15.04.2014 Провадження по справі № 1-кп/380/32/14
Справа № 380/341/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2014 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
захисника: ОСОБА_5
потерпілої: ОСОБА_6
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, грека, громадянина України, з середньою-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , судимого 16.04.2009 року Докучаєвським районним судом Донецької області за ч.1 ст.121 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, 12.09.2012 року відповідно до постанови Кіровського районного суду Донецької області звільненого від відбування покарання на невідбуту частину покарання строком 1 рік 9 місяців 14 днів,-
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 263-1 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше судимим 16.04.2009 року Докучаєвським районним судом Донецької області за ч.1 ст.121 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, 12.09.2012 року відповідно до постанови Кіровського районного суду Донецької області звільненого від відбування покарання на невідбуту частину покарання строком 1 рік 9 місяців 14 днів, на шлях виправлення не став, а під час умовно-дострокового звільнення вчинив умисний злочин проти життя і здоров`я особи за наступних обставин.
Так, 24.01.2014 року близько 18 години в м. Тетієві Київської області, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у будинку ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 , під час сварки із останньою, діючи з прямим умислом, з метою викликати побоювання у потерпілої ОСОБА_6 за своє життя, під час нанесення їй тілесних ушкоджень, неодноразово погрожував їй вбивством, при цьому здушував руками шию ОСОБА_6 , наносив численні удари в голову та по різних частинах тіла, діяв агресивно, внаслідок чого ОСОБА_6 реально побоювалася здійснення погрози вбивством.
Крім того, досудовим розслідуванням ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він восени 2013 року у невстановлений досудовим розслідуванням час в АДРЕСА_1 , переслідуючи мету незаконного виготовлення та зберігання вогнепальної зброї, на території вказаного домогосподарства у якому проживає, незаконно виготовив саморобну вогнепальну зброю, а саме: з деревини вирізав рукоятку та ложе, до якого за допомогою двох металевих хомутів та цвяхів прикріпив металевий ствол. В подальшому саморобну вогнепальну зброю ОСОБА_4 незаконно зберігав під покрівлею господарчої будівлі до 27.01.2014 року, тобто до моменту вилучення працівниками міліції.
Відповідно до висновку експерта № 85 ВКЕ від 30.01.2014 року, вилучений предмет 27.01.2014 року являється саморобною вогнепальною зброєю виготовленою по типу дульнозарядних пістолетів, який придатний для стрільби.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 263-1 КК України не визнав. По суті пред`явленого обвинувачення за ч.1 ст. 129 КК України пояснив суду, що він із травня 2013 року проживає разом із потерпілою ОСОБА_6 та трьома дітьми у будинку її матері в АДРЕСА_1 . 24.01.2014 року близько 18 години між ним і потерпілою дійсно відбулася побутова сварка, через те, що він повернувся додому в стані алкогольного сп`яніння, яка потім переросла у бійку, під час якої він наніс потерпілій тілесні ушкодження долонею в обличчя від чого вона впала на підлогу. На момент приїзду працівників міліції, він заспокоївся, але побачивши що біля будинку знаходиться міліція, розлютився і виключив у будинку освітлення. Потерпіла намагалася включити світло, він її відштовхував, і коли вона знаходилася в проході дверей, вдарив її декілька разів дерев`яною лінійкою по руці та один раз в голову. Визнав, що здушував потерпілу ззаду за шию, проте загрози життю потерпілої це не становило. Вказав, що жодних погроз вбивством в адресу потерпілої не висловлював і наміру вбивати не мав. Зазначив суду, що визнає себе винним у нанесенні потерпілій легких тілесних ушкоджень і вважає, що його дії повинні кваліфікуватися за ст. 125 КК України. В іншій частині обвинувачення за ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 263-1 КК України пояснив суду, що ніякої зброї він не виготовляв та не зберігав, і за час проживання в будинку ОСОБА_6 ніколи її не бачив. В судовому засіданні жоден із свідків не підтвердив цього. Крім того, вважає, що під час проведення досудового розслідування слідчим порушені вимоги закону щодо порядку проведення впізнання вказаного пістолета, щодо обшуку або огляду житла чи іншого володіння особи, щодо вилучення речей і документів, щодо належного упакування речей і документів, та не встановлені знаряддя за допомогою яких був виготовлений даний пістолет, а вилучені під час огляду предмети не використовувалися для його виготовлення, що підтверджується висновком експерта.