Справа № 357/4779/15-к
1-кп/357/397/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.10.2015 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Білої Церкви кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0003205 від 07.07.2014 р. щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації, Амурської області, с. Сєришеве, громадянина України, росіянина, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_8 , 2007 р.н., працюючого директором ТОВ «Примат», не військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, реєстраційний номер платника податків - НОМЕР_1 ,-

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 заподіяв умисне легке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_4 за наступних обставин.

06.07.2014 р. о 16 год.03 хв. ОСОБА_6 , знаходячись із своїм сином ОСОБА_9 на проїзній частині дороги у дворі житлового буд. АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин до потерпілого ОСОБА_4 , які виникли в результаті того, що останній заподіяв умисний удар рукою в обличчя ОСОБА_6 після того, як той вдарив рукою по боковому водійському склу автомобіля ОСОБА_4 , з метою заподіяння останньому тілесних ушкоджень, умисно наніс йому один удар лівою рукою в область ротової порожнини, один удар лівою рукою в область лоба, один удар лівою рукою в область правої завушної ділянки, один удар лівою рукою в область правого ока, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді : крововиливу у слизову оболонку верхньої губи, крововиливу у слизову оболонку нижньої губи, синця на лобі, синця правої завушної ділянки, синця зовнішнього кута правого ока, синця правої сідниці, садна правого колінного суглоба, садна тильної поверхні нігтьових фаланг 2,3,4,5 пальців правої кисті, синця тильної поверхні 5 пальця лівої кисті, садна долоневої поверхні лівої кисті, що згідно із висновком експерта від 08.07.2014 р. за №196/д відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у скоєнні інкримінованого йому злочину фактично визнав і показав суду, що проживає в кв. АДРЕСА_3 близько 12 років. По сусідству з ним в кв. АДРЕСА_4 зазначеного будинку проживає ОСОБА_4 , з яким до 2010 р. у нього були нормальні стосунки.

В подальшому виник конфлікт із-за кішки і вони перестали спілкуватися.

Дійсно 06.07.2014 р. о 16 год. 03 хв., знаходячись на проїзній частині дороги у дворі вказаного житлового будинку, ОСОБА_4 , керуючи своїм автомобілем «Лексус», з підвищеною швидкістю заїзжав у двір будинку та ледь не наїхав на нього( ОСОБА_10 ) та його 21-річного сина ОСОБА_11 , які в той час виходили із двору будинку.

Обурившись вказаним, він( ОСОБА_10 ) вдарив рукою по склу дверей автомобіля ОСОБА_12 та запитав «Куди ти їдеш, ти що не бачиш, що я іду?». Оскільки в автомобілі грала музика, відповіді не почув і пішов далі.

Після цього ОСОБА_4 відчинив водійські двері автомобіля, став висловлюватися нецензурними словами. Він( ОСОБА_10 ), знаходячись вже на відстані близько 1 м. від потерпілого, запитав «В чому справа?» і між ними виникла сварка, в процесі якої ОСОБА_4 несподівано наніс йому ( ОСОБА_6 ) удар рукою в ліву сторону обличчя, від чого він став присідати, однак не впав, т.я. обперся об стіну. Син відштовхнув ОСОБА_4 .

Злякавшись за сина, розуміючи, що ОСОБА_4 може продовжувати наносити удари, захищаючи себе та сина, він ( ОСОБА_10 ) піднявся, наздогнав потерпілого, який став тікати і наніс останньому кулаком близько 4-5 ударів: в область губ, лоба, правої завушної ділянки та один удар рукою в область правого ока.

Зазначені удари потерпілому наносив сам, син ОСОБА_4 не бив, лише намагався їх розборонити. Подія тривала декілька хвилин.

Вважає, що діяв в стані афекту, викликаному неправомірною поведінкою потерпілого, який спровокував конфлікт і перший наніс йому удар.

Внаслідок неправомірних дій потерпілого отримав тілесні ушкодження у виді садна слизової оболонки щоки, садна на руці, гематомі на кисті, синець в області ключиці. Вважає, що саме його ( ОСОБА_10 ) кров була на сорочці потерпілого.

Під час проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 , що стверджено відповідним протоколом від 02 березня 2015 р., відеозапис якого переглянуто судом( а.с 91-92), обвинувачений підтвердив свої покази.

Крім фактичного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 , суд рахує, що вина останнього у вчиненні інкримінованих досудовим слідством дій, повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами: показами потерпілого, свідків, письмовими матеріалами.

Потерпілий ОСОБА_4 ствердив суду, що дійсно з сусідами сім`єю ОСОБА_10 , у нього були конфлікти з різних незначних причин.

Свій автомобіль марки «Лексус» завжди паркував неподалік від будинку АДРЕСА_2 , де вони проживають, на відстані близько 10 м. від під`їзду.

06.07.2014 р. о 16 год. 03 хв., керуючи цим автомобілем, з проїзної частині дороги на невеликій близько 5 км/год., швидкості заїзжав у двір зазначеного будинку.

Бачив, як ОСОБА_13 та його син ОСОБА_11 , вийшовши з під`їзду будинку, рухалися йому назустріч по лівій стороні проїзної частини щодо напрямку його руху. При цьому зупинився, а обвинувачений з сином обходили його автомобіль з боку водія, спокійною ходою. Скло водійських дверей було приспущене, в автомобілі негучно грала музика.

ОСОБА_6 , проходячи поряд з водійськими дверцятами автомобіля, вдарив рукою по склу. На запитання «Що трапилося?» не відповів, а несподівано наніс удар лівою рукою йому( ОСОБА_12 ) в обличчя, внаслідок чого розбив йому ніс, почалася кровотеча, кров потрапила на сорочку та сидіння. Розуміючи, що обвинувачений з сином можуть його ще побити, він( ОСОБА_12 ) вискочив з автомобіля і старався втекти від них, однак його наздогнали, збили з ніг та побили. Конфлікт тривав близько 10-12 хв., йому нанесли близько 50-ти ударів, можливо більше. Він не міг оборонятися належним чином, оскільки ОСОБА_6 наступив йому ногою на долоню руки і не давав змоги піднятися. На його прохання припинити побиття, нападники не реагували. Потім ОСОБА_14 сказав «Досить, ідуть люди» і вони пішли з місця події, а він ( ОСОБА_12 ) зразу ж викликав міліцію.

Вказаними діями йому було спричинено ряд тілесних ушкоджень, які вказані в медичних документах.

Потерпілий ОСОБА_4 також зазначив, що захищаючись, також міг нанести обвинуваченому удари під час конфлікту, однак точно ствердити цю обставину не може, оскільки не пам`ятає. До події у обвинуваченого видимих тілесних ушкоджень не бачив.

Доводи потерпілого стверджено висновком судово-медичної експертизи №196 від 08 липня 2014 р. згідно якого: 1.При судово-медичній експертизі гр. ОСОБА_4 , 1958 р.н., знайдені наступні ушкодження: крововилив у слизову оболонку верхньої губи, крововилив у слизову оболонку нижньої губи, синець на лобі, синець правої завушної ділянки, синець зовнішнього кута правого ока, садна на задній поверхні лівого ліктьового суглоба, синець правої сідниці, садна правого колінного суглоба, садна правої голінки, садна тильної поверхні нігтьових фаланг 2,3,4,5 пальців правої кисті, синець тильної поверхні 5 пальця лівої кисті, садно лівого променезап`ясткового суглоба, садна долоневої поверхні лівої кисті.

2. Описані ушкодження заподіяні тупими предметами можливо в строк та при обставинах указаних в постанові та обстежуваним.

3. Дані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

4. Локалізація та характер ушкоджень, дають змогу вважати, що всі вони не могли виникнути в результаті падіння потерпілого з висоти власного зросту на виступаючи поверхні.

