Справа № 521/9920/15-к
Пр-ня по справі № 1кп/521/673/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2015 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Феодосія АР Крим, українця, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, офіційно не працюючого, неофіційно працюючого вантажником на ринку «Привоз» м. Одеси, неодруженого, тимчасово зареєстрованого в АДРЕСА_1 ; тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 (Комунальна установа Одеській центр соціальної реабілітації та адаптації осіб без визначеного місця проживання), раніше судимого: 1)16.02.2011 року Феодосійським м/с АР Крим, за ч. 1 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, звільнився 12.11.2014 року, у скоєні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

06.05.2015 року приблизно о 22 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_3 , не маючи будь-якого злочинного умислу, шляхом вільного доступу, через відчинені вхідні двері зайшов до квартири АДРЕСА_4 вказаного будинку, де у нього раптово виник умисел на крадіжку чужого майна.

Далі ОСОБА_4 знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_5 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, користуючись сприятливою для вчинення злочину обстановкою, впевнившись, що його дії непомітні для оточуючих, діючи повторно, таємно викрав майно ОСОБА_5 , що знаходилось на столі у приміщенні кухні, а саме: шкіряний гаманець червоного кольору, вартістю 500 гривень, в якому знаходились грошові кошти в сумі 30 гривень та кредитні картки (цінності для потерпілої не представляють), яким розпорядився на власний розсуд, завдавши майнової шкоди потерпілій на загальну суму 530 гривень.

Після вчинення злочину, обвинувачений ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та показав, що дійсно 06.05.2015 року приблизно у вечірній час він зайшов до кватири своєї знайомої ОСОБА_5 , у якої він працював, з метою попросити грошові кошти. До квартири він міг заходити вільно, оскільки потерпіла йому довіряла. Оскільки останньої не було вдома, та побачивши на столі гаманець, він вирішив викрасти його та наявні в ньому грошові кошти. Грошові кошти в сумі 30 гривень витратив на власні потреби. Гаманець викинув. В подальшому потерпіла написала заяву в міліцію. Завдану шкоду він повністю відшкодував потерпілій, в тому числі повернув банківські картки. В теперішній час він у скоєному щиро розкаюється, просить суд суворо його не наказувати. Злочин вчинив в зв`язку з тяжким матеріальним становищем та відсутністю будь-якої підтримки від родини, яка залишилась в АР Крим.

Окрім повного визнання своєї вини, винність обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині повністю доказана і підтверджується зібраними в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються і обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Потерпіла ОСОБА_5 про дату судового засідання була сповіщена належним чином, в порядку ст. 135 КПК України, шляхом особистого повідомлення, однак до суду не з`явилась та надала заяву відповідно до якої не заперечує, проти розгляду кримінального провадження без її участі. Претензій матеріального та морального характеру не має. Просить суд призначити мінімальне покарання обвинуваченому.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За місцем мешкання у «Комунальній установі Одеській центр соціальної реабілітації та адаптації осіб без визначеного місця проживання», ОСОБА_4 характеризується позитивно, як особа яка приймає активну участь в життєдіяльності центру.
Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є: рецидив злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , та встановлюючи ступінь його вини у вказаному злочині, суд дає оцінку не окремому вчинку обвинуваченого, а і його особистості, наскільки вона проявилася у злочинних діях, наскільки він має нахили до скоєння правопорушень. Відомості про поведінку обвинуваченого до скоєння злочину, його зв`язках та способі життя, дають можливість суду призначити покарання достатнє та необхідне для винної особи.

Даючи оцінку особистості обвинуваченого, суд виходить з того, що ОСОБА_4 є особою не суспільно небезпечною. Хоча останній раніше судимий, за аналогічний злочин проти власності, однак на думку суду вказані обставини не свідчить про нахили обвинуваченого до системного скоєння правопорушень. Так, відомостей про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності, під час судового розгляду прокурором не надано. Звільнившись з місць позбавлення волі у листопаді 2014 року, ОСОБА_4 одразу ж залишився без будь-якого житла на території України, оскільки родина обвинуваченого, його мати та сестра залишились на тимчасово окупованій території України в АР Крим. Таким чином, останній залишився не тільки без моральної та соціальної підтримки, але й без засобів до існування. Фізичної можливості повернутись додому не має, оскільки не має ані паспорта громадянина України, ані паспорта для виїзду за кордон. Одразу по приїзду до м. Одеси, став на облік у Одеському центрі соціальної реабілітації. Почав офіційно процедуру отримання документів. Аби забезпечити свої соціально-побутові потреби одразу ж почав працювати. Змінив декілька робіт. Зараз працює неофіційно вантажником на ринку «Привоз» м. Одеси. Таким чином бідність, відсутність будь-якої підтримки рідних та близьких людей, відсутність можливості зв`язатись з останніми, отримана судимість, а також відсутність офіційних документів і як наслідок не можливість влаштуватись на постійну, офіційну роботи, на думку суду привели обвинуваченого до скоєння вказаного злочину.

Злочин вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 є дійсно суспільно небезпечним, оскільки посягає на право власності особи. Однак мета покарання це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.

Достатньо молодий вік обвинуваченого, його щира поведінка під час досудового розслідування та судового розгляду, ті обставини, що останній після виклику до міліції одразу ж зізнався у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, на думку суду свідчать про можливість застосування до обвинуваченого покарання у межах санкції статті пов`язаного з арештом. Оскільки обвинувачений знаходився під вартою до ухвалення вироку суду 3 (три) місяці і 25 (двадцять п`ять) днів, суд вважає, за необхідне призначити покарання обвинуваченому з урахуванням відбутого строку. Призначення вказаного покарання, буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, тяжкості скоєного, обставинам злочину, особі обвинуваченого, а також не тільки меті покарання передбаченого ст. 50 КК України, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенство права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс /Steven Willcox/ та Скотт Херфорд /Scott Hurford/ проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України,

СУД, -
З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_4 , винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді арешту строком на 3 (три) місяці 25 (двадцять п`ять) днів.

Зарахувати у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , строк тримання під вартою до ухвалення вироку суду з 08.05.2015 року по 02.09.2015 року.

Вважати обвинуваченого ОСОБА_4 таким, що відбував покарання за вказаним вироком повністю.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 скасувати. До набрання вироком суду законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Речовий доказ по провадженню: кредитну картку повернути законному власнику потерпілій ОСОБА_5 .

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С У Д Д Я: /підпис/
Копія вироку вірна.
Суддя: ОСОБА_1
Секретар: