справа №176/10/16-к
провадження №1-в/176/24/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2016 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовті Води Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції з приміщенням Жовтоводської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області (№ 26), клопотання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі, яке надійшло від засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровськ, громадянина України, засудженого 22.07.2009 року Красногвардійським районним судом за ст. 185 ч. 1, 115 ч. 1, 70 ч. 1 КК України до позбавлення волі 8 років 6 місяців, який відбуває покарання в Жовтоводській виправній колонії №26,
за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , представника Жовтоводської ВК №26 за довіреністю ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 засуджений 22.07.2009 року Красногвардійським районним судом за ст. 185 ч. 1, 115 ч. 1, 70 ч. 1 КК України до позбавлення волі на 8 років 6 місяців. Початок строку відбування покарання 06.04.2009 року, кінець строку відбування покарання 06.10.2017 року.
За вх. 118/16 від 06.01.2016 р до суду надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_3 , в якому просить замінити невідбуту частину призначеного покарання у вигляді позбавлення волі на більш м`який вид покарання у вигляді обмеження волі, з посиланням на ст. 82 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав клопотання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі, на обґрунтування посилався на обставини, що викладені в клопотанні, також просив задовольнити клопотання з врахуванням того, що має родину матір, дружину та двоє дітей, які мешкають у АДРЕСА_1 , що дасть змогу надавати матеріальну допомогу.
Заслухав засудженого, представника Жовтоводської ВК №26, який підтримав клопотання засудженого, думку прокурора, який вважав, що передуюча поведінка не доводить виправлення ОСОБА_3 , останні два заохочення протягом передуючих двох місяців до зверненням з клопотанням також не доводять і є не достатні вважати, що останній докорінно змінився, вивчивши матеріали особової справи на засудженого та підстави клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням, в межах строків встановлених у Загальній частині Кодексу для даного виду покарання, та не може перевищувати не відбутого строку покарання призначеного вироком.
Судом встановлено, що витікає і підтверджується матеріалами особової справи засудженого, характеристиками в особовій справі на засудженого, матеріалами про стягнення і заохочення, що ОСОБА_3 з 10.04.2009 року утримувався в Дніпропетровському слідчому ізоляторі. За цей час режим утримання порушував, мав 2 стягнення до вступу вироку в законну силу. Заохочень не мав, працевлаштований не був.
В Жовтоводській виправній колоній відбуває покарання з 12.09.2009 року. На протязі часу відбування покарання в установі на протязі 2010-2013 років мав 4 заохочення з періодичністю майже в один рік, та протягом останнього передуючого року до звернення з клопотанням мав заохочення від 01.06.2015 року, за яким знято раніше накладене стягнення від 04.06.2014 року, та два заохочення від 27.09.2015 року та від 16.12.2015 року, тобто які були застосовані за три місяці, а останнє менш як за місяць до звернення з клопотанням.
При цьому окрім двох стягнень до набрання вироку законної сили під час перебування в СІЗО протягом того ж зазначеного періоду відбування покарання в установі протягом 2013-2015 років мав 10 стягнень, з яких 7 стягнень були за суттєві порушення режиму перебування в установі та за які був підданий до сурових стягнень у вигляді тримання в ДІЗО. Останнє суворе стягнення у вигляді 15 діб тримання в ДІЗО за вилучені заборонені речі накладено 17.12.2014 року, а останнє стягнення в цілому отримав 07.02.2015 року у вигляді догані. При цьому з 10 стягнень за період відбування покарання в установі 7 з них були накладені протягом 2014-2015 років з періодичністю майже в місяц-два.
Згідно передуючих характеристик перебування в Жовтоводській виправній колонії в характеризувався лише посередньо та негативно, при цьому тривалий час з 19.08.2013 року по 11.12.2014 року характеризувався вкрай негативно.
Так, станом на 26.10.2014 року за передуючий період відбування покарання в установі зарекомендував себе вкрай негативно, в його особистості не відбулося позитивних змін, які б свідчили про його готовність до самокерованої правослухняної поведінки, потребує постійного контролю. Схильний до відродження та підтримання традицій так званої злочинної романтики. Суспільну небезпеку свого злочину не визнає та не розкаюється. В колективі засуджених схильний до створення конфліктних ситуацій, своєю поведінкою негативно впливає на інших засуджених. За характером не стриманий, високомірний, егоістичний, скритний, хитрий, здатний до необдуманих вчинків, схильний до створення конфліктних ситуацій, своєю поведінкою негативно впливає на інших засуджених, провокує непокори та протидії законним вимогам адміністрації. На заходи виховного характеру реагує не вірно, систематично ігнорує вимоги працівників адміністрації. Участі у програмах диференційованого виховного впливу не приймає. Свій освітній рівень вважає достатнім, тому в навчальних закладах установи не ся. Соціально-корисна активність на дуже низькому рівні (а. о/с 211 т. 1)
У зв`язку з такою поведінкою з 06.11.2014 року протягом тривалого часу майже рік перебував на профілактичному обліку в установі як схильний до злісної непокори вимогам адміністрації та дій, що дезорганізують роботу установи та був розміщений для подальшого відбування покарання до Дільниці посиленого контролю установи, де перебував по 26.04.2015 року, з цього часу переведений до дільниці ре соціалізації, де перебуває.
Крім того, за час відбування покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 101 КВК України щодо зміни умов тримання шляхом переведення до дільниці соціальної реабілітації
після відбуття 1/2 строку покарання розглядався на комісії установи 19.08.2013 року - за постановою начальника установи його було переведено для подальшого відбування покарання до дільниці соціальної реабілітації, але як не підтвердив ший довіру за порушення встановленого режиму відбування покарання його було повернуто назад до дільниці ресоціалізації.
Відповідно ст. 82 КК України щодо заміни не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням після відбуття 2/3 строку покарання матеріали розглядатись на комісії установи 11.12.2014 року та було відмовлено, як засудженому який не став на шлях виправлення.
За ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27.10.2015 року ОСОБА_3 з врахуванням передуючої поведінки за весь час відбування покарання відмовлено в умовно-достроковому звільненні.
Протягом перебування в установі виконання покарання ОСОБА_3 залучався до праці, але на роботах з господарського обслуговування установи (в бригаді 71), лише з погодинною оплатою праці, а не на умовах норм виробітку, що підтверджується довідками в особовій справі та останньою довідкою, наданою представником установи в судовому засіданні. Суд враховує, що протягом часу мав заохочення за відношення до праці. Втім, відношення до праці являлось не завжди стабільним та позитивним. Так, станом на 26.10.2014 року являвся працевлаштований на виробництві в установі виконуючим обов`язки бригадира бригади №71 з обслуговування котельної установки, але роботи категорично байкотує.
Висновок про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

