справа №619/600/15-к
провадження №1-кп/619/131/15
ВИРОК
іменем України

06 жовтня 2015 року Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового

засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002187 від 09.11.2013 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Солоницівка Дергачівського району Харківської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, працюючого ТОВ «Група Рітейлу України» кухарем, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України,

за участю: прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
09 листопада 2013 року приблизно в 00 год. 30 хв. ОСОБА_3 керував технічно справним, належним ОСОБА_7 автомобілем «ВАЗ-21043» р.н. НОМЕР_1 , та рухався по автодорозі «Харків-Охтирка» в с. Солоницівка Дергачівського району Харківської області, в напрямку м. Харкова.
В ході руху по вказаній автодорозі, в районі 12 км + 800 м., ОСОБА_3 , рухаючись зі швидкістю близько 80-100 км/год., грубо порушив вимоги п.п. 2.3 б) 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
-п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну…»;
-п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен врахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, який перевозиться та транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;
-п. 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год» і допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який в цей час рухався по правому узбіччю відносно руху автомобіля в зустрічному напрямку.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження від яких в цей же день помер у лікарні.
Порушення вимог Правил дорожнього руху України ОСОБА_3 , які знаходяться у причинному зв`язку з подією та наслідками, виразилося в тому, що він керуючи автомобілем «ВАЗ-21043», рухався зі швидкістю, яка перевищувала допустиму у населеному пункті, проявляючи необережність, виявив неуважність, не врахував дорожню обстановку у вигляді мокрої дороги, вибрав небезпечну швидкість руху (близько 80-100 км/год.), та не впоравшись з керуванням свого автомобіля, виїхав на праве узбіччя, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , що спричинило тяжкі наслідки смерть потерпілого.
Одночасно після скоєння вказаного правопорушення 09 листопада 2013 року близько 00 год. 40 хв., в районі 12 км + 800 м. автодороги «Харків-Охтирка», в с. Солоницівка Дергачівського району Харківської області, водій ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п. 2.10 а), б), в), г), д), е) Правил дорожнього руху України, розуміючи, що своїми діями він поставив потерпілого ОСОБА_8 у небезпечне для життя становище, маючи правовий обов`язок і реальну можливість доставити потерпілого до лікувального закладу, на місці дорожньо-транспортної події не залишився, не переконався у необхідності надання потерпілому медичної допомоги, не прийняв заходів для її надання, а умисно, з метою уникнення, передбаченої законодавством відповідальності, покинув автомобіль та зник з місця пригоди, залишивши потерпілого у небезпеці.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення злочинів, так як це зазначено вище.

Крім визнання своєї вини, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_9 про те, що 09.11.2013 року вночі їй зателефонував ОСОБА_10 і повідомив, що її чоловіка збила машина і він лежить непритомний. О 07-00 год. вони були в дорозі, коли їй зателефонували і повідомили, що чоловік помер.

Показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що в листопаді 2013 року він зустрівся з ОСОБА_12 . Вони разом гуляли, розважалися, а в 23 год. ОСОБА_13 взяв дома машину, сів за кермо, а він сів поряд на пасажирському сидінні і заснув, так як був у нетверезому стані. Прокинувся від почутого хлопка, тріскоту скла і сильного удару в обличчя. Прийшов в себе, коли медична сестра надавала допомогу. Про те, що трапилося ДТП, довідався вранці від батька ОСОБА_3 .

Показаннями свідка ОСОБА_7 про те, що обвинувачений ОСОБА_14 його син. В той день він був на роботі, від дружини дізнався, що відсутній зв`язок з сином. Потім працівники ОСОБА_15 повідомили, що син потрапив в ДТП. Син керував автомобілем з його дозволу. Прийшов додому син лише вранці і повідомив, що був за кермом, коли трапилося ДТП, що він втік з місця події.

Дослідженими в судовому засіданні даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схемою ДТП від 09 листопада 2013 року, в якому зазначені всі обставини скоєного ДТП на а.с. 13-23.

