Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_9,
суддів:ОСОБА_10, ОСОБА_11,
за участю прокурора ОСОБА_12,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 27 жовтня 2015 року кримінальну справу щодо ОСОБА_5, за касаційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 03 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2013 року ОСОБА_5 виправдано за недоведеністю у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, п. 4 ст. 27 і ч. 1 ст. 369, ч. 3 ст. 364, ч. 3 ст. 368 КК. Крім того, судом постановлено окрему ухвалу, яку направлено прокурору Харківської області для вирішення питання про проведення перевірки по фактам порушення норм кримінально-процесуального закону працівником СБУ ОСОБА_6 та слідчим прокуратури ОСОБА_7

Не погодившись з окремою ухвалою, прокурор подав апеляційну скаргу, яку постановою цього ж районного суду від 23 травня 2014 року залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 350 КПК 1960 року та надано семиденний строк для усунення недоліків.

Проте, прокурор у встановлений строк вказані у постанові недоліки не усунув, а тому суд 09 червня 2014 року визнав його апеляційну скаргу такою, що не підлягає розгляду.

Клопотання прокурора про поновлення строку на апеляційне оскарження окремої ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2013 року постановою цього ж суду від 06 серпня 2014 року залишено без задоволення.

Пропустивши процесуальний строк, прокурор звернувся до суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови від 06 серпня 2014 року, яке 17 грудня 2014 року судом залишено без задоволення та визнано його апеляцію такою, що не підлягає розгляду

За наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову від 17 грудня 2014 року Апеляційний суд Харківської області 03 березня 2015 року ухвалив рішення про залишення скарги прокурора без задоволення.

У касаційній скарзі зі змінами прокурор порушив питання про скасування ухвали апеляційного суду та направлення справи на новий апеляційний розгляд. Стверджує, що судом апеляційної інстанції всупереч вимогам ч. 2 ст. 377 КПК не спростовано доводів прокурора, викладених в апеляційній скарзі про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження. Стверджує, що постанова від 06 серпня 2014 року до прокуратури не надходила, а тому не було можливості оскаржити її у встановлений строк.

Захисник ОСОБА_5 - ОСОБА_8 надав заперечення на касаційну скаргу прокурора, вважаючи судове рішення законним і обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

За змістом ст. 90 КПК 1960 року процесуальний строк повинен бути поновленим лише у разі, якщо він пропущений з поважних причин.

Як убачається з матеріалів справи, прокурор 16 вересня 2014 року ознайомився з матеріалами справи у повному обсязі (т. 16 а.с. 135), тобто і з постановою Ленінського районного суду від 06 серпня 2014 року (т.16 а.с. 124). Проте клопотання про поновлення строку на її апеляційне оскарження подав до місцевого суду лише 11 грудня 2014 року (т. 16 а.с. 205), пропустивши передбачений КПК 1960 року термін.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив, що прокурор не навів поважних причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови, а відтак обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про поновлення цього строку та визнав апеляцію прокурора такою, що не підлягає розгляду, з чим погоджується і колегія суддів.

Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, обґрунтовано залишив постанову місцевого суду без зміни, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення, а стосовно доводів апеляції прокурора, аналогічних доводам його касаційної скарги, навів відповідні мотиви їх необґрунтованості, з чим погоджується й колегія суддів.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 377 КПК 1960 року.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для скасування ухвали апеляційного суду за доводами касаційної скарги прокурора.

Керуючись статтями 394-396 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 03 березня 2015 року залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.

Судді:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11