06.10.2015 Справа № 642/8445/15-к;
Провадження 1кс/642/2536/15
Ленінський районний суд м. Харкова
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2015 року
Суд в складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
За участю заявника ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на квартиру, накладеного ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 23.10.2014 року -
В С Т А Н О В И В:
05.10.2015 року заявник ОСОБА_3 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова із клопотанням про скасування арешту майна - квартири АДРЕСА_1 , накладеного ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 23.10.2014 року за клопотанням старшого слідчого СВ Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України Харківської області ОСОБА_4 .
В клопотанні заявник зазначив, що між ним та ОСОБА_5 був укладений договір позики (надалі договір-1) від 01.05.2014 року, відповідно до якого заявником як позичальником було передано у власність ОСОБА_5 суму грошей готівкою у розмірі 249 600,00 грн. Для забезпечення виконання договору-1 між заявником як першим «іпотекодержателем» та ОСОБА_6 , як другим «іпотекодержателем», також ОСОБА_5 , як «іпотекодавцем», був укладений договір іпотеки від 01.05.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_7 (надалі договір-2).
В клопотанні заявник посилається на те, що порушення його прав та неправомірне втручання у цивільні правовідносини полягають у наступному. Відповідно до норм матеріального права, а саме: ч. 2 ст. 1 Закону України «Про Іпотеку»: «іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом».
Також заявник вважає, що відповідно до договору іпотеки та норм чинного законодавства, у разі невиконання належним чином договору позики, йому належить право здійснити задоволення своїх вимог як кредитора в рахунок предмета іпотеки, в порядок та спосіб, передбачені в п.п. а, б п. 13 договору іпотеки.
ОСОБА_3 в своєму клопотанні стверджує, що відповідно до ст. 59 Конституції України, його право на захист було порушено, а також, відповідно до ст. 21 КПК України - право на доступ до правосуддя, оскільки він був відсутнім при розгляді клопотання про накладення арешту на квартиру, у зв`язку з неповідомленням його про дату та час судового засідання.Досудове розслідування було розпочато 17 вересня 2014 року, а станом на 06 жовтня 2015 р. вже пройшло більше року, що є не припустимим для існування заходів кримінального провадження.
В обґрунтування клопотання, заявник зазначає, що ухвала суду від 23 жовтня 2014 року про арешт майна була прийнята для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, яке було відкрито щодо нього та ОСОБА_6 , натомість як ОСОБА_5 здійснила погашення заборгованості перед ОСОБА_6 як «іпотекодержателем» (за договором іпотеки від 01.05.2014 року), хоча вони є обидва «іпотекодержателями» за договором, а тому мають рівний правовий статус за цим договором. Таким чином, визнання заборгованості перед одним не можливо без визнання заборгованості перед іншим, що ставить під питання взагалі законність та обґрунтованості існування кримінального провадження щодо нього.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 повністю підтримав клопотання про скасування арешту майна - квартири АДРЕСА_1 , накладеного ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 23.10.2014 року, і просив суд скасувати арешт, посилаючись на доводи викладені у клопотанні.
Слідчий СВ Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначила, що матеріали кримінального провадження були направлені до прокуратури Ленінського району м. Харкова, підозру нікому пред`явлено не було, а також те, що при накладенні арешту, їй було відомо щодо знаходження майна - вищевказаної квартири в іпотеці, за вищевказаним договором іпотеки.
Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши письмові докази клопотання, суд встановив.
Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, яка вказує на підстави для арешту майна, а саме:«Арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинувачено, або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.»
Крім того, зі змісту ст. 170 КПК України та листа ВССУ «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» № 223-558/0/4-13 від 05.04.2013 року впливає, що заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, мають тимчасовий характер, в цьому випадку строк дії заходу є пропорційним строку досудового розслідування.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Частиною 1 ст. 174 КПК України передбачено, що обвинувачений, його захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею.
Згідно з ч. 2 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002481 від 17.09.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, за зверненням ОСОБА_5 .
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 23.10.2014 року, за клопотанням слідчого СВ Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_4 (№ 642/9223/14-к, пр.1-кс/642/2605/14) накладено арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 .
Відповідно до договору позики від 01.05.2014 року, ОСОБА_3 як «позикодавець» з однієї сторони та ОСОБА_5 як «позичальник» з іншої сторони, уклали цей договір, згідно з яким ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 249600, 00 (двісті сорок дев?ять тисяч шістсот) гривень.
Відповідно до розписки ОСОБА_5 від 01.05.2014 року, їй було передано від ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 249600, 00 (двісті сорок дев?ять тисяч шістсот) гривень, які вона зобов`язалася повернути згідно графіку повернення, але не пізніше 01.05.2017 року.
Відповідно до договору іпотеки від 01.05.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_7 , за реєстровим номером № 807, ОСОБА_3 і ОСОБА_6 як «іпотекодержателі» з однієї сторони та ОСОБА_5 , як «іпотекодавець» з іншої сторони уклали цей договір, згідно з яким ОСОБА_5 передала в іпотеку ОСОБА_3 та ОСОБА_6 нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 .
Судом також встановлено, та не заперечується сторонами, що заявник ОСОБА_3 є свідком у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002481 від 17.09.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Враховуючи, що заявник ОСОБА_3 не є підозрюваним, обвинуваченим або цивільним відповідачем у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002481 від 17.09.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, і про підозру у кримінальному проваджені нікому не повідомлено, приймаючи до уваги, що заявник ОСОБА_3 на законних підставах є іпотекодержателем квартири АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки від 01.05.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_7 , за реєстровим номером № 807, і арештом нерухомого майна порушується права іпотекодержателя - заявника ОСОБА_3 , яке гарантоване ст. ст. 13, 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, а також ст. 1 Закону України «Про Іпотеку», слідчий суддя приходить до висновку, що в подальшому застосування цього заходу (арешту нерухомого майна) відпала потреба, а тому клопотання підлягає задоволденню.
Керуючись ст. ст. 16, 170, 174, 309, 369-372 КПК України, ст. ст. 13, 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, ЗУ «Про Іпотеку» слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна - квартири АДРЕСА_1 , накладеного ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 23.10.2014 року - задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 23.10.2014 року, на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1