Справа№ 11-102 Категорія ч.2 ст. 186
Головуючий у 1-й інстанції Майдан СІ. Доповідач Ковальова II.!М.
ВИРОК ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2011 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області у складі :

Головуючого : судді Ковальової Ы.М. Суддів : Литвиненко 1.1., ОСОБА_1 З участю прокурора Чередніченко Є.Г. Засудженого ОСОБА_2 Захисника - адвоката ОСОБА_3

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні кримінальну справу за апеляціями прокурора, затвердившого обвинувальний висновок, засудженого ОСОБА_2, захисника - адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого на вирок Комсомольського районного суду м. Херсона від 1 жовтня 2010 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 раніше судимий 13.03.2007 р. за ч.2 ст.188 КК України на п'ять років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком в три роки, постановою суду від 27.08.2008 р. дії перекваліфіковані на ч.2 ст.185 КК України, та призначене покарання залишено без змін, засуджений за ч.2 ст. 186 КК України на чотири роки шість місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, приєднавши частково невідбуте покарання за попереднім вироком, остаточно призначено покарання у вигляді п'яти років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Міра запобіжного заходу - тримання під вартою залишена без змін, строк відбуття покарання відраховується з 04.12.2009р. Вирішено питання про судові витрати.

ОСОБА_2 визнаний винним і засуджений судом за те, що 02.12.2009 р., близько 09.10 год. в м.Херсоні, перебуваючи біля під'їзду №1 будинку №36 по вул.Дорофеєва, у стані алкогольного сп'яніння, з застосуванням насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілої ОСОБА_4, відкрито викрав гаманець вартістю 100 грн. та гроші у сумі 37 грн.80 коп., завдавши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 137 грн.80 коп.

У апеляціях:

- прокурор, затвердивший обвинувальний висновок, не оспорюючи кваліфікацію дій засудженого ОСОБА_2, доводить, що судом, при призначенні покарання, не враховано тяжкість вчиненого злочину та даних про його особу, у зв'язку з чим призначив м'яке покарання. Ставить питання про скасування вироку суду першої інстанції та постановления нового вироку яким призначити ОСОБА_2 покарання за ч.2 ст.186 КК України п'ять років шість місяців позбавлення волі, та на підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком, і остаточно призначити шість років позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

- засуджений ОСОБА_2 посилаючись на однобічність та неповноту судового слідства, прохає вирок скасувати, справу направити на новий судовий розгляд.

- захисник - адвокат ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_2 ставить питання про скасування вироку та направлення справи на новий судовий розгляд по тим підставам, що суд поверхньо, однобічно розглянув справу, не всі обставини дослідив, а тому невірно дав оцінку обставинам.

Заслухавши суддю-доповідача, висновок прокурора, який підтримав апеляцію прокурора, а щодо апеляцій засудженого та його захисника, вважає що вони задоволенню не підлягають, засудженого ОСОБА_2 та його захисника - адвоката ОСОБА_3, підтримавших свої апеляції, а апеляцію прокурора не підтримали, останнє слово засудженого, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляції засудженого та його захисника задоволенню не підлягають з таких підстав.

Як встановлено матеріалами справи, органами досудового слідства і судом дотримано вимог ст. 22 КПК України, спрямованих на встановлення у справі об'єктивної істини.

Висновок суду про доведеність винності засудженого ОСОБА_2 у відкритому викраденні чужого майна, при встановлених у вироку обставинах, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені розглянутими у судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.

Твердження засудженого та його захисника про те, що ОСОБА_2 не вчиняв злочину, за який засуджений, а суд повно та всебічно не дослідив всі обставини справи, не ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, зокрема, мотивуючи висновки про винність ОСОБА_2 у інкримінованому йому злочині, суд обґрунтовано послався на покази потерпілої ОСОБА_5, що 02.12.2009 р. близько 9.10 год. підходячи до свого будинку №36 по вул.Дорофеєва у м.Херсоні, побачила підсудного, а коли заходила в під'їзд, почула, що хтось підбіг до неї, штовхнув, вона впала, а невідомий з рук вирвав гаманець та пакет. Піднявшись, побачила підсудного, побігла за ним, та прохала повернути гаманець. Він нецензурно лаявся на її адресу та втік. При проведенні впізнання, підсудний не заперечував своєї вини та поправив її, що у гаманці було не 40 гривні, а 37 грн. 80 коп.

з

Свідок ОСОБА_6 підтвердила, що в ніч на 02.12.2009 р. син -ОСОБА_2 вдома не ночував, оскільки був у нетверезому стані, вранці допомагав їй прибирати територію ринку, потім пішов. Приніс їй гроші за сдані пляшки.

При пред'явленні особи для впізнання, потерпіла ОСОБА_5 3.0. впізнала ОСОБА_2 як особу, яка 02.12.2009 р. в під'їзді №1 будинку 36 по вул.Дорофеєва вирвала у неї з рук гаманець.

Обґрунтовано суд критично віднісся до свідчень свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, які підтверджували версію підсудного, що на час вчинення злочину, ОСОБА_2 разом з ОСОБА_9 йшли в районі залізничного моста на Острові у м.Херсоні, оскільки їхні пояснення базуються на припущеннях щодо дати та часу.

Свідчення свідка ОСОБА_9, що саме 02.12.2009 р. близько дев'ятої години з підсудним ОСОБА_2 здавали металобрухт на пункті прийому металолому по вул.Чайковській у м.Херсоні, обґрунтовано до уваги судом не взято, оскільки ці свідчення спростовуються послідовними показами потерпілої, спростовуються також матеріалами проведених слідчих дій за судовим дорученням.

Не знайшли свого підтвердження посилання апелянта про те, що до ОСОБА_2 на досудовому слідстві застосовувались недозволені методи слідства, оскільки це перевірялось судом та за результатами прокурорської перевірки відмовлено в порушення кримінальної справи щодо працівників міліції за такими фактами.

Аналіз наведених доказів, узятих у їх сукупності, дав підстави суду зробити правильний висновок про винність ОСОБА_2 і правильно кваліфікував його злочинні дії за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, грабіж, поєднаний з насильством яке не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілої, вчинений повторно.

Доводи захисника про те, що під час проведення досудового слідства були допущені такі порушення вимог кримінально-процесуального закону, які істотно вплинули на висновок судового рішення, не відповідають вимогам закону та матеріалам справи.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_2 в частині призначеного покарання підлягає скасуванню відповідно до п. 2 ст. 378 КПК України, тобто у зв'язку з необхідністю застосування більш суворого покарання, як про це поставлено питання у апеляції прокурора.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_2, суд першої інстанції вказав, що врахував громадську небезпеку вчиненого злочину, особу підсудного, який характеризується за місцем проживання негативно, перебування його на обліку у психоневрологічному диспансері, до обставин обтяжуючих покарання суд відніс вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння, пом'якшуючих вину обставин не встановив. Разом з тим, суд фактично не врахував тяжкість вчиненого ним злочину, який відносяться до категорії тяжких, вчинив злочин в період відстрочки виконання вироку, що свідчить про підвищену його суспільну небезпечність.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що призначене покарання засудженому ОСОБА_2 є м'яким.

Обговорюючи питання про міру покарання, колегія суддів у відповідності зі ст.65 КК України враховує особу підсудного, обтяжуючу вину обставину, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії

тяжких, те, що вчинив злочин в період іспитового строку, та призначає покарання необхідне і достатнє для його виправлення, яке можливе в умовах ізоляції від суспільства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 378, 379 КПК України,

колегія суддів, - .

засудила:

Апеляцію державного обвинувача задовольнити частково.

Апеляції засудженого ОСОБА_2 та захисника - адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого, залишити без задоволення.

Вирок Комсомольського районного суду м.Херсона від 1 жовтня 2010 року щодо ОСОБА_2 частині призначеного покарання -скасувати.

Призначити ОСОБА_2 покарання: за ч.2 ст. 186 КК України чотири роки шість місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднавши невідбуте покарання за попереднім вироком від 13.03.2007 р., остаточно призначити п'ять років шість місяців позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Запобіжний захід - тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком чинності.

Строк відбування покарання відраховувати з 04.12.2009р.

В іншій частині цей же вирок залишити без зміни.

На вирок може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, протягом одного місяця з моменту проголошення вироку, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий: Судді: