Апеляційний суд Івано-Франківської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2011 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі :

головуючого - судді Поповича С.С.

суддів Іванів О.Й., Фіцака Т.Д.

з участю прокурора Грищук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями засудженої ОСОБА_1 та прокурора, який затверджував обвинувальний висновок на вирок Косівського районного суду від 31 травня 2011 року, -

у с т а н о в и л а :

Вказаним вироком ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, жительку с. Пістинь Косівського району Івано-Франківської області, ІНФОРМАЦІЯ_3, одружену, неповнолітніх дітей на утриманні не має, підприємця, раніше не судиму, громадянку України

визнано винуватою та засуджено за ст. 172 ч. 1 КК України до позбавлення права займатись підприємницькою діяльністю строком на один рік.

Запобіжний захід засудженій підписку про невиїзд до вступу вироку в законну силу

залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_1 засуджено за те, що вона грубо порушила законодавство про працю.

І, зокрема, що засуджена, здійснюючи підприємницьку діяльність у приміщенні власного кафе «Домашня кухня», що розташоване в с. Пістинь Косівського району Івано-Франківської області, з вересня 2010 року по 09 березня 2011 року без укладення трудової угоди та подальшої її реєстрації в державній службі зайнятості населення, використовувала найману працю гр. ОСОБА_2, яку вона допустила до роботи, чим суттєво порушила її конституційні права, зокрема право на належні умови праці, оплачуваний відпочинок та соціальний захист, який гарантується загальнообов»язковим державним соціальним страхуванням.

Крім цього, з третьої декади січня 2011 року по 16 березня 2011 року, в порушення вимог трудового законодавства, без укладення трудового договору та подальшої його реєстрації в державній службі зайнятості населення, використовувала найману працю гр. ОСОБА_3, яку вона допустила до роботи, чим суттєво порушила її конституційні права, зокрема право на належні умови праці, оплачуваний відпочинок та соціальний захист, який гарантується загальнообов»язковим державним соціальним страхуванням.

Прокурор у апеляції вважав вирок незаконним з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину внаслідок суворості. Просив вирок суду змінити призначивши ОСОБА_1 більш м»яке покарання.

Проте перед апеляційним розглядом справи прокурор апеляцію відкликав.

Засуджена ОСОБА_1 у своїй апеляції вважає, що судом її необгрунтовано притягнуто до кримінальної відповідальності при відсутності кваліфікуючої ознаки даного злочину - грубого порушення законодавства про працю та інших обставин. Хоч і визнає, що дійсно працевлаштувала двох громадян, але не уклала з ними трудових угод оскільки вони самі цього не вимагали. Тому не вважає, що вона порушила їх, вказані по вироку, конституційні права, а вважає навпаки. Зазначає, що просила про звільнення її від кримінальної відповідальності як на слідстві так і в суді, а у разі визнання її винною просила не застосовувати до неї суворого покарання, але суд покарав її як злісного порушника законодавства про працю. Що підприємницька діяльність це засіб її існування та існування її сім»ї. Не розуміє чому суд застосував такий вид покарання при наявності у санкції цієї статті КК України інших покарань, і це при тому, що вину визнала, злочин вчинила вперше, щиросердечно розкаялась у вчиненому, потерпілі просили не карати суворо, обтяжуючих обставин судом не встановлено.

Зазначає, що відповідно до ст. ст. 45, 46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, що має місце і в даному випадку, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину, примирилась з потерпілим і повністю відшкодувала завдані збитки, або усунула заподіяну шкоду.

Просить вирок суду скасувати, а справу закрити на підставі ст. 7-1 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, котрий вважав, що вирок суду є законним та обгрунтованим, а апеляція засудженої до задоволення не підлягає, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши викладені в апеляції доводи, колегія суддів вважає, що апеляцію засудженої слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до змісту ст. 365 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні злочину передбаченого ст. 172 ч. 1 КК України при викладених у вироку обставинах, доведена повністю. В ході судового розгляду справи сама засуджена визнала свою вину повністю. Її вина у вказаному вище підтверджена також показами потерпілих по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_2, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, довідкою про результати перевірки дотримання законодавства про працю підприємця ОСОБА_1, відповідними інформаціями Косівського районного центру зайнятості, управління Пенсійного Фонду України в Косівському районі, ДПІ в Косівському районі. Що в сукупності підтверджує, що мало місце, як це зазначено і у вироку суду, порушення вимог трудового законодавства і, зокрема, ст. ст. 21, 24 КЗпП України.

Дії засудженої при викладених у вироку обставинах за ч. 1 ст. 172 КК України кваліфіковані правильно, покарання призначене в межах санкції цієї статті КК України з врахуванням особи засудженої та інших вказаних у вироку обставин. Тому твердження апелянта про те, що її визнано винуватою та засуджено незаконно є необґрунтованими.

Матеріали справи підтверджують, що засуджена клопотань про закриття провадження по справі, по тих чи інших підставах, ні в ході досудового слідства ні в суді не заявляла.

Вирішуючи при апеляційному розгляді таке її клопотання колегія вважає, що сам текст апеляції підтверджує, що в даному випадку немає щирого каяття з боку засудженої, не відшкодовано державі відповідні грошові суми, що зазначені в інформаціях вказаних органів держави. А за примиренням з потерпілими в даному випадку справа закрита теж не може бути оскільки злочином порушено не тільки інтереси громадян, але і інтереси держави.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляцію засудженої ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Косівського районного суду від 31 травня 2011 року щодо неї залишити без зміни.

С У Д Д І :

------------------------------ --------------------------------- ---------------------------- С. С. ОСОБА_6 ОСОБА_7 Фіцак