Даними висновку судово-медичної експертизи № 6/81-ОКБт/14 від 28.04.2014 року ОСОБА_8 , 1971 р.н., про спричинені тяжкі тілесні ушкодження у вигляді - гострої поєднаної травми голови та тулуба з розривами внутрішніх органів, від яких останній помер на а.с. 52-58.

Даними висновку судово-медичної експертизи № 81-ОКБт/13 від 25.04.2014 року ОСОБА_8 , 1971 р.н., про спричинені тяжкі тілесні ушкодження у вигляді - гострої поєднаної травми голови та тулуба з розривами внутрішніх органів, від яких він помер на а.с. 59-65.

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 27.11.2014 року за участю свідка ОСОБА_16 , у ході якого останній підтвердив викладені ним у поясненнях обставини та механізм ДТП на а.с. 122-125.

Даними висновку судової авто-технічної експертизи № 1142/14 від 25.12.2014 року про те, що в дорожній ситуації, що склалася, водій автомобіля ВАЗ-21043 ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.1 і 12.4 Правил дорожнього руху України, в діях водія ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, перебувають в причинному зв`язку з подією ДТП на а.с. 130-131.

Суд, дослідивши та перевіривши в судовому засіданні вищевказані докази, які у відповідності до ст.ст. 85, 86 КПК України є належними та допустимими, оцінюючи їх у своїй сукупності, приходить до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 та вважає, що його дії, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_8 , кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, а дії, які виразилися в завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів для самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги сам поставив потерпілого у небезпечний для життя стан, кваліфікує за ч. 1 ст. 135 КК України.

У відповідності до ст. 337 КПК України визначено межі судового розгляду, а саме судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_3 суд враховує, що відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття та добровільне відшкодування заподіяної матеріальної і моральної шкоди потерпілій ОСОБА_9 . За ст. 67 КК України відсутні обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого.

Потерпіла ОСОБА_9 в адресованій суду заяві просила, враховуючи молодий вік обвинуваченого, його ставлення та ставлення родини обвинуваченого до наслідків скоєного злочину, не позбавляти ОСОБА_3 волі, надати йому можливість розпочате доросле життя без в`язниці.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, має молодий вік, має постійне місце проживання та місце роботи, на обліку у лікаря-нарколога і лікаря-психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання та роботи характеризується з позитивного боку.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних злочинів, а саме ч. 2 ст. 286 КК України, який згідно статті 12 КК України являється тяжким злочином, необережним за формою вини, та ч. 1 ст. 135 КК України, який згідно статті 12 КК України являється злочином невеликої тяжкості. Суд враховує роз`яснення п. 20 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в яких зазначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також особу винного.

Враховуючи ступінь і характер суспільно-небезпечних діянь, тяжкість злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставин, які пом`якшують його покарання, прохання потерпілої ОСОБА_9 не позбавляти волі обвинуваченого, можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання з ізоляцією від суспільства, суд прийшов до висновку про його звільнення від відбування основного покарання з іспитовим строком та застосовує ст. 75 КК України. На період випробувального терміну суд покладає на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Суд вважає, що таке покарання буде достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів.

Цивільний позов ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди необхідно залишити без розгляду, так як за нотаріально засвідченою заявою від 09 вересня 2015 року потерпіла ОСОБА_9 отримала 190000 грн. відшкодування завданої подіями ДТП шкоди, претензій матеріального характеру до ОСОБА_3 не має і в подальшому мати не буде.

Запобіжний захід ОСОБА_3 обирався у вигляді застави.

Процесуальні витрати за проведені судові експертизи суд покладає на ОСОБА_3 .
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України та призначити йому покарання:

за ст. 286 ч. 2 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки;

за ст. 135 ч. 1 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом іспитового терміну в 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності зі ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Цивільний позов ОСОБА_9 залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення судової автотехнічної експертизи на користь держави в сумі 589 грн. 68 коп.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді застави в сумі 24360 грн. У разі набрання вироком чинності заставу в сумі 24360 грн. повернути заставодавцю ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1