Про це Пленум Верховного Суду України в постанові №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну покарання більш м`яким" звернув увагу судів на те, що при цьому необхідно враховувати зразкове дотримання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, ставлення засудженого до скоєного злочину, праці та навчання, його наміри про приєднання до суспільно-корисної праці.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в утриманні від порушень режиму відбування, а й активна форма поведінки, яка за своєю суттю полягає, зокрема, у прагненні своєю діяльністю спокутувати провину за скоєний злочин, а сумлінне ставлення до праці це є постійна усвідомлена участь у суспільно-корисній праці, систематичному виконанні і навіть перевиконанні виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи і т.і.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_3 за час відбування покарання незважаючи на 7 заохочень при цьому мав 12 стягнень, у тому числі за злісні порушення режиму відбування покарання шляхом накладання суворих стягнень у вигляді тримання в ДІЗО, переважна більшість з яких 7 стягнень були накладені протягом останніх двох років відбування покарання в установи, через нетривалий проміж часу, до роботи ставився не завжди відповідально, норми виробітку не виконував, переважно характеризувався негативно, перебував у дільниці посиленого контролю установи, з якої переведений до ділниці ре соціалізації лише майже за півроку до зверненням з клопотанням, лише за цей останній період змінив свою поведінку, яка характеризується лише як задовільна, останні заохочення, на які посилається, застосовані лише за три місяці та менш як за місяць до зверненням з клопотанням, то суд вважає не доведеною поведінку засудженого, яка б вказувала, що не тільки змінився, а й став на шлях виправлення, та приходить до висновку, що застосуваннядо ОСОБА_3 на цей час заміни не відбутої частини покарання більш м`яким буде передчасним.
За вищенаведених обставин, оцінюючи їх в сукупності з даними про особу засудженого ОСОБА_3 , який являється засуджений і відбуває покарання за особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, суд приходить до висновку і вважає, що

обставини, які наведені вище, не дають можливим суду дійти однозначного висновку про те, що дійсно став на шлях виправлення і, таким чином, не вбачається достатніх підстав для задоволення даного клопотання.
Керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі - відмовити.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення учасники процесу можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області, шляхом її подачі через даний міський суд.

Оскарження прокурором ухвали суду зупиняє її виконання.

Суддя : ОСОБА_1