Апеляційний суд Житомирської області
20 липня 2010 року. Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючої судді: Мельничук Н.М.,
суддів: Ткаченка В.Л., Заліщука М.С.
з участю прокурора: Селюченко І.І.,
потерпілої: ОСОБА_1,
засудженого: ОСОБА_2,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією прокурора Житомирського району на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 19 травня 2010 року, яким, -
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлученого, не працюючого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,
засуджено:
*за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 150 годин громадських робіт;
*за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 1 року і 6 місяців обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання біль суворим остаточно визначено засудженому ОСОБА_2 до відбуття покарання 1 (один) рік 6 (шість) місяців обмеження волі.
Строк відбуття покарання постановлено рахувати засудженому ОСОБА_2 з 22.04.2010р., зарахувавши йому в строк відбуття покарання час перебування під вартою із розрахунку одному дню позбавлення волі двом дням обмеження волі.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено ОСОБА_2 попередній - тримання під вартою.
Речовий доказ, який знаходиться в камері зберігання речових доказів прокуратури Житомирського району кухонний ніж - знищити.
Згідно вироку, ОСОБА_2, 03 лютого 2010 року о 19 годині перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння за місцем свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_5, на ґрунті неприязних відносин, наніс своїй дружині ОСОБА_1 удар ногою у ліве стегно та ножем, що тримав в руці, вдарив в область лівого лобного горба.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_2 знаходячись у вищезазначеному місці та в той же час, діючи умисно в порушення ст. 52 Конституції України, відповідно до якої "будь-яке насильство над дитиною переслідуються за законом", ст. 10 Закону України "Про охорону дитинства", відповідно до якої "держава здійснює захист дитини від усіх форм фізичного та психічного насильства, образи, недбалого і жорстокого поводження з нею", наніс неповнолітньому сину ОСОБА_3, який втрутився в конфлікт та намагався захистити матір, удар скляною ємністю в праву лобну ділянку і вкусив його за ніс.
Внаслідок протиправних дій підсудного ОСОБА_2, потерпіла ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді різаної рани на лобі та синців на лівій руці та нозі, що є легкими без короткочасного розладу здоров'я, а потерпілий ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми та укушеної рани носа, що відносяться до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров'я.
В апеляції та доповненнях до неї прокурор просить вирок суду скасувати а справу направити на новий судовий розгляд у звязку з неповнотою проведення судового слідства. Вказує, що суд не придав належної уваги спричиненим тілесним ушкодженням потерпілому ОСОБА_3, не встановив чи мають вони ознаки непоправного знівечення обличчя в наслідок пошкодження його носа, чи можуть вони бути усунуті звичайними методами лікування. Зясування вказаних обставин могло вплинути на кваліфікацію дій підсудного та містити в своїх діях склад іншого, більш тяжкого злочину. Також посилається на те, що суд не перевірив твердження засудженого ОСОБА_3 про застосування щодо нього незаконних методів слідства в наслідок чого він був змушений себе оговорити.
Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора та потерпілої ОСОБА_1 про задоволення апеляції, пояснення засудженого ОСОБА_3, який заперечив щодо її задоволення, обговоривши доводи апеляції та перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 365 КПК України, колегія суддів вважає, що подана апеляція підлягає частковому задоволенню з урахуванням наступного.
Постановляючи по справі обвинувальний вирок та кваліфікуючи дії ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 125 КК України, суд першої інстанції не врахував, що під час досудового слідства була допущена така однобічність та неповнота досудового слідства, яка виключала можливість прийняття такого судового рішення.
За результатами вивчення кримінальної справи встановлено, що в ході досудового слідства залишилися недослідженими такі обставини, зясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи.
Так, органом досудового слідства не були належним чином враховані показання потерпілого ОСОБА_3 про те, що обвинувачений ОСОБА_2, під час події, яка мала місце 03 грудня 2010 року, фактично відкусив йому кінчик носа, який тримався лише на шматку шкіри.
Згідно показань у судовому засіданні матері потерпілого ОСОБА_1 її сину двічі проводили операції для відновлення зовнішнього вигляду носа. Проте, результати проведених операцій є невтішними і вбачається наявне непоправне знівечення обличчя.
Дані обставини, щодо зясування наявності у потерпілого ОСОБА_3 непоправного знівечення обличчя, що могло вплинути на кваліфікацію дій обвинуваченого, в ході досудового слідства належним чином не перевірені.
Таким чином, колегія суддів вважає, що досудове слідство у справі проведено однобічно, неповно, а тому висновок суду щодо правової оцінки дій ОСОБА_2 за ст. 125 ч.2 КК України є передчасним.
Крім того, як вбачається з протоколу судового засідання ОСОБА_2 під час судового розгляду справи на запитання головуючого пояснив, що в ході досудового розгляду справи був змушений себе оговорити в наслідок застосування щодо нього недозволених методів ведення досудового слідства (а.с. 120).
Згідно з п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина від 30 травня 1997 року судам при розгляді кожної справи необхідно перевіряти, чи були докази, якими органи досудового слідства обґрунтовують висновки про винність особи у вчинені злочину, одержані відповідно до норм КПК України.
Проте суд, в порушення вищевказаних вимог закону, показання ОСОБА_2 належним чином не дослідив, не зобовязав прокурора перевірити скарги першого про можливі застосування щодо нього недозволених методів ведення досудового слідства.
Зазначені обставини мають істотне значення для правильного вирішення справи. Однак ні орган досудового слідства, ні суд не здійснили всебічного та повного дослідження обставин справи.
Виходячи з наведеного, у звязку з встановленою при апеляційному розгляді справи однобічністю та неповнотою досудового слідства, які не можуть бути усунуті в судовому засіданні, справа підлягає направленню на додаткове розслідування.
У процесі додаткового розслідування органу досудового слідства потрібно усунути зазначені вище недоліки, а саме:
- для зясування питання щодо наявності у потерпілого ОСОБА_3 непоправного знівечення обличчя, призначити відповідні експертизи, за результатами яких дати належну кваліфікацію злочинним діям ОСОБА_2;
- провести для всебічного, повного та обєктивного дослідження обставин справи інші необхідні слідчі дії, дати належну оцінку зібраним по справі доказам в їх сукупності і залежності від цього прийняти рішення відповідно до вимог закону.
В ході додаткового розслідування справи прокурору провести належну перевірку заяви ОСОБА_2 про застосування щодо нього недозволених методів ведення досудового слідства, процесуальне рішення щодо цього питання долучити до матеріалів справи.
Керуючись ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду, -
Апеляцію та доповнення до неї прокурора задовольнити частково.
Вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 19 травня 2010 року щодо ОСОБА_2 скасувати.

Кримінальну справу направити прокурору Житомирського району Житомирської області для організації додаткового розслідування.

Запобіжний захід ОСОБА_2 залишити попередній утримання під вартою.

Судді :