Справа № 304/956/14-к Провадження № 1-кс/304/200/2014
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2014 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката
ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання старшого прокурора прокуратури Перечинського району ОСОБА_3 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Славута Хмельницької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, робітника ТОВ Наш добробут м. Ужгород, раніше судимого:

- вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 квітня 2010 року за ст.ст.185 ч.3, 190 ч.2 із застосуванням ст.ст.70,71 КК України до 3 (трьох) років 6 місяців позбавлення волі.

- ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 19 квітня 2013 року на підставі ст.82 КК України ОСОБА_4 замінено позбавлення волі на виправні роботи з відрахуванням 10% заробітку в дохід держави на строк 1 рік 1 місяць 6 днів;

про продовження строку тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 19 квітня 2014 року о 21год.00хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в салоні автомобіля марки «Ауді -80», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , 1989 року випуску, вартістю 50000 грн., власником якого являється громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 , який знаходився на узбіччі автодороги «Перечин-Сімер», в м. Перечин по вул. Будівельників, неподалік залізнодорожнього переїзду, умисно, з корисливих спонукань, всупереч волі власника, з метою заволодіння транспортним засобом, тримаючи в руках пістолет марки «ТОЗ №104639» та погрожуючи застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_6 , а саме направивши дуло пістолета йому в голову, змусив останнього вийти з автомобіля, після чого незаконно заволодів даним транспортним засобом, та поїхав в с. Ворочево, Перечинського району, де біля будинку № 175 останнього було затримано працівниками міліції.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. ст. 185 ч.2, 289 ч. 3 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив клопотання задовольнити та продовжити ОСОБА_4 строк тримання під вартою до 17 серпня 2014 року, тобто на два місяці.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора заперечили, просили не продовжувати ОСОБА_4 строк тримання під вартою та застосувати щодо нього інший більш м`який запобіжний захід.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, які мають значення для вирішення даного клопотання, приходить до наступного висновку.

Згідно статті 5 п. 1 підпункт с Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У судовому засіданні встановлено, що 19 квітня 2014 року матеріали досудового розслідування за вищевказаним фактом були внесені слідчими СВ Перечинського РВ (з обслуговування Перечинського та Великоберезнянського районів) УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000213.

Також встановлено, що ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду від 21 квітня 2014 року до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 21.30 год. 18 червня 2014 року.

Крім цього встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 289 КК України, про що свідчать його визнавальні показання та інші докази, які зібрані органами досудового слідства та надані слідчому судді.

Отже, з урахуванням тяжкості злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_4 , приймаючи до уваги стан його здоров`я, який на даний час не перешкоджає його перебуванню у місці попереднього ув`язнення, дані про його особу, сімейний стан, а також те, що ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, а навпаки почав систематично порушувати вимоги адміністративного законодавства, внаслідок чого йому Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 31 травня 2013 року було встановлено адміністративний нагляд строком на один рік, у зв`язку з чим він може переховуватись від суду, перебуваючи на волі здійснювати вплив на потерпілих та свідків по даному кримінальному провадженню, що має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, більш м`які запобіжні заходи не спроможні забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_4 процесуальних обов`язків під час судового провадження та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому останньому запобіжний захід у виді тримання під вартою слід продовжити строком на 60 днів.

Вищенаведене повністю узгоджується з Рішенням Конституційного Суду України в справі № 1-23/2003 про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу від 08 липня 2003 року.

Тому, керуючись ст. 5 п. 1 підпункт с Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України в справі №1-23/2003 про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу від 08 липня 2003 року, ст. ст. 177, 183, 194, 197, 331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити повністю.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів.

Визначити дату закінчення дії обраного та продовженого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою 21 годину 30 хвилин 17 серпня 2014 року.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_1