Провадження № 11-кп/792/146/16
Справа № 688/2589/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Шепетівського міськрайонного суду від 19 грудня 2015 року у кримінальному провадженні № 000339, -

В с т а н о в и л а:

Вироком Шепетівського міськрайонного суду від 19 грудня 2015 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, одруженого, не судимого (особу встановлено за паспортом НОМЕР_1 , вид. Теофіпольським РВ УМВС України в Хмельницькій області 03 червня 2004 року),

визнано обмежено осудним, винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Ухвалено стягнути із ОСОБА_7 589 грн. 68 коп. процесуальних витрат по справі за проведення експертиз.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено повністю.

Ухвалено стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілого 5944 грн. 53 коп. та моральної шкоди 100000 грн.

Крім того ухвалено стягнути із обвинуваченого ОСОБА_7 на користь Департаменту охорони здоров`я Хмельницької обласної державної адміністрації 1981 грн. 81 коп. витрат на лікування потерпілого ОСОБА_9 у Хмельницькій обласній лікарні.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати із 19 грудня 2015 року, зарахувавши до нього час перебування обвинуваченого під вартою із 21 листопада 2014 року по 10 червня 2015 року включно.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_7 обрано у виді тримання під вартою.

За вироком суду 19 листопада 2014 року у вечірній час ОСОБА_7 , виявляючи органічний розлад особистості неуточненого ґенезу, внаслідок чого не в повній мірі міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, перебуваючи на кухні у власному помешканні по АДРЕСА_1 , під час бійки, що виникла із ОСОБА_9 з приводу придбання спиртного, у відповідь на погрози останнього із прикладанням до його горла виделки, вхопив сокиру, що знаходилася біля котла опалення та умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, топорищем наніс один удар в область живота та обухом сокири два удари в область голови. Внаслідок нанесених ударів ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді рани в лівій тім`яно-потиличній ділянці, рани в лобно-скроневій ділянці, крововиливу та припухлості м`яких тканин навколо обох очей, множинних переломів лівої лобної, скроневої та тім`яних кісток, переломів кісток носа, лівої виличної дуги та верхньої щелепи, розриву твердої мозкової оболонки, субдурального крововиливу лівої і скроневої долі головного мозку та забою головного мозку важкого ступеня, які є тяжкими тілесними ушкодженнями, що небезпечні для життя в момент заподіяння (завдання), які без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом закінчуються чи можуть закінчуватися смертю, та перелом заднього відрізку 9-го ребра справа, який за своїм характером відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , він, не оспорюючи вини обвинуваченого у вчиненому злочині та правильність кваліфікації, просить вирок суду щодо ОСОБА_7 змінити, звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, посилаючись на те, що судом при призначенні покарання не в повній мірі взяті до уваги обставини, що передували вчиненню злочину, а саме віктимна поведінка потерпілого, який у помешканні обвинуваченого зухвало із приставлянням виделки до його горла вимагав у нього грошові кошти на придбання спиртного, чим зумовив виникнення у ОСОБА_7 стану сильного душевного хвилювання через реальну загрозу його життю. Крім того захисник вважає, що своєю поведінкою після вчинення злочину ОСОБА_7 довів можливість його виправлення без ізоляції від суспільства та недопущення ним вчинення інших злочинів.

Крім того захисник просить скасувати вирок в частині стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_9 моральної шкоди в сумі 100 тис. грн., відмовивши у задоволенні вказаних вимог, посилаючись на те, що обвинувачений ОСОБА_7 діяв у відповідь на неправомірні дії потерпілого. При цьому апелянт посилається на ч.3 ст.16 ЦК України, відповідно до якої суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої третьої статті 13 цього Кодексу, а згідно з ч.3 ст.13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, правильність кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не оспорюються. Суд першої інстанції дав належну оцінку доказам, наданим стороною обвинувачення, які були досліджені в ході судового розгляду, та обґрунтовано дійшов висновку про те, що ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК України, тобто умисно заподіяв потерпілому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив, що після розпиття спиртних напоїв з потерпілим, у них виникла сварка, а потім бійка, в процесі якої потерпілий ОСОБА_9 погрожував йому виделкою, намагаючись прикласти її йому до горла, однак він вказану виделку забрав у потерпілого , відкинув її і тільки після цього взяв сокиру і наніс нею удари потерпілому.

Будь-яких доказів, які б вказували на те, що в момент вчинення злочину ОСОБА_7 перебував у стані сильного душевного хвилювання, у справі немає, в зв`язку з чим безпідставними є доводи апеляції захисника в тій частині, що при призначенні покарання суд не врахував цю обставину.

Як вбачається з вироку місцевого суду, при призначенні покарання дотримано вимоги ст..65 КК України. Зокрема , місцевим судом взято до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який не судимий, має постійне місце проживання, за яким характеризується негативно, не працює, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, є обмежено осудним.

Обставиною, що обтяжує покарання, обґрунтовано визнано вчинення обвинуваченим злочину в стані алкогольного сп`яніння. Разом з тим суд визнав обставинами, що пом`якшують покарання, щире каяття обвинуваченого у скоєному, вчинення злочину під впливом погрози з боку потерпілого. Крім того. судом першої інстанції враховано неправомірну поведінку потерпілого ОСОБА_9 , який спровокував конфлікт і бійку з обвинуваченим, а також взято до уваги наслідки, які фактично настали в результаті дій обвинуваченого, і обґрунтовано призначено покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч.1 ст.121 КК України.

З врахування конкретних обставин справи, тяжкості злочину, особи винного, який характеризується негативно, злочин вчинив у стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст..75 КК України, а також застосування ст..69 КК України. Якою саме поведінкою після вчинення злочину ОСОБА_7 довів, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, в апеляції не зазначено.

Таким чином, підстав для зміни вироку в частині призначення покарання, колегія суддів не вбачає.

Обгрунтовано судом першої інстанції задоволено цивільний позов потерпілого у кримінальному проваджєенні, в тому числі і в частині відшкодування моральної шкоди відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, оскільки судом встановлено, що моральна шкода заподіяна потерпілому ОСОБА_9 внаслідок умисних злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_7 . При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, як вбачається з вироку,суд першої інстанції врахував характер правопорушення (тяжкий злочин), глибину фізичних та душевних страждань, пов`язаних з фізичним болем внаслідок отримання тяжких тілесних ушкоджень , перенесений стрес, пов`язаний з цим, тяжкість вимушених змін у житті потерпілого, час та зусилля , необхідні для відновлення попереднього стану. З врахуванням викладеного, а також конкретних обставин заподіяння моральної шкоди потерпілому, який спровокував конфлікт з обвинуваченим ОСОБА_7 . Колегія суддів вважає, що при цьому суд дотримався вимог розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦК України). Таким чином, підстав для відмови в задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 в частині відшкодування моральної шкоди не вбачається, Посилання захисника в апеляції на ч.3 ст.13, ч.3 ст.16 ЦК України в даному випадку є безпідставними, оскільки цими статтями Цивільного кодексу України регулюються межі здійснення і способи захисту цивільних прав в рамках цивільних правовідносин.

На підставі викладеного, керуючись ст. 407 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а:
Вирок Шепетівського міськрайонного суду від 19 грудня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_7 до строку відбування покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 21 листопада 2014 року по 10 червня 2015 року включно та з 19 грудня 2015 року по 15 лютого 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з моменту отримання її копії.

Головуючий /підпис/
Судді /підписи/
Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .