Номер провадження: 11-сс/785/1502/15
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , підозрюваного на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 09.10.2015 р. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

встановив:
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_9 та застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 07.12.2015 р.

Слідчий суддя, мотивуючи своє рішення, вказав, що прокурор довів існування ризику того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який передбачає покарання від 4 до 6 років позбавлення волі, не працевлаштований, не має постійного джерела прибутку, враховуючи відсутність у нього стійких соціальних зв`язків за місцем мешкання, може переховуватись від органів досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, як наслідок, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаного ризику.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 зазначив, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням вимог КПК України та підлягає скасуванню з огляду на наступне:

- слідчий суддя не врахував, що на даний час ОСОБА_8 19-ть років, він раніше не судимий та не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання в м. Одесі разом із матір`ю та вітчимом, щиро розкаявся у вчиненому злочині та визнав свою вину, добровільно відшкодував завдані потерпілому збитки, має проблеми зі здоров`ям, які можуть ускладнитися під час перебування під вартою;

- в даний час не існує хоча б одного з ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та, окрім того, лише тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, не може слугувати підставою для обрання їй найбільш суворого запобіжного заходу;

- в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що він збирається ухилятись від слідства і суду, а також впливати будь-яким чином на свідків чи потерпілих, оскільки добровільно являвся для проведення слідчих дій.

З огляду на викладене вище, захисник просив скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону в повному обсязі не виконав та не врахував їх при постановленні ухвали, оскільки своє рішення про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мотивував тим, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, не має стійких соціальних зв`язків, не працевлаштований, може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказані висновки суду 1-ої інстанції спростовуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи з наступних обставин.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину вперше, самостійно з`являвся в органи досудового розслідування та суду, добровільно відшкодував майнову шкоду потерпілому, підтвердженням чого є надана суду розписка.

Апеляційний суд вважає не обґрунтованими висновки суду 1-ої інстанції щодо того, що оскільки у підозрюваного не має постійного місця роботи, це свідчить про відсутність в нього міцних соціальних зв`язків, в тому числі за місцем мешкання, так як ОСОБА_8 має постійне місце проживання з 2005 року, де позитивно характеризується.

Крім того, відсутність постійного місця роботи не може беззаперечно свідчити про можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування.

Відповідно до наданої медичної документації підозрюваний ОСОБА_8 в 2014 році отримав ВЧМТ та перебував під наглядом лікарів.

Крім того, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апелянта про те, що ОСОБА_8 добровільно з`являвся до слідчого та суду, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що він може ухилятися ухилятись від органів досудового слідства і суду, а також впливати будь-яким чином на свідків чи потерпілих.

Апеляційний суд враховує те, що у рішеннях від 15.09.2011 р. у справі «Паскал проти України», і від 10.02.2011 р. у справі «Харченко проти України», від 12.01.2012 р. у справі «Борисенко проти України», від 12.01.2012 р. у справі «Тодоров проти України», Європейській суд з прав людини наголосив, що тримання заявників під вартою тільки з підстав вчинення тяжкого злочину є порушенням підпункту с) пункту 1 ст. 5 Конвенції.

Таким чином, апеляційний суд вважає слушними доводи апеляційної скарги про те, що ні в клопотанні слідчого, ні під час розгляду клопотання в суді, прокурор не довів не можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Разом з тим, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який передбачає покарання від 4 до 6 років позбавлення волі, друга особа, яка приймала участь у вчиненні зазначеного злочину органами досудового розслідування не затримана, що свідчить про наявність ризиків про можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому апеляційний суд вважає, що є підстави для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, а саме: у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст.177,182-183,194,404,405,407, 409, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 09.10.2015 р., якою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_8 .

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, цілодобово за адресою: АДРЕСА_1 на строк досудового розслідування, а саме до 07 грудня 2015 року.

Підозрюваного ОСОБА_8 з-під варти звільнити негайно, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора, судді, суду по першому виклику;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

Строк дії ухвали до 07.12.2015 року.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

Копіца ОСОБА_10 ОСОБА_3 ОСОБА_4