скасування з постановленням нової, якою у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 необхідно відмовити.
Отже, апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 1 липня 2015 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання начальника Комсомольського ВЦ №136 та голови спостережної комісії виконкому Комсомольської міської ради Полтавської області про умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання засудженого ОСОБА_8 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4