Номер провадження: 11-кп/785/886/15
Номер справи місцевого суду: 521/4005/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.09.2015 року м. Одеса

Колегія судів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 в інтересах засудженого: ОСОБА_8 ,
засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в режимі відео конференції,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою: прокурора прокуратури Малиновського району м. Одеси ОСОБА_10 на Малиновського районного суду м. Одеси від 10.04.2015р., у відношенні:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше судимого:
01.12.2014 р. за ст. 190 ч.1 КК України до 3 років обмеження волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, строк якого встановлений 2 роки,
засуджений за ст. 185 ч. 2 КК України до 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за попереднім вироком у вигляді обмеження волі строком на 3 (три) роки, при цьому, з урахуванням п. «б» ч. 1 ст. 72 КК України, перевівши строк обмеження волі в строк позбавлення волі у співвідношенні: 2 дні обмеження волі відповідають 1 (одному) дню позбавлення волі, тобто 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі, остаточно призначено покарання у виді 1 (одного) року 7 (сім) місяців позбавлення волі з поміщенням в кримінально-виконавчу установу,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, раніше судимого:
27.09.2013 р. за ст. ст. 185 ч. 3, 186 ч. 2 КК України, до 4 р. позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, строк якого встановлений 2 роки,
засуджений за ст. ст. 27 ч.5, 185 ч. 2 КК України до 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за попереднім вироком у вигляді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки, та остаточно призначено покарання 4 (чотири) роки і 1 (один) місяць позбавлення волі з поміщенням в кримінально-виконавчу установу,
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були засуджені за скоєння наступних кримінальних правопорушень.

1) Так, 11.01.2015р. о 00 год. 05 хв., ОСОБА_8 , будучи раніше засудженим за вчинення злочину, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, зайшов до кімнати відпочинку автомобільної мийки «Раліко», розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Середня, 61 «А», на якій він неофіційно працював мийником, та, визначивши об`єктом свого злочинного посягання майно, яке належить його, на той час, директору ОСОБА_11 , а саме: велосипед вартістю 9870 грн., таємно, з корисливих мотивів, викрав зазначений велосипед. Після чого, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим причинив ОСОБА_11 матеріальні збитки на вказану суму.
2) Крім того, в той же день, 11.01.2015р. о 05 год. 00 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вступив у попередню змову із знайомим ОСОБА_9 , який раніше був засуджений за вчинення злочинів, передбачених ст. ст. 185 ч. 3, 186 ч. 2 КК України, направлену на таємне викрадення цінного майна з автомобільної мийки «Раліко», у тому числі двох шуб, що належать ОСОБА_11 .
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_9 , виступаючи пособником у скоєнні злочину, та ОСОБА_8 , приблизно о 05 год. 30 хв., підійшли до автомобільної мийки «Раліко», розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Середня, 61 «А», де ОСОБА_8 діючи згідно попередньої домовленості з ОСОБА_9 , у той час, як останній, на вулиці біля входу до автомобільної мийки, забезпечував їх безпеку на час скоєння злочину, та, у разі небезпеки (приближення громадян, або співробітників міліції), повинен був попередити про це, шляхом вільного доступу, зайшов до кабінету директора - ОСОБА_11 , та, користуючись відсутністю сторонніх осіб, будучи впевненим, що його дії ніким не помічені, таємно, з корисливих мотивів, викрав майно потерпілої, а саме: коротку шубу, чорного кольору з хутра норки, вартістю 16 000 грн., шубу з хутра леопарда з капюшоном, вартістю 24 000 грн., подарунковий набір з вазою для квітів, пледом та скляним підсвічником, вартістю 2 500 грн.
Зібравши вказане майно, ОСОБА_8 вийшов з приміщення автомобільної мийки на вулицю до ОСОБА_9 .
Заволодівши, таким чином, майном ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Своїми злочинним діями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 спричинили ОСОБА_11 матеріальні збитки на суму 42 500 грн.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та винести новий, яким визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 років і 6 місяців позбавлення волі, та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 років і 3 місяців позбавлення волі у зв`язку з м`якістю призначеного покарання та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу, виступи захисника ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_9 в режимі відео конференції які просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, та засуджені в останньому слові просили вирок залишити без змін, перевіривши та дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступних обставин.

Так, вина засуджених в тому обсязі як це визнав суд, встановлена доказами, приведеними у вироку, яким дана належна оцінка.

Не оскаржується скоєне і в поданій апеляції.

Вирок у відношенні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є законним та обґрунтованим, оскільки судом прийнято мотивоване рішення по справі, кваліфікація дій ОСОБА_8 за ст. 185 ч. 2 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, та ОСОБА_9 за ст. ст. 27 ч. 5, 185 ч. 2 КК України за кваліфікуючими ознаками: пособництво у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, правильна, а міра покарання їм призначена у відповідності до вимог Закону, з урахуванням ступені тяжкості скоєного злочину, їх суспільну небезпеку, даних про осіб підсудних.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції, мотивовано враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, визнання вини, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а саме: обставини які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, та визнав обставинами, які обтяжують покарання - рецидив скоєних злочинів, скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, з урахуванням того, що ОСОБА_8 , будучи раніше засудженим за скоєння злочину проти власності, відбуваючи покарання з випробуванням, на шлях виправлення не став, необхідних висновків для себе не зробив, знову скоїв навмисні злочини проти власності, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що попередження скоєння ОСОБА_8 нових кримінальних правопорушень можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та призначив покарання, необхідне та достатнє для його виправлення, у вигляді позбавлення волі. Проте, призначаючи покарання, суд врахував наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , позицію потерпілої, яка просила суд суворо не карати, що на думку колегії суддів є безумовними підставами для призначення покарання ОСОБА_8 не у максимальній межі санкції ч. 2 ст. 185 КК України.
Зокрема, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції мотивовано прийшов до висновку, про необхідність, на підставі ст. 71 КК України, до призначеного ОСОБА_8 покарання, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 01.12.2014 р. у вигляді обмеження волі, при цьому, з урахуванням п. «б» ч. 1 ст. 72 КК України, та аргументовано перевів покарання у вигляді обмеження волі в покарання у вигляді позбавлення волі у співвідношенні - 2 дні обмеження волі відповідають 1 дню позбавлення волі.
На ряду з викладеним, при визначені виду та міри покарання ОСОБА_9 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції враховував ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, визнання вини, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а саме: пом`якшуюче покарання суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та суд мотивовано визнав обставинами, які обтяжують покарання - рецидив скоєного злочину.
Крім того, на думку колегії суддів, суд першої інстанції мотивовано урахував те що ОСОБА_9 , будучи раніше засудженим за скоєння злочинів проти власності, відбуваючи покарання з випробуванням, на шлях виправлення не став, необхідних висновків для себе не зробив, знову скоїв навмисний злочин проти власності, та прийшов до правильного висновку, що попередження скоєння ОСОБА_9 нових кримінальних правопорушень можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та призначив покарання, необхідне та достатнє для його виправлення, у вигляді позбавлення волі, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 68 КК України. Проте, призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, позицію потерпілої, яка просила суд суворо не карати ОСОБА_9 , що на думку колегії суддів є безумовними підставами для призначення покарання ОСОБА_9 не у максимальній межі санкції ч. 2 ст. 185 КК України.
Зокрема, на думку колегія суддів, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку та мотивовано, на підставі ст. 71 КК України, до призначеного ОСОБА_9 покарання, частково приєднав не відбуте покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси, від 27.09.2013 року у вигляді позбавлення волі.
З наведених підстав, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду є Законним та мотивованим, а тому він не підлягає скасуванню чи зміні, а доводи прокурора викладені в апеляційній скарзі не можуть бути взяті до уваги оскільки вони спростовуються матеріалами кримінального провадження та вимогами діючого законодавства.

Керуючись: ст. 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора прокуратури Малиновського району м. Одеси ОСОБА_10 , залишити без змін, а вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 10.04.2015р., у відношенні: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 без змін.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підпис) (підпис) (підпис)
Копія вірна.
Суддя апеляційного суду ОСОБА_2