6. На тілі потерпілого виявлено не менш ніж 10 точок прикладання сили. (а.с.77)

Згідно висновку судово-медичної експертизи №72/д від 04 березня 2015 р. Локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_4 дають змогу вважати, що тілесні ушкодження у вигляді крововиливу у слизову оболонку нижньої губи, синця на лобі, синця правої завушної ділянки, синця зовнішнього кута правого ока, синця правої сідниці, садна правого колінного суглоба, саден тильної поверхні нігтьових фаланг 2,3.4,5 пальців правої кисті, синця тильної поверхні 5 пальця лівої кисті, садна долоневої поверхні лівої кисті могли виникнути при обставинах вказаних підозрюваним ОСОБА_6 у протоколі проведення слідчого експерименту від 02 березня 2015 р., усі інші ушкодження виникнути за вищезазначених обставинах не могли.(а.с.86)

Свідок ОСОБА_15 дружина обвинуваченого, ствердила суду, що очевидцем конфлікту не була. Про подію дізналася зі слів сина та чоловіка. Останній повідомив, що дав сусіду ОСОБА_4 відсіч на неправомірні дії останнього. У чоловіка бачила на обличчі, на губі та ліктьовому суглобі руки садна. Повідомила, що особисто у неї з потерпілим конфліктних ситуацій не було, однак на нього скаржилися інші мешканці. Вказану подію розцінює як суто чоловічу справу. Охарактеризувала обвинуваченого з позитивної сторони. Вважає, що син ОСОБА_11 участі у конфлікті не приймав, будь-яких ушкоджень на ньому не було. Зазначила, що чоловік і син займалися спортом: боксом.

Свідок ОСОБА_16 ствердив суду, що вийшовши на балкон своєї квартири, що на 3-му поверсі буд. АДРЕСА_2 , побачив, як у двір досить швидко заїзжав автомобіль ОСОБА_4 . Поряд з водійськими дверцятами автомобіля проходили ОСОБА_13 та його син ОСОБА_11 , які притиснулися до стіни, при цьому обвинувачений щось сказав водію.

ОСОБА_4 , відчинивши дверцята автомобіля, вдарив ОСОБА_6 , після чого між ними виникла бійка, в процесі якої обвинувачений наніс потерпілому 3-4 удари в область голови, від чого той присів.

ОСОБА_14 намагався розтягнути обвинуваченого та потерпілого, участі у бійці не приймав. Вказані події бачив чітко, на відстані близько 15 м. Бійка відбувалася перед капотом автомобіля, потім біля правих дверцят, протягом 10-15 хв.

Наведені покази ОСОБА_16 ствердив і під час проведення слідчого експерименту за його участю 19 лютого 2015 р., відеозапис якого переглянуто судом. (а.с.88-90)

Згідно висновку судово-медичної експертизи №68/д від 24 лютого 2015 р. Локалізація та характер ушкоджень у ОСОБА_4 дають змогу вважати, що тілесні ушкодження у вигляді крововиливу у слизову оболонку нижньої губи, синця на лобі, синця правої завушної ділянки, синця правої сідниці, садна правого колінного суглоба, саден тильної поверхні нігтьових фаланг 2,3.4,5 пальців правої кисті, синця тильної поверхні 5 пальця лівої кисті, садна долоневої поверхні лівої кисті могли виникнути при обставинах вказаних свідком ОСОБА_16 у протоколі проведення слідчого експерименту від 19 лютого 2015 р., усі інші ушкодження виникнути за вищезазначених обставинах не могли.

Свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 ствердили суду, що неодноразово сварилися з потерпілим. Обвинуваченого охарактеризували позитивно.

Свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 колеги по роботі потерпілого ОСОБА_4 , охарактеризували останнього з позитивної сторони, як коректного, не агресивного, не конфліктного керівника.

Свідок ОСОБА_22 ствердила суду, що про конфлікт з сусідом ОСОБА_4 знає зі слів ОСОБА_6 , який приїхав до неї в гості відразу після події, при цьому бачила у нього садна на щоці, руці, гематому на кисті та в області ключиці.. Останній повідомив, що сусід вдарив його в обличчя і спровокував бійку. Через незначний час ОСОБА_14 телефоном повідомив про приїзд працівників міліції до будинку і вона разом з обвинуваченим туди поїхали. Бачила потерпілого, який був в нормальному стані.

Свідок ОСОБА_23 ствердила суду, що працює двірником і про конфлікт між обвинуваченим та потерпілим дізналася від охоронників стоянки автомобілів, свідком події не була.

Свідок ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в силу ст.63 Конституції України відмовився давати свідчення щодо батька та себе.

Згідно постанови про визнання речових доказів та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 19 лютого 2015 р. надані 13.07.2014 р. потерпілим ОСОБА_4 диск із відео та чотири фотокартки, визнані речовими доказами в даному кримінальному провадженні та приєднані до матеріалів провадження. (а.с.78)

Зазначений відеозапис переглянуто судом. Вбачається, що автомобіль потерпілого рухався з незначною швидкістю, мав місце конфлікт між обвинуваченим та потерпілим, однак чітко механізм виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 на відеозаписі не відображено.

Вказана незначна швидкість автомобіля близько 7,23 км/год.(при цьому більша за 7,23км/год.) стверджена висновком технічної експертизи №5-02/179 від 29.04.2015 р. (а.с.102-103)

Згідно висновку судово-медичної експертизи №416/д від 19 листопада 2014 р. На представленому відеозаписі чітко не вказано механізму виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 .

2. Для встановлення механізму отримання тілесних ушкоджень потерпілим потрібно провести слідчий експеримент відтворення обстановки та обставин події за його участю (а.с.80).

Слідчий експеримент відтворення обстановки та обставин події за участю потерпілого ОСОБА_4 під час досудового розслідування не проводився.

Суд рахує беззаперечно встановленим факт отримання 06.07.2014 р. о 16 год.03 хв. під час конфлікту з обвинуваченим ОСОБА_9 потерпілим ОСОБА_4 ряду тілесних ушкоджень, що засвідчено наявними в матеріалах медичними висновками і не оспорюється сторонами.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_9 про стан афекту внаслідок неправомірних дій потерпілого, який перший його вдарив кулаком в обличчя, нічим не доведені і суд розцінює їх як спосіб захисту. Про вказаний стан обвинувачений під час досудового слідства не зазначав.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_9 є спортсменом, який професійно займався боксом, фізично добре розвинений, і у вказаній обстановці необхідності наносити потерпілому значну кількість ударів не було.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_9 визнав той факт, що дійсно вдарив рукою по склу водійських дверей автомобіля потерпілого, що фактично і послужило початком конфлікту.

Таким чином, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину за встановлених судом обставин та кваліфікує його дії за ст.125 ч.1 КК України, оскільки він спричинив потерпілому умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, їх наслідки, думку потерпілого стосовно виду покарання для обвинуваченого, дані, що характеризують особу останнього, ставлення винного до вчиненого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_9 раніше не судимий і вперше притягується до кримінальної відповідальності, працевлаштований, як особа за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває.

Пом`якшуючою покарання обставиною суд розцінює наявність на утриманні обвинуваченого малолітнього сина ОСОБА_8 , 2007 р.н.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов у провадженні не заявлявся, а тому його доводи про різке погіршення стану здоров`я після події та проведення в зв`язку з цим операції на серці, суд до уваги не приймає, оскільки даних про прямий причинний зв`язок між подією та зазначеними обставинами суду не надано.

З врахуванням наведеного, суд вважає доцільним призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в дохід держави.

Речові докази: диск з відеозаписом та фотографії, долучені до матеріалів провадженні необхідно залишити в справі.

Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.125 ч.1 КК України і призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50(п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850(вісімсот п`ятдесят) грн.

Речові докази: диск з відеозаписом та фотографії, долучені до матеріалів провадженні необхідно залишити в справі.

Вирок може бути оскаржений всіма учасниками процесу до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення всіма учасниками процесу.

Суддя: ОСОБА_1 ,