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила суду, що ОСОБА_4 це її співмешканець, із яким вона познайомилася в місцях позбавлення волі, та із яким у них є спільна дитина. З травня 2013 року вони разом проживають у будинку її матері ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 . Вказала, що за час спільного проживання ОСОБА_4 і раніше її неодноразово бив. 24.01.2014 року ОСОБА_4 повернувся додому в стані алкогольного сп`яніння, продовжував вживати спиртне вдома та чіплявся до її чотирирічного сина ОСОБА_9 від першого шлюбу. У них виникла сварка, під час якої обвинувачений кричав, ображав її нецензурними словами, наказував віддати йому їхню дитину та вдарив 2 рази кулаками в обличчя, від чого вона впала на підлогу, а він продовжував її бити руками, здушував за шию. В цей час до них підбігла її дочка ОСОБА_10 , яка плакала і просила ОСОБА_4 припинити, після чого останній її відпустив і намагався вдарити дитину. Згодом обвинувачений заспокоївся, але коли приїхали працівники міліції, він розлютився, не відчиняв дверей, вимкнув світло у будинку, а коли вона намагалася включити світло, він її чимось вдарив по голові. Зазначила, що під час сварки і бійки ОСОБА_4 їй не погрожував вбивством і у неї не було реальних підстав побоюватися здійснення такої погрози. Щодо продемонстрованого в судовому засіданні відеозапису слідчого експерименту, де вона сама зазначає про погрозу вбивством і її сприйняття як реальну, потерпіла пояснила суду, що на відео все відповідає дійсності, окрім того, що обвинувачений погрожував їй вбивством. Вказала, що 24.01.2014 року працівники міліції в її домогосподарстві зброї не знайшли, особисто вона раніше не бачила, щоб ОСОБА_4 виготовляв зброю і такого пістолета вона вдома не бачила.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.129 КК України , його вина знайшла своє підтвердження в суді.
Так, із показань свідка ОСОБА_8 встановлено, що потерпіла ОСОБА_6 це її дочка, а ОСОБА_4 її співмешканець, із яким у неї склалися неприязні відносини, через те що останній неодноразово бив її дочку, погано ставився до її двох малолітніх дітей від першого шлюбу, погрожував їм. 24.01.2014 року їй зателефонувала її мати ОСОБА_11 , яка повідомила, що коли вона проходила повз будинок потерпілої, то чула, що в будинку кричать діти і ОСОБА_12 . Коли вона приїхала до дочки, то побачила, що в будинку підлога, двері, діти та сама ОСОБА_13 були в крові. Вказала, що не бачила раніше як ОСОБА_4 виготовляв зброю, як вилучали зброю вона також не бачила, слідча показувала їй два пістолета, коли демонстрували зброю то понятих при цьому не було.
Свідок ОСОБА_11 показала суду, що потерпіла доводиться їй внучкою, а ОСОБА_4 це її співмешканець. Пояснила суду, що ОСОБА_4 неодноразово бив її внучку, погано відносився до її дітей. Не допускав до будинку її та дочку ( матір потерпілої) . Хвилюючись за дітей, 24.01.2014 року вона вирішила піти до будинку внучки, щоб переконатися, що у неї все добре. Коли підійшла до будинку то побачила, що в будинку темно і кричать діти. Двері були замкнені, вона підійшла до вікна і почула, як ОСОБА_13 просила ОСОБА_4 не вбивати її. Вона викликала міліцію, яка невдовзі приїхала, проте ОСОБА_4 дверей їм не відчиняв. Вибивши двері, працівники міліції зайшли до будинку, де на підлозі, на стінах була кров, ОСОБА_13 була в крові, і сказала, що ОСОБА_4 бив її держаком від заступа, погрожував вбити її та дітей, а також сказала, що в нього ще є обріз. Зазначила, що не бачила як ОСОБА_14 виготовляв зброю, як вилучали зброю вона також не бачила, слідча показувала їй пістолет лише на фотографії.
