Справа №549/452/15-к
Провадження №1-кп/549/38/15
ВИРОК

Іменем України

10 грудня 2015 року Чорнухинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілої

ОСОБА_5 ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Чорнухи кримінальне провадження №0000259 від 15.11.2014 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, народився в с.Березівка Олександрійського району Кіровоградської області, проживає АДРЕСА_1 , зареєстрованого приватним підприємцем, освіта середня, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, в силу ст.89 КК України раніше не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

встановив:

ОСОБА_7 15.11.2014 року, приблизно о 11 години, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 211120», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належному його батькові ОСОБА_7 , під впливом наркотичних речовин, рухаючись по автодорозі Т 17-14 «Чорнухи-Лубни» в напрямку с.Вороньки Чорнухинського району Полтавської області, на 10 кілометрі ділянці в порушення вимог пунктів 10.1, 11.3, п.1.1. Розділу 34 Правил дорожнього руху України, якими визначено, що:

-п. 10.1. - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 11.3. - на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу;

- п.1.1. розділу 34 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей, - не переконався, що смуга проїзної частини, яка призначена для руху зустрічного транспортного засобу вільна для достатній для обгону відстані, на підйомі з обмеженою видимістю змінив напрямок руху керованого ним автомобіля перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки, чим проявив злочинну самовпевненість, виїхав на смугу зустрічного руху і допустив зустрічне зіткнення керованого обвинуваченим автомобіля з автомобілем ЗАЗ Ланос, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням потерпілого ОСОБА_4 .

У результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у виді відкритого скалкового перелому правового надколінніка, закритого травматичного вивиху правого стегна, забиті рани лівого колінного суглобу, садна лобної ділянки, які відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, а інший пасажир ЗАЗ Ланос потерпіла ОСОБА_5 : тілесні ушкодження у виді множинних ушкоджень кісток тазу з порушенням тазового кільця, закритого перелому вертлугової западини справа з зовнішнім переломо-вивихом голівки правої стегнової кістки, закритого лівобічного перелому крижової кістки, закритого перелому лонної та сідничної кісток зліва, розриву лонного зчленування, закритої травми грудної клітки, переломів 3-7 ребер справа, 4-7 ребер зліва зі зміщенням, забою легень, травматичного гемопневмотораксу справа, забитих ран обох гомілок, саден лобної ділянки, які в момент їх заподіяння спричинили розвиток травматичного шоку тяжкого ступеню, з подальшим розвитком проявів масивної крововтрати, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні за життя.

Своїми діями ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження та тяжкі тілесні ушкодження.

Обставини вчинення обвинуваченим цього злочину підтверджується наступними доказами.

Обвинувачений ОСОБА_7 вину свою в інкримінованому йому злочині визнав частково, заперечивши факт перебування на момент дорожньо-транспортної пригоди у стані наркотичного сп`яніння, і суду показав, що 15 листопада 2014 р. близько 11 год. керуючи належним його батькові автомобілем «ВАЗ», рухався в напрямку с.Вороньки Чорнухинського району. На 10 км автодороги Чорнухи-Лубни біля підйому дороги між селами Пізники та Вороньки на узбіччі побачив білий мікроавтобус, який почав рух в попутному напрямку. Це змусило його на зазначеному підйомі дороги виїхати на смугу зустрічного руху, щоб уникнути зіткнення з цим транспортним засобом. На кінці підйому він побачив автомобіль потерпілого і в цей момент сталася дорожньо-транспортна пригода. Він намагався скерувати автомобіль вліво, залишаючи справа вікно потерпілому, проте уникнути зіткнення не вдалося.

Крім того, пояснив, що наркотичних речовин він ніколи не вживав. Що стосується проведеного токсикологічного дослідження сечі в ході судового розгляду спочатку зазначав, що сечу для дослідження не здавав, а потім вказував на те, що не пам`ятає обставин щодо відібрання у нього біологічних зразків сечі, для проведення досліджень на вміст у неї наркотичних засобів. Як він, так і захисник вважав, що на дослідження було направлено не його біологічне середовище.

Також зазначив, що знаходження в його сечі метаболітів канабіноїдів могло бути спричинено тим, що днів за 10 до дорожньо-транспортної пригоди його пригостили самокруткою з самосадом табаку, де, можливо, була конопля.

