Справа № 522/582/16-к
Провадження по справі № 1-кс/522/616/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2016 року м.Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні скаргу директора ТОВ «Толиман» ОСОБА_5 на постанову в.о. прокурора Одеської області ОСОБА_6 від 29.12.2015р. про скасування постанови слідчого від 07.08.2014 року про закриття кримінального провадження №0000046 від 23.07.2013р., -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Приморського райсуду м.Одеси із скаргою звернувся директор ТОВ «Толиман» ОСОБА_5 на постанову в.о. прокурора Одеської області ОСОБА_6 від 29.12.2015р. про скасування постанови слідчого від 07.08.2014р. про закриття кримінального провадження №0000046 від 23.07.2013р.

В обґрунтування скарги заявник посилається на наступне.

В провадженні СВ УМВС України на Одеській залізниці перебували матеріали кримінального провадження №0000046 від 23.07.2013р., за фактом шахрайства та ухилення від сплати податків службовими особами ТОВ «Толиман», за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190 та ч.3 ст.212 КК України.

07.08.2014р. старшим слідчим СВ УМВС України на Одеській залізниці ОСОБА_7 була винесена постанова про закриття кримінального провадження №0000046 від 23.07.2013р. по п.2 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутністю в діях посадових осіб ТОВ «Толиман» складу кримінального правопорушення.

29.12.2015р. в.о. прокурора Одеської області ОСОБА_6 була винесена постанова про скасування постанови слідчого ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження №0000046 від 23.07.2013р.

Заявник вважає постанову в.о. прокурора Одеської області ОСОБА_6 від 29.12.2015р. про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження №0000046 від 23.07.2013р. незаконною, та такою, що винесена з порушенням норм чинного кримінального законодавства України, а саме ст.2, ч.6 ст.284 КПК України, у зв`язку із чим наполягає на її скасуванні.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 , як представник ТОВ «Толиман» скаргу підтримав та просив задовольнити її в повному обсязі з наведених підстав. Крім того, пояснив, що прокурор більше, ніж через рік скасував постанову слідчого СО УМВС України на Одеській залізній дорозі ОСОБА_7 від 07.08.2014 року про закриття кримінального провадження №0000046 від 23.07.2013року, чим порушив строки оскарження.

Прокурор ОСОБА_3 із доводами, викладеними в скарзі не погодився та з посиланням на ст.ст.303-304 КПК України, стверджував, що кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає можливості оскарження постанови прокурора про скасування постанови про закриття кримінального провадження. Пояснив, що прокурор в.о.прокурора Одеської області ОСОБА_6 , як прокурор вищого рівня, мав усі права та усі підстави, не погодившись із прийнятим рішенням про закриття кримінального провадження, на скасування постанови про закриття кримінального провадження. Реалізуючи надані йому ст.36 КПК України повноваження, переглянувши рішення слідчого і не погодившись з ним з зазначених у постанові про скасування постанови про закриття кримінального провадження підстав, він її скасував. Враховуючи те, що дії в.о. прокурора Одеської області ОСОБА_6 відповідають вимогам чинного КПК України, вважає, що підстав для задоволення скарги немає.

Розглянувши скаргу, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши надані матеріали, приходжу до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, в провадженні СВ УМВС України на Одеській залізниці перебували матеріали кримінального провадження №0000046 від 23.07.2013р., за фактом шахрайства та ухилення від сплати податків службовими особами ТОВ «Толиман», за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190 та ч.3 ст.212 КК України.

07.08.2014р. старшим слідчим СВ УМВС України на Одеській залізниці ОСОБА_7 була винесена постанова про закриття кримінального провадження №0000046 від 23.07.2013р. по п.2 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутністю в діях посадових осіб ТОВ «Толиман» складу кримінального правопорушення.

29.12.2015р. в.о. прокурора Одеської області ОСОБА_6 була винесена постанова про скасування постанови слідчого ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження №0000046 від 23.07.2013р.

