Код суду 233 Справа № 233/5398/15-к
Вирок
Іменем України
02 грудня 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, громадянина України, холостого, освіта середньо спеціальна, раніше не судимого, молодшого сержанта, стрільця помічника гранатометника 4 парашутно-десантної роти 2 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 402, ч.1 ст. 408 КК України,
Наказом № 63 командира військової частини НОМЕР_1 від 25 березня 2014 року молодшого сержанта ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду стрільця помічника гранатометника 4 парашутно-десантної роти 2 парашутно-десантного батальйону вказаної військової частини.
Відповідно до вимог ст.ст. 6,11,16,119,120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, молодший сержант ОСОБА_6 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, бути зразком високої культури, скромності й витримки, поважати честь і гідність кожної людини, виявляти повагу до військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватись правил військової ввічливості та поведінки, не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків явно злочинного наказу, виявляти повагу до начальників і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.
Зокрема, відповідно до ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України за своїми військовими званнями начальниками є старші офіцери за військовим званням підполковник, капітан 2 рангу, майор, капітан 3 рангу для прапорщиків і мічманів, сержант і старшин, рядових і матросів.
Начальником для молодшого сержанта ОСОБА_6 є командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 , заступник командира 2 парашутно-десантного батальйону з озброєння майор ОСОБА_8 та заступник командира роти інструктор з повітряної десантної підготовки 4 парашутно десантної роти 2 парашутно-десантного батальйону НОМЕР_2 окремої Дніпропетровської парашутно-десантної бригади старший лейтенант ОСОБА_9 .
Положеннями ст.ст. 28-33,35-37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що усні або письмові накази начальника обов`язкові для виконання підпорядкованими військовослужбовцями.
Діючи в супереч встановлених вимог, 28 серпня 2014 року молодший сержант ОСОБА_6 вчинив злочин за таких обставин.
В серпні 2014 року молодший сержант ОСОБА_6 в складі 4 парашутно-десантної роти (далі -4пдр) 2 парашутно-десантного батальйону (далі 2пдб) військова частина НОМЕР_1 знаходився у польовому таборі біля АДРЕСА_2 .
28 серпня 2014 року командир військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_7 наказав заступнику командира 2 парашутно-десантного батальйону з озброєння майору ОСОБА_8 підібрати і відправити особовий склад на посилення угруповання, яке виконувало бойове завдання в населеному пункті АДРЕСА_2 . На виконання зазначеного наказу майор ОСОБА_10 наказав заступнику командира роти інструктору з повітряної десантної підготовки 4 парашутно-десантної роти 2 парашутно - десантного батальйону старшому лейтенанту ОСОБА_9 відправити 6 військовослужбовців 4 парашутно десантної роти 29.08.2014 року, незадіяних в охороні і обороні табору та ремонті техніки, на посилення підрозділу, котрий виконував бойове завдання в населеному пункті АДРЕСА_2 .
Цього ж дня, близько 11 години 00 хвилин за наказом заступника командира роти інструктора з повітряної десантної підготовки 4пдр 2пдб 25 окремої Дніпропетровської парашутно-десантної бригади старшого лейтенанта ОСОБА_9 відбулося шикування особового складу 4пдр. На шикуванні старшим лейтенантом ОСОБА_9 особовому складу 4 пдр був доведений наказ майора ОСОБА_8 відправити 6 військовослужбовців 4пдр 29.08.2014 року, незадіяних в охороні і обороні табору та ремонті техніки, на посилення підрозділу, котрий виконував бойове завдання в населеному пункті Комунар Донецької області. На виконання зазначеного наказу для виїзду 29 серпня 2014 року до населеного пункту Комунар Донецької області старшим лейтенантом ОСОБА_9 призначено 6 військовослужбовців роти, а саме: молодшого сержанта ОСОБА_6 та інших військовослужбовців вказаної частини, матеріали стосовно яких виділені в окреме кримінальне провадження.
Однак, молодший сержант ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що старший лейтенант ОСОБА_9 є для нього прямим начальником та виконує обов`язки з військової служби, діючи умисно, групою осіб з іншими військовослужбовцями вказаної військової частини, всупереч вимог ст.ст. 6,11,16,119,120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, будучи невдоволеними діями старшого лейтенанта ОСОБА_9 , направленими на виконання обов`язків по військовій службі, вийшли зі строю та перед особовим складом роти повідомили останньому про відмову виконувати наказ у зв`язку із страхом за своє життя.