Не зважаючи на таку позицію обвинуваченого, його вина у вчиненні вказаного злочину доведена сукупністю наступних доказів.

Потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що він 15.11.2014 року виїхав на своєму автомобілі ЗАЗ Ланос з м.Лубни в напрямку м.Лохвиця разом зі своєю дружиною ОСОБА_5 Рухаючись близько 11 години на 10 кілометрі автодороги Чорнухи-Лубни по правому краю дороги по своїй смузі руху між селами Пізники та Вороньки, прямо на нього з підйому виїхав автомобіль під керуванням ОСОБА_7 , який знаходився на смузі зустрічного руху. Внаслідок цього їх автомобілі зіткнулись, він і його дружина отримали тілесні ушкодження. Будь яких інших учасників руху, а також тварин він не бачив. У зв`язку з отриманими травмами перебував на лікуванні.

Крім того зазначив, що обвинувачений попросив у нього вибачення та намагався відшкодовувати заподіяну шкоду вже після того, як кримінальне провадження перебувало на розгляді в суді.

У зв`язку з цим він та його дружина відмовляються від прийняття від нього будь-якого відшкодування.

Потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що 15.11.2014 року виїхала зі своїм чоловіком потерпілим ОСОБА_4 на автомобілі ЗАЗ Ланос з м.Лубни в напрямку м.Лохвиця. Близько 11 години на 10 кілометрі автодороги Чорнухи-Лубни прямо на них з підйому по зустрічній смузі руху виїхав автомобіль під керуванням ОСОБА_7 , внаслідок цього їх автомобілі зіткнулись і вони отримали тілесні ушкодження. Все сталося дуже швидко. У зв`язку з отриманими травмами перебувала на лікуванні і їй було встановлено ІІ групу інвалідності.

Свідок ОСОБА_9 командир відділення Чорнухинського районного сектору ДСНС в Полтавській області, суду показав, що 15.11.2014 р., точний час не пам`ятає, надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду поблизу с.Пізники Чорнухинського району. До місця події вони виїхали у складі трьох осіб. По прибуттю на місце дорожньо-транспортної пригоди він побачив, що один автомобіль темного кольору стояв в напрямку с.Пізників з правого боку на обочині, другий світлого кольору - поперек дороги. ОСОБА_7 був на місці, йому надавали медичну допомогу. Водія іншого автомобіля забрали працівники швидкої допомоги. По приїзду вони відразу приступили до роботи - демонтували двері світлого автомобіля, де була заблокована потерпіла. Пізніше прибули рятувальники з м.Лубен які мали спеціальне обладнання - гідравлічні ножниці.

Свідок ОСОБА_10 - фельдшер виїзної бригади смт.Чорнухи, суду показав, що 15.11.2014 року, часу не пам`ятає, був на виклику і надавав медичну допомогу потерпілим. Крім їхньої бригади були ще медичні бригади з смт.Чорнухи та м.Лубни. Автомобілі були розбиті. Потерпілий перебував на обочині, жінка - в машині. ОСОБА_7 - в другому автомобілі на обочині. Потерпілій було встановлення крапельницю прямо в машині через вікно, оскільки у неї падав тиск. Лубенська бригада встановили крапельницю ОСОБА_7 , який перебував в транспортному засобі і вів себе спокійно, був при свідомості.

Свідок ОСОБА_11 - начальник Чорнухинського районного сектору ДСНС в Полтавській області, суду показав, що 15.11.2014 р. перебував дома і був відповідальний від керівництва. Зранку до обіду йому подзвонив ОСОБА_9 і повідомив про дорожньо-транспортну пригоду та необхідність проведення робіт з деблокування постраждалих. Після цього він одягнувся і передзвонив до оперативного чергового в м.Полтаву, та оскільки в Чорнухинському районному секторі немає спеціального обладнання попросив, щоб на місце події направили з м.Лубни рятувальний автомобіль. Прибувши на місце дорожньо-транспортної пригоди побачив, що там проводились роботи з деблокування пасажирки, яка не могла сама покинути автомобіль, оскільки дверцята не відкривалися. За допомогою гідравлічних ножен зняли дверцята, витягли потерпілу і передали медичним працівникам. Обставини справи йому не пояснювали, а він не цікавився ними оскільки займався роботою. З учасників дорожньо-транспортної пригоди на той час на місці події була тільки пасажирка.

