УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Отиня, Івано-Франківської обл., громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, -
в с т а н о в и л а:
Вищевказане кримінальне провадження, згідно автоматизованої системи документообігу суду передано головуючому судді ОСОБА_1 13 серпня 2015 року.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 серпня 2015 року у вказаному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання на 13 серпня 2015 року о 15 годині 30 хвилин у складі трьох професійних суддів визначених в порядку ст.35 КПК України за участю сторін кримінального провадження.
14 серпня 2015 року під час підготовчого судового засідання прокурор вважав за можливе призначення кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 до судового розгляду, оскільки досудове розслідування проведено у відповідності до вимого КПК України та підстав для закриття кримінального провадження чи повернення обвинувального акту прокурору немає.
Захисник ОСОБА_6 заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду та заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки в обвинувальному акті в порушення вимог ст.291 КПК України не зазначено таких пом`якшуючих обставин, як участь обвинуваченого у подіях, що мали місце 06 березня 2014 року, під впливом погроз та примусу, а також стан здоров`я обвинуваченого. Крім того, в обвинувальному акті не вірно зазначено місце проживання обвинуваченого ОСОБА_7 , незважаючи на те, що в матеріалах кримінального провадження міститься копія паспорта обвинуваченого з відміткою про зареєстроване у встановленому законом порядку місце його проживання: АДРЕСА_3 .
Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав клопотання свого захисника.
Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановлену цим Кодексом.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Зокрема, згідно з п.п.2,5,6 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинувачення, дата та місце народження, місце проживання, громадянство, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення, а також обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.
У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.
Європейський суд з прав людини у справі Абрамян проти Росії від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту а п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі Камасінскі проти Австрії № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту а п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 р. у справі Пелісьє та Сассі проти Франції, п.52).
Проте, під час підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки він не містить формулювання обвинувачення відповідно до положень закону, в даному обвинувальному акті зазначені лише фактичні обставини справи, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, та наявна вказівка на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, котрий йому інкримінуються.
Крім того, в обвинувальному не вірно зазначена адреса зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання ОСОБА_7 та не зазначені обставини, які пом`якшують покарання перелік яких за ст.66 КК України не є вичерпним.
Згідно з існуючою практикою Апеляційного суду м. Києва таке порушення норм п.5, ч.2 ст.291 КПК України є неприпустимим, а розгляд кримінального провадження з подібними порушеннями КПК України судом першої інстанції з винесенням вироку тягне за собою скасування такого вироку та направлення справи на новий судовий розгляд.
Таким чином, прокурором у відповідності до вимог кримінального процесуального закону зазначеній особі фактично не висунуто обвинувачення у вчиненні відповідного злочину, що унеможливлює судовий розгляд кримінального провадження та можливість забезпечення справедливого судового розгляду відповідно до Європейської Конвенції з прав людини, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору через його невідповідність вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, п.3,7 ч.2 ст. 291 КПК України,
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст.291, 314-316 КПК України, колегія суддів,
Клопотання захисника ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з моменту її проголошення.
Головуючий суддя:
Судді: 1.
2.