Продовжуючи свої злочинні дії 29 серпня 2014 року молодший сержант ОСОБА_6 , діючи умисно, групою осіб з іншими військовослужбовцями вказаної військової частини, написали рапорти про свою відмову від виконання зазначеного наказу. Внаслідок вказаних протиправних дій наказ 29 серпня 2014 року зазначеними військовослужбовцями виконаний не був.
Таким чином, стрілець помічник гранатометника 4 парашутно - десантної роти 2 парашутно - десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_6 28 серпня 2014 року близько 11 години 00 хвилин, перебуваючи поблизу м. Дебальцеве Донецької області у базовому таборі батальйону, діючи умисно, групою осіб з іншими військовослужбовцями вказаної військової частини, матеріали стосовно яких виділені в окреме кримінальне провадження, на порушення вимог ст.ст. 6,11,16,119,120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, будучи невдоволеними діями командира (начальника) старшого лейтенанта ОСОБА_9 , направленими на виконання обов`язків по військовій службі відкрито повідомили останньому про відмову виконати його наказ убути до населеного пункту Комунар Донецької області на посилення підрозділу по обороні, у зв`язку зі страхом за своє життя та в подальшому продовжуючи свої злочинні дії 29 серпня 2014 року написали рапорти про свою відмову від виконання зазначеного наказу. Внаслідок вказаних протиправних дій наказ командира (начальника) старшого лейтенанта ОСОБА_9 29 серпня 2014 року зазначеними військовослужбовцями виконаний не був.
Продовжуючи свої злочинні дій, молодший сержант ОСОБА_6 06 жовтня 2014 року самовільне залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 з метою ухилитися від військової служби.
18 серпня 2015 року молодший сержант ОСОБА_6 самостійно з`явився до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону із зізнанням та щирим каяттям у скоєних злочинах, однак до військової частини НОМЕР_1 повертатися відмовився.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 402 КК України непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника групою осіб та кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 408 КК України дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби.
Згідно з даною угодою прокурор та підозрюваний ОСОБА_6 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.2 ст. 402, ч.1 ст.408 КК України, підозрюваний ОСОБА_6 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даних кримінальних правопорушень. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_6 повинен понести за вчинені кримінальні правопорушення, а саме:
-за ч.2 ст. 402 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки та на підставі ст. 54 КК України з позбавленням ОСОБА_6 військового звання «молодший сержант»;
-ч.1 ст. 408 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки;
-на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, погоджене остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавленні волі на строк чотири роки з позбавленням військового звання «молодший сержант».
ОСОБА_6 погодився на визначене угодою покарання. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.
Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив угоду затвердити та призначити обвинуваченому ОСОБА_6 узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості від 18 серпня 2015 року, укладену з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 402, ч.1 ст. 408 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання.
Захисник ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості від 18.08.2015 року, укладену між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_6 та призначити узгоджену в ній міру покарання.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, відповідно до ст. 314 КПК України, вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, з таких підстав.
Згідно з ч.5 ст. 469 КПК України укладання угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Відповідно до п.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкоди завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Згідно з ст.12 КК України кримінальні правопорушення вчинені ОСОБА_6 відносяться до злочину середньої тяжкості та тяжкого злочину, внаслідок якого шкоду завдано лише державним інтересам.
Суд переконався, що укладена між прокурором та підозрюваним ОСОБА_6 угода про визнання винуватості від 18.08.2015 року є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому суд з`ясував, що ОСОБА_6 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє права, визначені ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст.ст. 50,54,65-67,70 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його кваліфікації за ст. 12 КК України, особливостей обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Таким чином, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_6 , і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.
До набрання вироком законної сили, враховуючи положення ст.ст. 177,178 КПК України, ОСОБА_6 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Артемівський УВП УДПтСУ в Донецькій області.
Цивільний позов не заявлений.
Відомості про речові докази та судові витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 314, 373,374, 475 КПК України суд,-

Затвердити угоду про визнання винуватості від 18 серпня 2015 року між прокурором військової прокуратури Донецького гарнізону Південного регіону України лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 402 КК України і призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавленні волі строком на чотири роки із позбавленням на підставі ст. 54 КК України ОСОБА_6 військового звання «молодший сержант».
Його ж, визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України і призначити йому узгоджене покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_6 узгоджене покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням військового звання «молодший сержант».
До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Артемівський УВП УДПтСУ в Донецькій області, взявши його під варту у залі суду.
Строк покарання ОСОБА_6 відраховувати з 02 грудня 2015 року.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1