На час розгляду скарги директора ТОВ «Толиман» слідчим суддею матеріали зазначеного кримінального провадження перебувають на розгляді СУ ГУНП в Одеській області, що підтвердив прокурор.

Частиною 6 ст.284 КПК України встановлено, що копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору. Прокурор протягом двадцяти днів з моменту отримання копії постанови має право її скасувати у зв`язку з незаконністю чи необґрунтованістю. Постанова слідчого про закриття кримінального провадження також може бути скасована прокурором за скаргою заявника, потерпілого, якщо така скарга подана протягом десяти днів з моменту отримання заявником, потерпілим копії постанови.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, встановлено, що кожному державою гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із ст.69 Закону України «Про Конституційний Суд України» №422/96-ВР від 16.10.1996р., рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов`язковими до виконання.

За правовою позицією Конституційного Суду України "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах" (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003).

Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод прийнята з метою додержання країнами-підписантами (учасниками Ради Європи) та забезпечення на своїй території прав та основоположних свобод людини.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року Україна, як член Ради Європи, повністю визнала обов`язковою і без укладання спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Україна, ратифікувавши Конвенцію і протоколи № 2, 4, 7, та 11 до Конвенції, інкорпорувала Конвенцію в національну правову систему та визнала обов`язковою юрисдикцію ЄСПЛ в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Для судів України застосування Конвенції та практики Європейського суду стали особливо актуальними з прийняттям 23 лютого 2006 року Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення Європейського суду у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Конвенції; з впровадженням в українське судочинство європейських стандартів прав людини; зі створенням для України передумов для зменшення заяв до Європейського суду проти України. Принципове значення має й те, що відповідно до ст.17 Закону суди України мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського суду як джерело права.

В Україні Конвенція має такий самий статус, як і інші законодавчі акти і є частиною національного законодавства України, згідно із положеннями статті 9 Конституції України.

У разі наявності колізії між нормами національного законодавства України та Європейської Конвенції пріоритетному застосуванню підлягають застосуванню саме норми Конвенції як міжнародного договору.

Новий Кримінальний процесуальний кодекс України розглядає застосування в Україні практики Європейського суду як складову дії конституційного принципу верховенства права (ст.8 КПК, ст.8 Конституції України).

Рішення Європейського суду мають концептуальне значення для вірного розуміння і практичного втілення загальних засад кримінального судочинства за новим КПК, стаття 11 якого встановлює, що під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Згідно із ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Отже, право на оскарження рішень, дій та бездіяльності прокурора в контексті положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, частин першої, другої ст.55, п.2 ч.3 ст.129 Конституції України є складовою права кожного на звернення до суду.

Право ТОВ «Толиман» на оскарження постанови про скасування постанови слідчого від 07.08.2014р. про закриття кримінального провадження №0000046 від 23.07.2013р., також обумовлено тим, що кримінальне провадження носить обвинувальний характер саме по відношенню до посадових осіб товариства, що підтверджується змістом його матеріалів.

Отже, посадові особи підприємства є безпосередньо зацікавленими в строгому дотриманні вимог кримінальної процедури розгляду провадження з огляду на недопущення його безпідставного, необґрунтованого кримінального переслідування.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.

У разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 19.12.2014р. «Про застосування судами міжнародних договорів України при здійсненні правосуддя», чинні міжнародні договори України застосовуються судами під час досудового розслідування і судового розгляду у кримінальних провадженнях, якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені кримінальним процесуальним законом України.

Частиною 6 ст.284 КПК України встановлено, що копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору. Прокурор протягом двадцяти днів з моменту отримання копії постанови має право її скасувати у зв`язку з незаконністю чи необґрунтованістю. Постанова слідчого про закриття кримінального провадження також може бути скасована прокурором за скаргою заявника, потерпілого, якщо така скарга подана протягом десяти днів з моменту отримання заявником, потерпілим копії постанови.

Не ставлячи під сумнів необхідність виконання усіх необхідних дій по кримінальному провадженню №0000046 від 23.07.2013р. для встановлення об`єктивної істини, яка може свідчити про наявність ознак складу злочину, що інкримінується, приходжу до висновку про можливість скасування постанови в.о. прокурора Одеської області ОСОБА_6 від 29.12.2015р. про скасування постанови слідчого від 07.08.2014р. про закриття кримінального провадження №0000046 від 23.07.2013р. також з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.6 ст.284 КПК України, право на перевірку законності закриття кримінального провадження прокурору дається на протязі 20 днів з моменту отримання постанови про закриття кримінального провадження. Однак, з незрозумілих причин, 29.12.2015р., постанову про закриття кримінального провадження скасовано на підставі норми п.7 ч.2 ст.36, а не ч.6 ст.284 КПК України. Порушення вимог КПК України вбачається у тому, що прокурори, до яких, згідно з вимогами ч.6 ст.36 КПК України, відноситься і в.о. прокурора Одеської області, мають право скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих та підпорядкованих їм прокурорів лише у межах строків, передбачених ст.219 КПК України. Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, стадія досудового слідства починається з моменту внесення відомостей до ЄРДР і закінчується разом із закриттям кримінального провадження. Після закриття кримінального провадження скасовувати постанову про закриття можна лише з підстав, передбачених ст.284 КПК України прокурором, який є процесуальним керівником. Згідно з вказаною нормою, на скасування постанови про закриття кримінального провадження дано строк у 20 днів з моменту отримання копії постанови про закриття кримінального провадження. Враховуючи те, що станом на 29.12.2015р. цей двадцятиденний строк вже давно сплинув, а саме більше року, прокурор не мав права керуватися нормами ст.36 КПК України, а тому і переглядати законність постанови про закриття кримінального провадження №0000046 від 23.07.2013р.

Нормою ч.6 ст.36 КПК України, яка визначає обсяг повноважень прокурорів при здійсненні ними нагляду за додержанням законів при проведенні досудового слідства, передбачено право скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих і підпорядкованих прокурорів, до яких відноситься і постанова про закриття кримінального провадження, і іншого строку, ніж той, який встановлений у ст.219 КПК України, не передбачено, приходжу до висновку про те, що такі повноваження прокурор має право реалізовувати саме у межах двомісячного строку, якщо його не продовжено у встановленому законом порядку. Можливість скасовувати постанови про закриття кримінального провадження передбачена нормою ч.6 ст.284 КПК України, але процесуальним керівником по кримінальному провадженню, яким в.о. прокурора Одеської області ОСОБА_6 , по зазначеному кримінальному провадженню, не являється. Згідно з вимогами ст.19 Конституції України, органи державної влади, до яких відноситься і прокуратура, зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Тому, скасовуючи постанову про закриття кримінального провадження за межами визначеного ст.219 КПК України строку, в.о. прокурора Одеської області ОСОБА_6 діяв за межами наданих йому повноважень. З цих підстав постанова в.о. прокурора Одеської області ОСОБА_6 від 29.12.2015р. про скасування постанови слідчого від 07.08.2014р. про закриття кримінального провадження №0000046 від 23.07.2013р.підлягає скасуванню.

При ухвалені зазначеного рішення слідчий суддя також виходив з принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених в ст.6 Європейської конвенція про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.55, п.2 ч.3 ст.129 Конституції України, ст.ст.2, 3, 7-9, 36, 219, 284, 309, 369 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу директора ТОВ «Толиман» ОСОБА_5 на постанову в.о. прокурора Одеської області ОСОБА_6 від 29.12.2015р. про скасування постанови слідчого від 07.08.2014р. про закриття кримінального провадження №0000046 від 23.07.2013р. задовольнити.

Постанову в.о. прокурора Одеської області ОСОБА_6 від 29.12.2015 р. про скасування постанови слідчого від 07.08.2014р. про закриття кримінального провадження №0000046 від 23.07.2013р. скасувати

Ухвала оскарженню не підлягає

Слідчий суддя ОСОБА_1

22.01.2016