Справа № 314/3453/15-к Провадження № 1-кп/314/230/2015
ВИРОК
іменем України
26.08.2015 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

потерпілого ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001147 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.07.2015р. відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новософіївка, Вільнянського району, Запорізької області, одруженому, який має двох малолітніх дітей: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовослужбовця Збройних сил України, який має середню освіту, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому

який обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
16.07.2015 приблизно о 09 год. 00 хв. ОСОБА_4 , прибув на територію домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою поспілкуватися з останнім, де відкривши хвіртку, яка була зачинена на засув, зайшов на територію даного домоволодіння та постукав у двері. Після того, як двері домоволодіння ніхто не відчинив, направляючись до свого автомобіля, перебуваючи на території домоволодіння побачив одну пластикову каністру білого кольору, об`ємом 20 літрів з дизельним паливом. В результаті виниклого умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 таємно, з корисливих мотивів викрав одну пластикову каністру білого кольору, об`ємом 20 літрів з дизельним паливом, вартість якого згідно довідки ПАТ «УКРНАФТА» становить 19,50 гривень за 1 літр, шляхом виносу її за допомогою м`язової сили рук за територію домоволодіння та поміщення до свого автомобіля. Після чого з дому вийшов потерпілий ОСОБА_3 , який затримав ОСОБА_4 та звернувся до правоохоронних органів. Тим самим, своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 390 гривень.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 в суді беззастережно визнав свою вину у повному обсязі, ніхто з учасників процесу не оспорював встановлені досудовим розслідуванням фактичні обставини та докази у цьому кримінальному провадженні, суд, керуючись вимогами ст.349 КПК України, обмежив дослідження доказів, допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням доказів, що визначають вартість майна та матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого. Судом роз`яснено наслідки визнання обставин, які ніким не оспорюються, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_4 , в судовому засіданні визнав свою вину у повному обсязі та пояснив, що 16.07.2015 приблизно о 09 год. 00 хв. ОСОБА_4 , прибув на територію домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_3 , з метою поспілкуватися з останнім, так як вони товаришували, де відкривши хвіртку, яка була зачинена на засув, зайшов на територію даного домоволодіння та постукав у двері. Після того, як двері домоволодіння ніхто не відчинив, направляючись до свого автомобіля, перебуваючи на території домоволодіння побачив одну пластикову каністру білого кольору, об`ємом 20 літрів з дизельним паливом. Перебуваючи на території домоволодіння у нього виник умисел здійснити крадіжку каністри з дизельним паливом. Заволодівши каністрою з дизельним паливом, він направився за територію домоволодіння до свого автомобіля, куди і помістив каністру з дизельним паливом. Після чого з дому вийшов потерпілий ОСОБА_3 , який затримав ОСОБА_4 та звернувся до правоохоронних органів. Після приїзду працівників правоохоронних органів, каністру з дизельним паливом було повернуто потерпілому ОСОБА_3 .
Потерпілий ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що в своїх показаннях обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив усі обставини кримінального правопорушення, що відбувались, у зв`язку з чим повторювати ці обставини він не бажає, добавити більше йому нічого та далі показання давати не бажає.
Проаналізувавши в сукупності вищезазначені обставини, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 повністю доведена в судовому засіданні, та кваліфікує його дії за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
В обвинувальному акті прокурор кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до сховища.

Однак в судовому засіданні, дії за якими встановлена кваліфікуюча ознака ч.3 ст.185 КК України - проникнення до сховища не підтвердилась на підставі наступного:

Як пояснив в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме одної пластикової каністри білого кольору, об`ємом 20 літрів з дизельним паливом виник у нього на території домоволодіння, яке належить ОСОБА_3 . Метою входження до території домоволодіння був намір поспілкуватись з господарем домоволодіння ОСОБА_3 з яким обвинувачений ОСОБА_4 товаришував. Зазначені обставини також підтвердив потерпілий ОСОБА_3 , який пояснив, що в своїх показаннях обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив усі обставини кримінального правопорушення, йому добавити більше нічого.
Обставини, щодо виникнення умислу обвинуваченого ОСОБА_4 на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), на території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить потерпілому ОСОБА_3 сторонами кримінального провадження в судовому засіданні не оспорювались.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.3 КПК України державне обвинувачення це процесуальна діяльність прокурора, що полягає у доведенні перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.
За приписами ч.6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Прокурором, потерпілим та обвинуваченим, реалізуючи права сторін кримінального провадження, передбаченого ст.ст.22, 26 КПК України, клопотань про зміну обсягу доказів, що підлягають дослідженню у встановленому судом порядку до суду не заявлялось.
Відповідно до п. 22 роз`яснень Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року вирішуючи питання про наявність у діях винної особи названої кваліфікуючої ознаки суди повинні з`ясовувати, з якою метою особа опинилась у житлі, іншому приміщенні чи сховищі та коли саме в неї виник умисел на заволодіння майном. Викрадення майна не можна розглядати за ознакою проникнення в житло або інше приміщення чи сховище, якщо умисел на викрадення майна у особи виник під час перебування в цьому приміщенні.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не доведено вину обвинуваченого ОСОБА_4 щодо вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), з кваліфікуючою ознакою - проникненням до сховища. З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_4 відсутня кваліфікуюча ознака, як проникнення в сховище, та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, конкретні обставини справи та дані про обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з даними, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , він є особою раніше не судимою, психічними захворюваннями не страждає, на обліку в наркодиспансері не перебуває, характеризується за місцем проживання позитивно, одружений, має на утриманні трьох дітей, перебуває на військовій службі в лавах Збройних сил України.

Відповідно до ст.66 КК України в якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття в скоєному.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Приймаючи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальний злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням особи ОСОБА_4 , суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу.

Цивільний позов обвинувачений у кримінальному провадженні не заявлявся.

Судові витрати за кримінальним провадженням відсутні.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався, заяв про обрання запобіжного заходу до суду не надходило.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368,369, 373, 374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речовий доказ одна пластикова каністра білого кольору, об`ємом 20 літрів з дизельним паливом, передана на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_3 , залишити власнику ОСОБА_3 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1

26.08.2015