Іллінецький районний суд Вінницької області
В И Р О К

ІМЯМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2011 року

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Димбіцького Ю.В.

при секретарі Телевань С.В.

з участю прокурора Струся О.Ю.

захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Іллінці кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, не одруженого, не працюючого, інваліда дитинства Ш групи, раніше судимого 25 червня 2003 року Іллінецьким районним судом Вінницької області по ст.ст.185 ч.3, 115 ч.1 КК України до 8 років позбавлення волі, звільненого 6 лютого 2009 року за постановою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 29 січня 2009 року умовно-достроково, невідбута частина покарання 1 рік 11 місяців 16 днів позбавлення волі, -

по ст.185 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 15 листопада 2010 року, в денний час, в смт.Дашеві Іллінецького району, з метою вчинення крадіжки чужого майна, перебуваючи в домогосподарстві № 10 по вул.Чапаєва, 10 в смт.Дашів Іллінецького району своєї матері ОСОБА_3, із якою проживав разом, скориставшись її відсутністю за місцем проживання, шляхом вільного доступу із незамкненого горища підсобного приміщення (хліва) таємно викрав 20 бувших у використанні металевих труб загальною вагою 160 кг по ціні 1 грн. 60 коп. за 1 кг брухту чорних металів на суму 256 грн., а із приміщення гаража, двері якого відімкнув ключем, таємно викрав прес із чорного металу та нержавіючої сталі вагою 50 кг по ціні 1 грн. 60 коп. за 1 кг брухту чорних металів на суму 80 грн., а всього майна на загальну суму 336 грн.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину у скоєнні злочину визнав повністю і пояснив, що вчинив його за обставин, як це зазначено в обвинувальному висновку. При цьому уточнив, що після звільнення із місць позбавлення волі він за станом свого здоровя не міг працевлаштуватись, тому викрав належні матері речі і продав їх, щоб мати кошти на власні потреби. Кається у скоєному.

Крім повного визнання своєї вини підсудним його вина у скоєнні злочину підтверджується даними на досудовому слідстві показаннями потерпілої ОСОБА_3, яка зазначала обставини викрадення майна із належного їй домоволодіння (а.с.34, 35), а також матеріалами кримінальної справи, а саме: протоколом про обставини скоєння злочину (а.с.4), заявою потерпілої ОСОБА_3 про злочин (а.с.6), протоколами оглядів місця події (а.с.7, 40 42а), товарним чеком із зазначенням вартості преса (а.с.11), видатковою накладною із зазначенням вартості металевих труб (а.с.12), копією домової книги (а.с.39, 40), протоколом зважування (а.с.43), протоколом огляду речових доказів (а.с.44) та довідкою про вартість брухту чорних металів (а.с.47).

Оцінюючи в сукупності всі досліджені по справі докази, суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_2 у скоєнні злочину доведена повністю, його дії органом досудового слідства кваліфіковані вірно по ст.185 ч.2 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Призначаючи підсудному покарання, суд враховує те, що він вчинив злочин середньої тяжкості.

Як помякшуючу покарання підсудного обставину суд враховує щире каяття у скоєному, як обтяжуючу рецидив злочинів.

Суд враховує особу підсудного, який раніше судимий за скоєння тяжких умисних, зокрема і корисливого, злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі, вчинив новий злочин під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком суду, не працює, є інвалідом Ш групи, не одружений, за місцем проживання характеризується виключно негативно.

За таких обставин суд доходить висновку, що підсудний після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, виявляє сталі антигромадські установки, є суспільно небезпечною особою, його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства, тому йому слід призначити передбачене законом покарання по ст.185 ч.2 КК України у виді позбавлення волі.

Згідно ст.71 КК України, до призначеного ОСОБА_2 покарання по ст.185 ч.2 КК України слід частково приєднати невідбуте ним покарання за попереднім вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 25 червня 2003 року по ст.ст.185 ч.3, 115 ч.1 КК України у виді 1 року 11 місяців 16 днів позбавлення волі і остаточне покарання йому визначити у виді позбавлення волі.

Підстав для зміни запобіжного заходу відносно підсудного суд не вбачає.

Речові докази у справі слід залишити їх власнику.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323, 324 КПК України,

П Р И С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винним і призначити йому покарання по ст.185 ч.2 КК України 3 роки позбавлення волі.

Згідно ст.71 КК України, до призначеного покарання ОСОБА_2 частково приєднати невідбуте ним покарання за вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 25 червня 2003 року по ст.ст.185 ч.3, 115 ч.1 КК України у виді 1 року 11 місяців 16 днів позбавлення волі і остаточне покарання йому визначити у виді 4 років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_2 обраховувати з моменту його затримання, тобто із 30 червня 2011 року, зарахувавши до нього, згідно ст.72 КК України, попереднє увязнення із 30 червня 2011 року по 18 жовтня 2011 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою.

Речові докази у справі залишити їх власнику потерпілій ОСОБА_3.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області протягом пятнадцяти діб після його проголошення, а засудженим ОСОБА_2 з моменту отримання копії вироку, через Іллінецький районний суд.

Головуючий : /підпис/