Свідок ОСОБА_12 водій маршрутного автобусу, суду показав, що 15.11.2014 р. їхав в м.Лубни по маршруту Лохвиця-Лубни. Орієнтовно між 10.50 - 11 годинами цього дня при виїзді з с.Пізники Чорнухинського району на проїзній частини дороги на відстані стояли два автомобілі світлого та темного кольору. Світлий знаходився поперек дороги, темний, в якому дверцята водія були відкриті на узбіччі, передом направлений в бік с.Пізники.

Водій світлого автомобіля кричав від болю, вийти сам з автомобіля не міг, оскільки його нога не могла зігнутися, темного сидів в автомобілі, дивився на дорогу і нічого не говорив. Люди вже під`їхали, відключали акумуляторні батареї. Водія світлого транспортного засобу витягли і положили на узбіччі. Водія темного автомобіля він спитав про його стан, попросив порухати руками і ногами, що він зробив і сказав, що з ним все в порядку. Приїхали медичні працівники, які надавали допомогу одному і іншому водію. Пасажирку не змогли звільнити, так як були зажаті двері. Після того, як водія із світлого автомобіля помістили в машину швидкої допомоги, приїхав ще один автомобіль швидкої медичної допомоги та працівники ДАІ, а він поїхав далі в м.Лубни.

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що 15.11.2014 р. їхав приблизно в 11 годині з с.Пізники Чорнухинського району в сторону с.Вороньки Чорнухинського району і за селом побачив пар. Там стояли люди, які махали руками. Він зрозумів, що сталася аварія. Під`їхавши до місця дорожньо-транспортної пригоди він підбіг до автомобілів і зняв клеми акумулятора. Один транспортний засіб стояв поперек дороги, інший - на обочині. Потерпілий ОСОБА_4 був на обочині, обвинувачений ОСОБА_7 знаходився в машині.

Як вбачається з Протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15.11.2014 р., на автошляху Т 17-14 Лубни-Чорнухи 10 км + 80 м між селами Пізники і Вороньки було скоєно дорожньо-транспортну пригоду внаслідок зіткнення автомобілів.

Стан покриття сухе, однорідне, без вибоїн. На проїжджій частині нанесена суцільна лінія дорожньої розмітки 1.1. Радіус закруглення пряма у лінії зіткнення, за 20 м до місця зіткнення від с.Пізники розпочинається спуск по напрямку руху автомобіля ЗАЗ Ланос (т.1 а.п. 54-70).

З фототаблиць до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15.11.2014 р. видно, що автомобіль ВАЗ 2111 знаходиться на лівому узбіччі дороги передньою частиною в напрямку с.Пізники Чорнухинського району, автомобіль ЗАЗ Ланос, білого кольору поперек на середині шляху (т.1 а.п. 62-64,66-70).

З акту обстеження місця дорожньо-транспортної пригоди, що сталася на автодорозі Т 17-34 Чорнухи-Лубни 15.11.2014 р., вбачається, що недоліків, які могли сприяти виникненню ДТП, не виявлено (т.1 а.п.71).

Згідно з висновками експерта від 06.02.2015 р. №15 та від 19.02.2015 р. №16:

- на тілі потерпілого ОСОБА_4 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді відкритого скалкового перелому правового надколінніка, закритого травматичного вивиху правого стегна, забиті рани лівого колінного суглобу, садна лобної ділянки, які могли утворитись незадовго до госпіталізації підекспертного в стаціонар Лубенської ЦМЛ, від дії твердих тупих предметів, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля, що могло мати місце у водія легкового автомобіля при його зіткненні із зустрічним автотранспортним засобом.

Зазначені тілесні ушкодження, враховуючи механізм їх спричинення, можуть бути оцінені лише у своїй сукупності як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

В крові ОСОБА_4 етанол не виявлено (т.1, а.п.155-158);

- на тілі потерпілої ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді множинних ушкоджень кісток тазу з порушенням тазового кільця, закритого перелому вертлугової западини справа з зовнішнім переломо-вивихом голівки правої стегнової кістки, закритого лівобічного перелому крижової кістки, закритого перелому лонної та сідничної кісток зліва, розриву лонного зчленування, закритої травми грудної клітки, переломів 3-7 ребер справа, 4-7 ребер зліва зі зміщенням, забою легень, травматичного гемопневмотораксу справа, забитих ран обох гомілок, саден лобної ділянки, які в момент їх заподіяння спричинили розвиток травматичного шоку тяжкого ступеню, з подальшим розвитком проявів масивної крововтрати, які у своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні за життя.

Всі перераховані тілесні ушкодження могли утворитись незадовго до госпіталізації підекспертної в стаціонар Лубенської ЦМЛ, від дії твердих тупих предметів, якими могли бути виступаючи частини салону автомобіля, що могло мати місце у пасажира переднього сидіння легкового автомобіля при його зіткненні із зустрічним автотранспортним засобом.

В крові ОСОБА_5 етанол не виявлено (т.1, а.п.159-168).

Як вбачається з висновку судово-автотехнічної експертизи від 22 липня 2015 року №51, місце зіткнення автомобіля ДЕО Ланос та автомобіля ВАЗ-2111 знаходиться в межах слідів гальмування автомобіля ДЕО Ланос позначки №3, 4, в районі початку сипу скла, пластику та розливу рідини обох транспортних засобів, на відстані рівній передньому звісу автомобіля ДЕО Ланос 0,84 м, тобто на відстані 0,84 м від закінчення слідів гальмування автомобіля ДЕО Ланос.

В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля ВАЗ-211120, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , вбачаються невідповідності з вимогами п.п.10.1, 11.3 та п.1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

В умовах даної пригоди водій автомобіля ВАЗ-211120 ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом виконання ним вимог п.п.10.1, 11.3 та п.1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху, для чого у нього не було будь-яких перешкод (в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про перешкоди технічного характеру), які б не дозволили йому виконати вимоги даних пунктів правил.

В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля ДЕО Ланос, державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , будь-яких невідповідностей з вимогами Правил дорожнього руху, які б з технічної точку зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, не вбачається.

В умовах даної пригоди технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем ВАЗ 2111 не залежала від односторонніх дій водія автомобіля ДЕО Ланос ОСОБА_4 , а цілком визначалася діями водія ОСОБА_7 (т.1 а.п.170-176).

Згідно з висновками експерта від 05.05.2015 р. №№, 29, 30, на момент експертного огляду робоча гальмівна система автомобіля ВАЗ -211120 знаходилась у працездатному стані.

Рульове керування та ходова частина автомобіля ВАЗ-211120 на момент експертного огляду, знаходились у не працездатному стані, що зумовлено пошкодженням руйнуванням бачку живлення гідропідсилювача керма та пошкодженням переднього правого колісного диску. Дане пошкодження носить аварійний характер і виникло внаслідок ДТП.

Несправності в рульовому керуванні та ходовій частині автомобіля ВАЗ-211120 носять аварійний характер і виникли внаслідок ДТП (т.1 а.п.133-138).

На момент експертного огляду робоча гальмівна система, рульове керування та ходова частина автомобіля ДЕО Ланос знаходилися у не працездатному стані, що зумовлено пошкодженням педального вузла, руйнуванням бачку живлення гідро підсилювача керма та пошкодженням переднього правого колісного диску автомобіля. Дані пошкодження носить аварійний характер і виникло внаслідок ДТП.

Несправності в рульовому керуванні та ходовій частині автомобіля ДЕО Ланос носять аварійний характер і виникли внаслідок ДТП (т.1, а.п.139-144).

За результатом токсикологічного дослідження №1187 від 28.11.2014 р. в сечі ОСОБА_7 виявлено метаболіти канабіноїдів, алкалоїдів опію не знайдено. (т.2, а.п.50).

Згідно з висновком експерта №15 від 19.01.2015 р., з урахуванням медичної документації у ОСОБА_7 встановлені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правого надколінника зі зміщенням, струс головного мозку, садно лобу, садно носу, які утворились від дії тупих предметів або при ударі об такі, можливо при ДТП в указаний в постанові строк (15.11.2014 р. близько 11 години) і по ступені тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

На момент отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_7 знаходився в стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується лабораторними методами дослідження сечі ОСОБА_7 №1187 Полтавського обласного наркологічного диспансеру (т.1 а.с.153-154).

За встановлених обставин та даючи оцінку наведеним вище доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 винний у вчиненні цього злочину.

Будь-яких істотних порушень КПК України під час досудового розслідування, які б вплинули на кваліфікацію дій обвинуваченого, судом не вбачаються.

Суд розцінює критично, як обрану позицію захисту і вважає необґрунтованими посилання обвинуваченого на те, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди він не перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Такі його твердження повністю спростовуються наступними доказами, які були досліджені судом.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка медична сестра Лубенської ЦРЛ ОСОБА_14 суду показала, що нею 15.11.2014 року разом з санітаркою лікарні ОСОБА_15 в палаті, де знаходився ОСОБА_7 , якому не можна було ходити у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, було здійснено відбір у останнього біологічного середовища сечі, яку було розлито у два флакона по 50 мл, запаковано та направлено для дослідження в м.Полтаву.

При цьому обвинуваченому було повідомлено мету проведення такого відбору, а саме для направлення на дослідження на вміст наркотичних речовин. На відповідній етикетці, де розписався ОСОБА_7 , було зазначено число, коли проводився відбір, предмет дослідження.

Крім того, відомості про дату та часу відбору нею було внесено до Журналу реєстрації відбору зразків біологічного матеріалу в травматологічному відділенні Лубенської ЦМЛ.

Як вбачається з Журналу реєстрації відбору зразків біологічного матеріалу в травматологічному відділенні Лубенської ЦМЛ, 15.11.2014 р. о 20 годині у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було здійснено відбір сечі у кількості 50 мл. Такий відбір та упаковку зразків біологічного матеріалу було проведено ОСОБА_14 (т.2 а.п.34-36).

Щодо наявності в зазначеному журналі запису про відбір у ОСОБА_7 тільки 50 мл сечі свідок ОСОБА_14 показала, що у випадку неправильного запакування біологічного дослідження та оформлення матеріалів для проведення дослідження, Полтавський обласний наркологічний диспансер такі матеріали повертає назад без виконання.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_16 суду показав, що метаболіти канабіноїдів, які вявлені в сечі ОСОБА_7 , впливають на психічний стан людини, що є наркотичним сп`янінням і підтвердив, що в момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 знаходився в стані наркотичного сп`яніння.

Показання обвинуваченого та пояснення його захисника щодо того, що: 1) сеча, де виявлені метаболіти канабіноїдів не належить обвинуваченому; 2) результат лабораторного дослідження №1187 спричинено введенням ОСОБА_7 після дорожньо-транспортної пригоди лікарського препарату морфіну,- не знаходять свого підтвердження належними доказами.

Доводи захисника про те, що обстеження ОСОБА_7 було проведено з порушенням Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.09.2009 N 400/666, а тому висновок експерта №15 від 19.01.2015 р., де експерт обгрунтовував свій висновок щодо перебування обвинуваченого на момент отримання тілесних ушкоджень в стані наркотичного сп`яніння результатами токсикологічного дослідження №1187, слід визнати неналежним доказом, суд вважає безпідставними.

В даному випадку суд бере до уваги висновок токсикологічного дослідження №1187 від 28.11.2014 р., оскільки в даному випадку проводився лабораторний аналіз сечі обвинуваченого і наркотичне сп`яніння було підтверджене.

Висновок експерта №15 від 19.01.2015 р., який узгоджується з дослідженою судом медичною документацією історією хвороби ОСОБА_7 , не викликає у суду сумнівів, що він був складений з допущенням порушень діючого законодавства, тому суд вважає за можливе покласти його в основу вироку.

Що стосується припущень обвинуваченого про те, що результат токсикологічного дослідження №1187 можна пояснити тим, що днів за 10 до дорожньо-транспортної пригоди його пригостили самокруткою з самосадом табаку, де могла бути конопля, то необхідно зазначити, що сам факт вживання наркотичних засобів являється обтяжуючою обставиною і не має значення в якій формі вживаються речовини, які містять наркотичні засоби.

Суд вважає безпідставними твердження захисника про те, що надані стороною обвинувачення докази щодо судимостей обвинуваченого є недопустимими в силу ч.1 ст.88 КПК України.

Такі докази, зокрема стосовно притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України, щодо певної звички або звичайної ділової практики підозрюваного, обвинуваченого з огляду на ч.3 зазначеної статті, є допустимими для доведення того, що певне кримінальне правопорушення узгоджувалося із цією звичкою підозрюваного, обвинуваченого.

Разом з тим судом в силу ч.1 ст.88 КПК України не приймається як допустимий доказ протокол огляду транспортного засобу від 02.12.2015 р. автомобіля ВАЗ 2111, під час якого з салону вилучено шолом, де на внутрішній поверхні, згідно з висновком експерта №1877 від 13.01.2015 р., містилася речовина рослинного походження зеленого кольору, яка є особливо-небезпечним засобом канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,626 г, а також зазначений висновок експерта, оскільки факти, що доводяться цими доказами, не є предметом цього кримінального провадження (т.1 а.п.100-123, 127-129).

При цьому постановою від 19.02.2015 р. начальника слідчого відділення Чорнухинського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_17 у внесенні відносно ОСОБА_7 відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.1 ст.309 КК України відмовлено за відсутності відповідних обставин та підстав для внесення даних (т.1 с.п.217).

Посилання обвинуваченого на те, що йому було створено перешкоду у русі іншим автомобілем, з огляду на висновок судової автотехнічної експертизи №51 від 22.07.2015 р. та показання потерпілих, суд вважає безпідставними і розцінює критично, як обраний ним спосіб захисту.

За встановлених обставин, даючи оцінку наведеним вище доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 винний у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання", суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).

Крім того, відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України судом враховується не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених порушень правил безпеки дорожнього руху, його ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, наслідком якого стало заподіяння потерпілим тяжких тілесних ушкоджень та тілесних ушкоджень середньої тяжкості, скоєного ним з необережності, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, є інвалідом ІІІ групи, за місцем проживання характеризується посередньо, зареєстрований фізичною особою-підприємцем, перебуває у фактичному шлюбі з ОСОБА_18 , має на утриманні неповнолітніх дітей, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, вибачився перед потерпілими та вживав заходи по відшкодуванню заподіяної шкоди.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає наявність у обвинуваченого на утриманні неповнолітніх дітей, а також те, що він вибачився перед потерпілими та вживав заходи по відшкодуванню шкоди.

Обставинами, що обтяжують покарання, суд визнає вчинення злочину у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

Часткове визнання обвинуваченим вини не свідчить про його щире каяття у вчиненому злочині, оскільки щирим каяттям, як самостійною обставиною згідно з ст. 66 КК України, що пом`якшує покарання, є безумовне визнання обвинуваченим вини по всіх пунктах обвинувачення.

ОСОБА_7 визнавши в ході судового розгляду провадження свою вину у порушенні Правил дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди і спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_5 та середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_4 , заперечив факт вчинення злочину у стані наркотичного сп`яніння, а також частково заперечував фактичні обставини справи стверджуючи про наявність іншого учасника пригоди, який створив йому перешкоду в русі, що не підтверджено відповідними доказами.

Такі обставини ставлять під сумнів щирість розкаяння, у зв`язку з чим суд позбавлений змоги врахувати щире каяття при призначенні покарання.

При призначенні покарання суд також враховує наслідки, які настали від вчиненого злочину для потерпілої ОСОБА_5 , - якій внаслідок отриманих тяжких тілесних ушкоджень встановлено ІІ групу інвалідності (т.1, а.п.49), спосіб життя та майбутнє якої змінилися негативно як для неї, так і для потерпілого ОСОБА_4 .

Враховуючи вищенаведене в сукупності, обставини та наслідки скоєного, а також те, що саме грубе недотримання вимог Правил дорожнього руху України призвело до вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та настання в результаті його скоєння таких тяжких наслідків, як спричинення потерпілим тяжких тілесних ушкоджень та тілесних ушкоджень середньої тяжкості, суд приходить до висновку призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.286 КК України, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк, передбачений санкцією даної статті, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Підстав для застосування до обвинуваченого ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

Запобіжний захід ОСОБА_7 під час досудового розслідування та судового розгляду не обирався.

Заявлені прокурором, потерпілим та представником потерпілої клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, які не були жодним чином обгрунтовані, не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

В рішенні від 08.07.2003 року N 14-рп/2003 (справа про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу) Конституційним Судом України вказано, що необхідність застосування запобіжного заходу пов`язується з поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого після скоєння злочину (намагання ухилитися від слідства і суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність).

ОСОБА_7 має соціальні зв`язки, постійне місце проживання, щодо нього відсутні негативні характеристики, не переховувався від суду і не перешкоджав провадженню.

Наведені вище дані про його особу не вказують на існування ризику вчинення ним нових злочинів та ухилення від відбування призначеного покарання, а тяжкість призначеного судом покарання не може сама по собі виправдовувати обрання до набрання вироком суду законної сили запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Цивільні позови прокурора в інтересах держави про стягнення з обвинуваченого:

- 246 грн. 94 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_4 та 1 134 грн. 88 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_5 в комунальній Лубенській центральній міській лікарні;

- 14 015 грн. 74 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_4 та 21 552 грн. 19 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_5 в Полтавській обласній клінічній лікарні ім.М.В.Скліфосовського, - підлягають повному задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.128 КПК України цивільний позов в інтересах держави предявляється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом.

Приписами ч.2 ст.127 цього Кодексу визначено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з вимогами ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 7 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» визначено, що у кримінальному судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого покладається на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду.

Як вбачається з матеріалів провадження, потерпілі лікувалися в комунальній Лубенській центральній міській лікарні та в Полтавській обласній клінічній лікарні ім.М.В.Скліфосовського, тобто в закладах охорони здоров`я, що є у державній власності, яким внаслідок злочинних дій обвинуваченого були спричинені тілесні ушкодження, і на їх лікування лікувальними закладами були витрачені заявлені суми (т.1, а.п.182-187).

Таким чином, саме на обвинуваченого ОСОБА_7 , як на особу, що вчинила злочин, покладається обов`язок відшкодувати витрати на лікування потерпілих.

Відповідно до ст.100 КПК України речові докази у справі: автомобіль "ВАЗ-211120", державний номер НОМЕР_1 , автомобіль ДЕО Ланос, державний номер НОМЕР_2 , які зберігаються на майданчику тимчасового утримання Чорнухинського РВ УМВС України в Полтавській області, - повернути власникам (т.1, а.с. 84-85).

Шолом із залишками на внутрішній поверхні наркотичного засобу канабісу, вагою 0, 627 грам, які передані на зберігання до камери зберігання наркотичних засобів та прекурсорів при Управлінні МВС України в Полтавській області знищити (т.1, а.п.130).

Відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави 3 009 грн. 72 коп. процесуальних витрат, пов`язаних з залученням експертів. (т.1, а.с.131, 132, 169).

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Строк відбування покарання відраховувати з часу приведення вироку до виконання.

Цивільні позови прокурора задовольнити повністю.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь комунальної Лубенської центральної міської лікарні 1 381 грн. 82 коп. (одна тисяча триста вісімдесят одна гривня вісімдесят дві копійки) - витрат на стаціонарне лікування потерпілих, перерахувавши їх на рахунок №0011 в ГУ ДКСУ в Полтавській області, МФО 837019, ;

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь Полтавської обласної клінічної лікарні ім.М.В.Скліфосовського 35 567 грн. 93 коп. (тридцять п`ять тисяч п`ятсот шістдесят сім гривень дев`яносто три копійки) - витрат на стаціонарне лікування потерпілих, перерахувавши їх на рахунок №1527 в ГУ ДКСУ в Полтавській області, МФО 831019, .

Після набрання вироком суду законної сили речові докази:

1) автомобіль "ВАЗ-211120", державний номер НОМЕР_1 , автомобіль ДЕО Ланос, державний номер НОМЕР_2 , які зберігаються на майданчику тимчасового утримання Чорнухинського РВ УМВС України в Полтавській області, - повернути власникам;

2) шолом із залишками на внутрішній поверхні наркотичного засобу канабісу, вагою 0, 627 грам, які передані на зберігання до камери зберігання наркотичних засобів та прекурсорів при УМВС України в Полтавській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 3 009 грн. 72 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області через Чорнухинський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя