Справа № 305/2327/14-к
Номер провадження 1-кп/305/273/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.11.2015 року. Рахівський районний суд Закарпатської області
у складі: головуючої судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
представника потерпілої ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, інваліда ІІІ групи, розлученого, на утриманні має 1н/л дитину, не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, суд,
ВСТАНОВИВ:
18.09.2015 року до Рахівського районного суду Закарпатської області з апеляційного суду Закарпатської області , після скасування попереднього вироку, повернулося кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 268 КК України.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні на підставі обвинувального акту вважаючи, що обвинувальний акт відповідає всім вимогам КПК України.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 вважають, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, ці обставини зазначені й у ухвалі апеляційного суду Закарпатської області від 09.09.2015 року, тому просять повернути обвинувальний акт прокурору Рахівського району, для усунення недоліків.
Потерпіла ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_7 просили призначити кримінальне провадження до судового розгляду.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілу та її представника, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акта прокурору у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, виходячи з наступного: завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).
Одним із загальних засад кримінального провадження є верховенство права та його законність (п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 7 КПК України), поняття яких законодавцем визначено у ст. ст. 8 та 9 названого Кодексу.
В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» вказано наступне: «оскільки Конституція України, як зазначено і її ст. 8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.
Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Із зазначеними положеннями Основного Закону у повній мірі кореспондуються приписи ч. 1 ст. 9 КПК України, якими передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 314 КПК України після отримання обвинувального акта, суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.
Так відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості, зокрема про виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланнями на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Як роз`яснено в п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. У формулюванні обвинувачення повинні бути відображені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме про подію кримінального правопорушення (час, місце спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та інші. Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити в себе не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони кримінального правопорушення, а також кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення. Отже, в обвинувальному акті повинен мати місце як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, так і формулювання обвинувачення. До того ж законодавець чітко визначає, що відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
З обвинувального акту слідує, що 22 серпня 2014 року, близько 19 години в смт. Ясіня по вул. Миру, Рахівського району, Закарпатської області, навпроти будинку № 73, ОСОБА_4 , керуючи мотоциклом марки «Honda» моделі «450- CRF» без реєстраційних документів, рухаючись автодорогою сполученням Мукачево-Рогатин-Львів», в напрямку с. Лазещина, Рахівського району, Закарпатської області, порушуючи вимоги «Правил дорожнього руху України» (надалі ПДР України), а саме п. 2.9 (в) «водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції», п. 12.3 «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки автотранспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду», маючи технічну можливість зупинити керований ним мотоцикл після виявлення перешкоди для руху яку створила ОСОБА_8 , не впорався з керуванням мотоцикла та допустив наїзд на останню, яка згідно акту № 2236 від 08.09.2014 року судово-токсикологічного дослідження, знаходилась в стані алкогольного сп`яніння, та яка порушуючи вимоги «Правил дорожнього руху України» п. 4.8 «якщо в зоні видимості немає переходу або перехрестя, а дорога має більше трьох смуг руху для обох його напрямків, дозволяється переходити її під прямим кутом до краю проїзд до краю проїзної частини в місцях, де дорогу добре видно в обидва боки, і лише після того, як пішохід упевнився у відсутності небезпеки», п. 4.14 (а) «пішоходам забороняється виходити на проїзну частину (чи смугу руху), не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху», переходила проїзну частину дороги навпроти будинку АДРЕСА_2 , та внаслідок чого ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забійної рани тім?яної ділянки голови, перелому тім?яної, потиличної кістки та кісток основи черепа, субдуральної гематоми, крововиливу в м?які тканини голови в тім?яній та потиличній ділянці відкритого перелому лівої гомілки, ссаден передньої поверхні лівого колінного суглобу, синця правої гомілки, ссаден лівої плечової ділянки та передпліччя, які згідно висновку судово-медичного експерта № 83, від 29.09.2014 року, є у прямому причинному зв`язку з настанням її смерті та по відношенню до живих осіб відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень.
Об"єктивна сторона злочину, передбаченого ст.286 КК України характеризується трьома ознаками: діянням, наслідками, причинним зв"язком між діянням і наслідками.
Встановивши в обвинувальному акті дві такі ознаки - діяння та їх наслідки, орган досудового розслідування не зазначив третю ознаку суб"єктивної сторони злочину, відтак і не пред"явив у цьому обвинувачення.
Так, під час даної дорожньо-транспортної пригоди Правила дорожнього руху України порушили обвинувачений ОСОБА_4 і потерпіла ОСОБА_8 , яка від отриманих тілесних ушкоджень померла. При цьому не вказано в обвинувальному акті, чиї саме неправомірні дії знаходяться у причинному зв"язку з наслідками, що наступили. Без встановлення такого причинного зв"язку обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, є неконкретним і неповним.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підготовчого судового засідання є встановлення невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України.
Таким чином суд приходить до висновку, що у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК Українизазначений обвинувальний акт необхідно повернути прокурору, для усунення виявлених недоліків у встановлений судом строк, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Керуючись ст. ст. 2, 3, 7, 8, 9, 91, 110, 291, 293, 314, 369, 370, 372, 376 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд.

Суддя: ОСОБА_1 .

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: ОСОБА_1 .