АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2016 року до Апеляційного суду міста Києва надійшла апеляційна скарга адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на ухвалу судді Оболонського районного суду м. Києва щодо відмови в задоволенні його клопотання про визнання доказів недопустимими, постановлену 13.01.2016 року під час судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , в якій він просить апеляційний суд зазначену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу на підставі заяви про визнання доказів недопустимими.
Перевіривши подану адвокатом ОСОБА_2 апеляційну скаргу на відповідність вимогам закону, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , необхідно відмовити, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, сформованого за апеляційною скаргою, в провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке перебуває в стадії судового розгляду і наступне судове засідання призначено на 02 лютого 2016 року.
Відповідно до журналу судового засідання від 13 січня 2016 року, захисником ОСОБА_2 було заявлено клопотання про не дослідження в судовому засіданні окремих доказів - показань свідків, у зв`язку з наявністю протиріч у тих їх показаннях, що були дані на досудовому розслідуванні.
За результатами розгляду даного клопотання, ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням в журнал судового засідання, було відмовлено в його задоволенні з тих підстав, що вказані докази безпосередньо в судовому засіданні ще не досліджувались.
На вказану ухвалу суду про відмову в задоволенні клопотання про визнання доказів недопустимими, як вказує захисник ОСОБА_2 , ним і подана 17 січня 2016 року апеляційна скарга.
Між тим, згідно із положеннями ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.
При цьому, частина друга наведеної норми закону регламентує, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення відповідних судових рішень, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених Кримінальним процесуальним кодексом України.
Отже, відповідно до положень ст. 392 КПК України, ухвала суду про відмову в задоволенні клопотання про визнання доказів недопустимими, як і про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження в судовому засіданні, окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, а заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене в ч. 1 цієї статті.
Таким чином, захисником ОСОБА_2 подана апеляційна скарга на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, а тому, згідно з вимогами ч. 4 ст. 399 КПК України, у відкритті провадження за його апеляційною скаргою слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст. 392, ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя, -
Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати захиснику ОСОБА_2 разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її постановлення.

Суддя
Апеляційного суду м. Києва ОСОБА_1