Ухвала

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1,
суддів ОСОБА_2, ОСОБА_3,
розглянувши у м. Києві 05 листопада 2015 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Лисичанського міського суду Луганської області від 26 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

зі змісту касаційної скарги засудженого убачається, що він не погоджується з вказаним судовим рішенням.

Виходячи з положень ст. 429 КПК України касаційна скарга має відповідати вимогам, визначеним ст. 427 цього Кодексу, відповідно до яких у касаційній скарзі зазначаються: найменування суду касаційної інстанції; прізвище, ім'я, по батькові (найменування), поштова адреса особи, яка подає касаційну скаргу, а також номер засобу зв'язку, адреса електронної пошти, якщо такі є, судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції; перелік матеріалів, які додаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Однак, засуджений вказаних вимог процесуального закону не дотримався.

Так, засуджений у касаційній скарзі не наводить конкретних порушень закону, допущених судом першої інстанції, які відповідно до ст. 438 КПК України є підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, а надаючи свою оцінку доказам, по суті, посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, що не є предметом перевірки у касаційному порядку.

Крім того, засуджений у скарзі не зазначає, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість ухвали апеляційного суду, якою, як убачається з документів, доданих до касаційної скарги, оскаржуваний вирок щодо нього був залишений без зміни.

При цьому, у випадку незгоди засудженого із зазначеною ухвалою апеляційного суду, його касаційна скарга також має містити вимоги до суду касаційної інстанції щодо вказаного судового рішення, тобто, що касаційний суд, на його думку, має зробити із зазначеною ухвалою за результатами розгляду його скарги в межах повноважень, визначених ст. 436 КПК України.

До того ж, засуджений не наводить доводів на обґрунтування необхідності закриття кримінального провадження, про що сформульовані його вимоги до касаційного суду.

Крім цього, усупереч ч. 3 ст. 427 КПК України засуджений у скарзі не зазначає чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.

Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Лисичанського міського суду Луганської області від 26 червня 2015 року щодо нього залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п'ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ ОСОБА_1______________ ОСОБА_2_______________ ОСОБА_3