АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засіданняОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні 12 жовтня 2015 року матеріали кримінального провадження № 0005555 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 21 липня 2015 року, щодо

ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, громадянка України, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима - вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 27 квітня 2015 року за ч. 2 ст.15, ч 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн.(штраф сплачено 27 квітня 2015 року),

обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:
прокурора захисника обвинуваченоїОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінально правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено її покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.
Крім цього судом вирішено питання речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнана винуватою у тому, що вона 17 квітня 2015 року о 20 годині 20 хвилин, перебуваючи у приміщенні торгівельного центру «Лівобережний» за адресою: вул. М. Раскової, 2-Б в м. Києві вирішила повторно таємно викрасти чуже майно. Обравши об`єктом свого злочинного посягання магазин «O"STIN - Дисконт» ТОВ «ОСТІН», ОСОБА_6 увійшла до приміщення торгівельного залу вказаного магазину, де підійшла до прилавку з жіночим одягом. З метою власного незаконного збагачення, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_6 взяла з вішалки у магазині «O"STIN - Дисконт» жіночу сукню темно-синього кольору, вартістю 665 грн. 83 коп. і жіночу блузу бірюзового кольору, вартістю 415 грн. 83 коп. та помістила їх під кофту, в яку вона була одягнена.
Після цього, ОСОБА_9 не сплативши за викрадений одяг, пройшла з ним повз межі кас та з місця вчинення злочину зникла, чим спричинила ТОВ «ОСТІН» матеріального збитку на загальну суму 1081 грн. 66 коп.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини провадження, доведеність вини обвинуваченої та кваліфікацію її дій, просить змінити вирок суду першої інстанції та пом`якшити останній призначене покарання. Зокрема, апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не в повній мірі було враховано щире каяття обвинуваченої та її вік.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення обвинуваченої та її захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченої, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі лише у випадку, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у тому, що вона вчинила повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), й правова кваліфікація її дій за ч. 2 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, які згідно з положеннями ч. 3 ст. 349, ч. 2 ст. 394 КПК України в апеляційному порядку не оскаржуються.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 про занадто суворе призначене покарання, не в повній мірі врахування судом першої інстанції щирого каяття обвинуваченої та її віку, то вони на переконання колегії суддів, є необґрунтованими, оскільки призначаючи обвинуваченій ОСОБА_6 міру покарання суд першої інстанції їх врахував, про що прямо вказано у вироку.

Так, з вироку суду вбачається, що районний суд вирішуючи питання про вид і розмір покарання врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії середньої тяжкості, дані про її особу, яка не працює, на диспансерному обліку у лікарів не перебуває, в силу ст. 89 КК України раніше не судима. Також судом враховано наявність обставин, які пом`якшують покарання щире каяття, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій.
Саме враховуючи вищезазначені дані про особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі за ч. 2 ст. 185 КК України, при цьому звільнив її від відбування покарання з випробуванням, застосувавши до неї положення ст. ст. 75 та 76 КК України, оскільки менш суворий вид покарання не буде достатнім для її виправлення, яке на переконання колегії суддів буде необхідним та достатнім ОСОБА_6 для запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що призначене ОСОБА_6 покарання відповідає тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення та даних про її особу, і не може бути визнане надміру суворим або не справедливим, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 не містить доводів, які б не були відомі суду та враховані при призначенні обвинуваченій виду та міри покарання.
З огляду на викладене та те, що вирок відносно обвинуваченої ОСОБА_6 судом першої інстанції ухвалено без порушень вимог кримінального та кримінального процесуального законодавства, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, і підстав для його зміни та призначення ОСОБА_6 більш м`якого покарання не встановлено, то апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 21 липня 2015 року, за яким ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченою в той же строк з дня вручення їй копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_10

Справа №11-кп/796/1709/2015 Категорія КК: ч. 2 ст. 185 КК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_11 Доповідач: ОСОБА_1