Малолітній свідок ОСОБА_15 показала суду, що проживає разом із мамою ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , який часто перебував у стані алкогольного сп`яніння та бив маму, ображав її та братика. 24.01.2014 року мама з ОСОБА_4 сварилася і він її бив так що мама була в крові, а потім став душити. Вказала суду, що вона рада, що ОСОБА_4 зараз із ними не проживає.
Свідок ОСОБА_16 дав показанная аналогічні зі свідком ОСОБА_8 .
Свідок ОСОБА_17 показав суду, що він 24.01.2014 року разом із ОСОБА_18 приїхали на виклик до будинку потерпілої в АДРЕСА_1 , де кричали діти, двері були замкнені. Через вікно вони бачили як ОСОБА_4 бив жінку, яка плакала. Обвинувачений на їхню вимогу дверей не відкрив і погрожував застосувати зброю та вимкнув у будинку світло. Побачивши що жінка в крові, вони вирішили вибити двері. Коли вони зайшли до будинку, то ОСОБА_4 стояв з ножем і погрожував вбити потерпілу та дітей. Потерпіла сказала що у нього є саморобна зброя. Також ОСОБА_4 чинив опір працівникам міліції, за що був притягнений до адміністративної відповідальності.
Аналогічні показання дав суду свідок ОСОБА_18 .
Із показань свідка ОСОБА_19 встановлено, що він був учасником слідчого експерименту 27.01.2014 року коли потерпіла добровільно розповідала про обставини конфлікту і показувала на ньому як ОСОБА_4 наносив їй тілесні ушкодження та душив при цьому погрожував вбити її та дітей. Також вона вказала що погрозу вбивством вона сприйняла реально, тому що коли ОСОБА_4 її душив вона дійсно боялася за своє життя. Також зазначив, що він був понятим під час вилучення зброї, яку працівники міліції знашли під стріхою хліва тоді, коли він приймав участь у слідчому експерименті. Особисто він участі у огляді домогосподарства не приймав, а лише розписався за вилучення пістолета, який працівники міліції поклали в целофановий пакет, не опечатували і завезли до Тетіївського РВ.
Свідок ОСОБА_20 пояснив суду що він разом із ОСОБА_21 був учасником слідчого експерименту та понятим під час вилучення зброї і дав аналогічні показання .
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_22 пояснив суду, що він проводив судово-медичну експертизу ОСОБА_6 та безпосередньо оглядав її. Підтвердив свій висновок щодо ступеня тяжкості отриманих потерпілою тілесних ушкоджень, механізму і способу їх утворення та спростував твердження обвинуваченого про отримання потерпілою тілесних ушкоджень від лінійки, зазначивши, що забита рана в області лівої тімяної ділянки голови могла утворитися від удару загостреним металевим предметом .
Крім показань потерпілої та свідків вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами :
-протоколом огляду місця події від 24.01.2014 року із фототаблицею до нього (а.с.- 55-60)
-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.01.2014 року, в якій ОСОБА_6 вказує що 24.01.2014 року в АДРЕСА_1 ОСОБА_4 погрожував їй вбивством і вона просить притягнути його за це до кримінальної відповідальності ( а.с.-61)
-протоколом медичного огляду № 25 від 24.01.2014 року для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння, із якого вбачається що ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння ( а.с.-62)
-протоколом проведення слідчого експерименту від 27.01.2014 року, в ході якого потерпіла ОСОБА_6 детально розповіла про обставини сварки та бійки із ОСОБА_4 , під час якої він постійно кричав що вб`є її та дітей. (а.с.- 69-70)
-переглянутим в судовому засіданні відеозаписом слідчого експерименту від 27.01.2014 року, в ході якого потерпіла ОСОБА_6 розповідала як їй ОСОБА_4 наносив їй тілесні ушкодження, душив близько 2 хв. що вона почала втрачати свідомість та погрожував вбити її та дітей і вона реально боялася таких його погроз;
-висновком судово-медичної експертизи № 23 від 27.01.2014 року, із якого вбачається, що при огляді 27.01.2014 року у потерпілої виявлені наступні тілесні ушкодження : в лівій тім`яній області знаходиться забита рана розміром 3.0 см ушита двома швами. Краї рани осаднені на ширину до 0.5 см. В лівій лобно-тім`яній області знаходиться садно неправильної форми розміром 1.0 х 0.8 см., покрите кіркою бурого кольору, яка знаходиться вище рівня неушкодженої шкіри. В області повік правого ока знаходиться синець жовто-фіолетового кольору округлої форми розміром 6.0 х 5.0 см. В області нижньої лівої повіки знаходиться синець навіокруглої форми жовто-фіолетового кольору розміром 5.0 х 2.5 см. Відмічаються субкон`юктивальні крововиливи справа розміром 1.0 х 0.5 см. зліва 0.5 х 1.0 см. В області лівої вилиці знаходиться синець жовто-фіолетового кольору округлої форми розміром 6.0 х 6.0 см. В ділянці підборіддя зліва знаходиться синець жовтого кольору розміром 2.0 х 2.0 см. округлої форми.. В області правої передньо-бокової поверхні шиї в середній третині знаходяться три внутрішньо-шкірних крововиливи жовто-фіолетового кольору округлої форми розміром від 0.5 х 0.5 см. до 0.6 х 0.8 см. По лівій боковій поверхні шиї у верхній третині знаходиться два аналогічних внутрішньо-шкірних крововиливи розміром 0.6 х 1.0 см. та 0.8 х 0.8 см. По верхній частині лівого плечевого суглоба знаходиться синець округлої форми жовто-фіолетового кольору розміром 3.5 х 4.0 см. По передній поверхні грудної клітки в проекції кріплення третіх ребер до грудини знаходиться два синці розміром 3.0 х 3.0 см. зліва та 3.0 х 4.0 см. справа жовто-фіолетового кольору. Синець в проекції 4-5 ребер округлої форми жовто-фіолетового кольору розміром 3.0 х 3.0 см. розташовується по лівій передній підпахвовій лінії. В проекції правого зовнішнього гребеня здухвинної кістки знаходиться синець жовто-фіолетового кольору розміром 3.0 х 4.0 см. В ділянці лівого передпліччя по зовнішній поверхні знаходиться три синці овальної форми розміром 7.0 х 5.0 см, 8.0 х 6.0 см., 5.0 х 5.0 см. жовто-фіолетового кольору. По зовнішній поверхні лівого колінного суглоба знаходиться синець округлої форми жовто-фіолетового кольору розміром 8.0 х 6.0 см.
Описані пошкодження у ОСОБА_6 відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Виникли при дії тупих предметів. Могли утворитися від ударів рук та ніг іншої людини 24.01.2014 року. Забита рана в області лівої тім`яної ділянки голови могла утворитися від удару загостреним металевим предметом. Ушкодження в області шиї потепілої у вигляді внутрішньо-шкірних крововиливів округлої форми могли утворитися від дії пальців рук іншої людини. ( а.с.-71-73)
-листом обвинуваченого ОСОБА_4 , адресованого потерпілій, в якому він просить її відмовитися від своїх обвинувальних свідчень в судовому засіданні ( а.с.-84-86)
Враховуючи характер стосунків між обвинуваченим і потерпілою, який раніше неодноразово її бив, спосіб, інтенсивність вираження погрози, висловлюваної ним під час здушування шиї потерпілої, та з демонстрацією ножа, особу винного, який схильний до прояву агресії та жорстокості, суд вважає, що в сукупності всі ці обставини давали потерпілій підстави сприймати такі погрози реально, як такі, що можуть здійснитися.
Разом з тим пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.263-1 КК України не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні і визнано судом недоведеним із наступних підстав.
Так, свідки: ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 не бачили як ОСОБА_4 виготовляв зброю. В судовому засіданні вони вказали, що бачили пістолет на території домогосподарства по АДРЕСА_1 , при цьому ніби впізнали пістолет який показала їм слідча та висловили припущення що він може належати ОСОБА_4 .
Дані показання не можуть бути прийняті судом до уваги оскільки вони є припущеннями. Окрім того, відповідно до ст. 229 КПК України слідчим було порушено порядок проведення впізнання. Як встановлено в судовому засіданні така слідча дія взагалі не проводилася, а слідча обмежилася лише демонстрацією вилученого пістолета, внаслідок чого протокол огляду місця події та відповідно пістолет вилучений під час проведення слідчої дії є недопустимими доказами в розумінні ст. 86 КПК України, так як вони отримані з порушенням порядку визначеного КПК України.
Свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 вказали суду, що по закінченню слідчого експерименту, в якому вони приймали участь, працівники міліції покликали їх до господарчої будівлі де під покрівлею показали саморобний пістолет, вони ж участі у огляді домогосподарства не брали, а лише розписалися за вилучення пістолета. Також пояснили, що пістолет був упакований в поліетиленовий пакунок, який після вилучення не опечатувався, тоді як відповідно до висновку ескперта № 85 ВКЕ від 30.01.2014 року саморобний пістолет на дослідження надійшов упакований в паперову коробку.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає що слідчим порушені вимоги п.2 ч.7 ст.237 КПК України та ч.2 ст.106, ч.2 ст. 100 КПК України , внаслідок чого отримані докази є недопустимими. Також стороною обвинувачення не встановлено знарядь за допомогою яких був виготовлений пістолет.
Таким чином, аналізуючи та оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності та кожен окремо з точки зору належності, допустимості та достовірності , суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_4 , в яких він не визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.129 КК України, визнає їх неправдивими, спрямованими на ухилення від кримінальної відповідальності , оскільки вони суперечать показанням свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , потерпілої ОСОБА_6 , судово-медичного експерта та не узгоджуються із іншими дослідженими судом доказами. Разом з тим суд вважає, що отриманих судом доказів недостатньо для постановлення обвинувального вироку відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст.263, ч. 1 ст. 263-1 КК України.
Відповідно до ч.1 ст. 94 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат, обставини які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Відповідно до ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених ч.2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках на потерпілого.
Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обгрунтовувати свої висновки лише на показаннях , які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Стаття 62 Конституції України передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи вищевикладене, оцінюючи в сукупності досліджені під час судового розгляду докази з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення вироку, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення за ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 263-1 КК України не доведено в судовому засіданні, що є підставою для його виправдання.
Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України цілком доведена і його дії суд кваліфікує за ч.1 ст. 129 КК України як умисні дії, які виразилися у вчиненні погрози вбивством, тоді як за вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 263 , ч.1 ст. 263-1 КК України його слід визнати невинуватим та виправдати за недоведеністю їх вчинення.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які він вчинив під час умовно-дострокового звільнення, особу винного, який раніше судимий за злочини проти життя і здоров`я особи, не працює, посередньо характеризується за місцем реєстрації та негативно характеризується за місцем проживання в м. Тетієві Київської області, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, в тому числі й за вчинення насильства в сім`ї , а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Пом`якшуючих обставин суд не встановив.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відносить вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.
Враховуючи всі обставини по справі, а також те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе при засудженні його до позбавлення волі, оскільки менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів з урахуванням правил передбачених ст.ст. 72,73 КК України.
Поскільки обвинувачений вчинив злочин під час умовно-дострокового звільнення, то в силу ст. 71 ч.1 КК України до призначеного покарання необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Докучаєвського районного суду Донецької області від 16.04.2009 року, яким його засуджено за ч.1 ст.121 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі у виді 1 року 9 місяців позбавлення волі.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 373-376 Кримінального процесуального кодексу України суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст. 129 КК України у виді 2 ( двох) років обмеження волі.
За ч. 1 ст. 263, ч.1 ст.263-1 КК України визнати невинуватим та виправдати за недоведеністю їх вчинення.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за цим вироком слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Докучаєвського районного суду Донецької області від 16.04.2009 року, у виді 1 року 9 місяців позбавлення волі і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання, з урахуванням ст.72 КК України у виді 2 ( двох) років 9 ( дев`яти) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити у вигляді тримання під вартою в СІЗО ДДУ ПВП України м. Києва та Київської області.
Початок строку відбуття покарання рахувати з 18 лютого 2014 року.
Речові докази: саморобний пістолет, дерев`яну палку з металевим кінцем, сувенірну мисливську рушницю та дві металевих трубки, що знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів Тетіївського РВ ГУ МВС України в Київській області знищити.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1