В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.11.2015 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 23.04.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002605 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Каховка Херсонської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , одруженого, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз 10.06.2003 року Першотравневим районним судом АР Крим за ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 187, ст. 70 КК України на 10 років позбавлення волі, звільнений в 02.07.2009 році умовно-достроково з невідбутим строком 3 роки 3 місяці 1 день -

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч.4 ст. 358, ч.3 ст. 353 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 22 квітня 2015 року, близько 12:00 год., перебуваючи в магазині «іРеорІе» за адресою: м. Вінниця, вул. Пирогова, 2, діючи повторно та умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ввів в оману раніше незнайомого йому ОСОБА_6 , який являється власником вищевказаного магазину, та під приводом придбання мобільного телефону для дівчинки, яка перебуває в лікарні з опіками, представившись працівником Служби безпеки України та пред`явивши підроблене посвідчення працівника Служби безпеки України, шахрайським шляхом, заволодів двома мобільними телефонами марки «iPhone 6» в корпусі чорного та біло-золотого кольорів. Після чого з місця події зник і отриманим майном розпорядився на власний розсуд. Згідно розрахункових накладних № 02752 від 18.04.2015 року та № 02749 від 17.04.2015 року ринкова вартість кожного телефону становить 15500 грн. Своїми протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 31000 грн.

В цей же час, 22.04.2015 року близько 12:00 години, ОСОБА_4 , перебуваючи в магазині «ІРеорІе», що знаходиться за адресою м. Вінниця, вул. Пирогова, 2, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою введення в оману ОСОБА_6 , використав завідомо підроблений документ, а саме пред`явив підроблене посвідчення серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 старшого оперуповноваженого полковника Служби безпеки України на ім`я ОСОБА_7 із відображенням своєї фотокартки, дійсне до 31 грудня 2015 року, яке згідно висновку експерта № 225-П від 29.05.2015 року не відповідає зразкам, що знаходяться в офіційному обігу на території України, з зображенням захисної сітки, тексту, індивідуальних даних та відбитку печатки нанесених за допомогою друкуючого пристрою з струменевим способом формування зображень.

В цей же час, 22.04.2015 року близько 12:00 години, ОСОБА_4 , умисно, маючи на меті збагатитись шахрайським способом, перебуваючи в магазині «іРеорІе», що знаходиться за адресою м. Вінниця, вул. Пирогова, 2, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою введення в оману ОСОБА_6 , самовільно присвоїв звання службової особи старшого оперуповноваженого полковника Служби безпеки України, представився таким та використав для цього підроблене посвідчення серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 на ім`я старшого оперуповноваженого полковника Служби безпеки України ОСОБА_7 із відображенням своєї фотокартки, дійсне до 31 грудня 2015 року.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчинені злочинів визнав повністю та суду повідомив, що він випадково опинився в м. Вінниці, оскільки не було прямих квитків до м. Києва. Він вирішив походити по м. Вінниці. В цей час, він зайшов в магазин, що здійснює продаж товарів фірми «Аррle» та вирішив ввести власника магазину в оману та заволодіти мобільними телефонами. Він повідомив власника, що має намір придбати один з телефонів для дівчинки, яка перебуває в лікарні з опіками, при цьому він представився працівником СБУ та пред`явив посвідчення працівника Служби безпеки України. Після вказаного він з хлопцем пішов до лікарні, де взяв телефони та сказав, що зараз прийде. Після чого, покинув лікарню та заволодів двома телефонами марки «iPhone 6». Пред`явлене посвідчення працівника СБУ він придбав в м. Запоріжжі за 200 гривень та використав його.

Потерпілий ОСОБА_6 суду повідомив, що він є власником магазину, який здійснює продаж товарів фірми «Аррle». Одного дня до нього в магазин зайшов раніше невідомий йому чоловік, пред`явив посвідчення працівника СБУ та повідомив, що він працівник СБУ та помічник губернатора. Потім вказаний чоловік, як він тепер знає ОСОБА_4 , сказав, що губернатор зараз перебуває в лікарні ім. Пирогова, оскільки там лікується дівчинка з опіками. Губернатор дав йому доручення швидко придбати телефон для дівчинки, щоб він його подарував хворій дитині, а тому він прийшов в магазин. При цьому ОСОБА_4 повідомив, щоб ОСОБА_6 підготував всі необхідні документи та дав в лікарню два мобільних телефона «iPhone 6» в корпусі чорного та біло-золотого кольорів, щоб дитина змогла вибрати той, який більше подобається. ОСОБА_6 зробив вказане та після цього пішов разом з ОСОБА_4 до лікарні ім. Пирогова. Вони зайшли в лікарню, після цього підійшли до палати, ОСОБА_4 взяв телефони та зайшов в палату. Через деякий час, ОСОБА_4 вийшов з палати та сказав ОСОБА_6 зайти, підписати документи та забрати гроші. Коли ОСОБА_6 зайшов в палату там нікого не було, а вийшовши з палати не було вже і ОСОБА_4 .

З досліджених судом доказів, що надані прокурором під час судового провадження, вбачається, що 22.04.2015 року з заявою про вчинення злочину звернувся ОСОБА_6 . Згідно вказаної заяви він просить прийняти міри до невідомої особи, яка 22.04.2015 року близько 11:00 год. зловживаючи довірою, шахрайським шляхом, під приводом купівлі мобільного телефону, заволодів двома мобільними телефонами марки «Ірhone 6», які належать йому, чим спричинив матеріальну шкоду в розмірі 31000 грн., що підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.04.2015 року.

Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку 23.04.2015 року, що підтверджується витягом від 11.06.2015 року з ЄРДР.

Згідно висновку експерта № 225-П від 29.05.2015 року посвідчення Служби безпеки України, серії Б-005687 та серії НОМЕР_2 , яке заповнене на ім`я ОСОБА_7 , не відповідає зразкам, що знаходяться в офіційному обігу на території України. В посвідченні Служби безпеки України, серії Б-005687 та серії НОМЕР_2 , яке заповнене на ім`я ОСОБА_7 , зображення захисної сітки, тексту, індивідуальних даних та відбитку печатки, нанесено за допомогою друкуючого пристрою з струменевим способом формування зображень.

Відповідно до постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 23.04.2015 року два мобільні телефони «iPhone 6» визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та передані на зберігання ОСОБА_6 , що також підтверджується його розпискою від 28.04.2015 року.

Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Сукупність вищенаведених доказів свідчить, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочинів доведена стороною обвинувачення належними та допустимими доказами у справі. Так, суд приймає до уваги як достатні докази винуватості показання обвинуваченого та потерпілого, оскільки вони підтверджують всі обставини злочинів, узгоджуються між собою та письмовими доказами у справі.

Так, ОСОБА_4 добровільно повідомив суду всі обставини вчинення злочинів та зазначив, що використовуючи завідомо підроблений документ, а саме посвідчення працівника СБУ, самовільно присвоївши звання службової особи працівника СБУ, ввів в оману потерпілого та заволодів його майном, а саме двома мобільними телефонами. При цьому ОСОБА_4 підтвердив, що діяв виключно з метою заволодіння чужим майном, свідомо та умисно повідомив потерпілому неправдиву інформацію та для досягнення своєї мети використав підроблене посвідчення працівника СБУ. Вказані показання обвинуваченого повністю узгоджуються з показаннями потерпілого, який підтвердив, що внаслідок дій ОСОБА_4 , а саме пред`явлення посвідчення працівника СБУ, повідомлення ним неправдивих даних про його місце роботи та займану посаду, мету відвідування магазину та цілі для якої необхідні телефони, він передав ОСОБА_4 два мобільні телефони «iPhone 6».

При цьому показання обвинуваченого та потерпілого узгоджуються з висновком експертизи, яким підтверджено, що посвідчення, яке використав обвинувачений не відповідає зразкам, що знаходяться в офіційному обігу на території України та є підробленим.

Суд приймає до уваги вказані докази, оскільки вони повністю підтверджують шахрайський спосіб заволодіння чужим майном, вчинений з використанням підробленого документа та з самовільним присвоєнням звання службової особи. Так, зазначеними доказами у справі підтверджено, що обвинувачений ніколи в СБУ не працював, проте присвоїв звання працівника СБУ з метою введення потерпілого в оману, а для більшої впевненості повідомлених ним неправдивих даних використав не лише словесне запевняння, а й підроблене посвідчення працівника СБУ з власною фотокарткою. При цьому суд вважає доведеним корисливий мотив дій обвинуваченого, оскільки метою вчинення вказаних дій став умисел обвинуваченого на незаконне збагачення заволодіння майном потерпілого.

Суд враховує, що вказані дії обвинуваченого є характерними для шахрайства, оскільки потерпілий, внаслідок свідомих дій ОСОБА_4 не здогадувався про його дійсні наміри та добровільно передав йому майно, намір заволодіти яким переслідував обвинувачений.

Сукупність вказаного є достатньою для висновків суду про наявність в діях ОСОБА_4 складів злочинів та надання правової кваліфікації дій обвинуваченого.

Надавши юридичну оцінку діям обвинуваченого, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 190 КК України, як вчинення шахрайства, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно.

При цьому суд виключає з кваліфікації дій обвинуваченого ознаку шахрайства заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, оскільки прокурором наявність вказаної ознаки не доведено. Так, кваліфікація дій ОСОБА_4 надана обвинуваченням за вказаним епізодом містить посилання на наявність одночасно двох альтернативних способів вчинення шахрайства, з зазначенням, що обвинувачений вчинив вказаний злочин «шляхом обману та зловживання довірою». Суд враховує, що обманом є повідомлення неправдивих відомостей, або замовчування відомостей, які мають бути повідомлені. Судом на підставі показань обвинуваченого та потерпілого встановлено, що ОСОБА_4 обманув потерпілого повідомив йому неправду інформацію. В той же час, зловживання довірою це вид обману, що полягає у використанні винним довірливих відносин з потерпілим, заснованих на попередньому знайомстві, добрих стосунках, що склались, цивільно-правових відносинах. Разом з тим, в довірливих відносинах з потерпілим обвинувачений не перебував, а відтак і не міг заволодіти його майном зловживаючи його довірою. За таких підстав суд вважає, що прокурором безпідставно та всупереч доказів у справі, які підтверджують лише спосіб обману, включено до кваліфікації дій обвинуваченого об`єктивні ознаки шахрайства які обвинувачений не вчиняв, що є підставою для прийняття судом рішення про їх виключення з кваліфікації.
Також суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст. 353 КК України, як самовільне присвоєння звання службової особи, вчинене з використанням посвідчення працівника правоохоронного органу, та за за ч.4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документу.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно повідомлення від 12.05.2015 року ОСОБА_4 на диспансерному наркологічному обліку в ЗОНД м. Запоріжжя не перебуває.

Відповідно до довідки від 12.05.2015 року Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_4 на диспансерному обліку не перебуває, за медичною допомогою не звертався.

З вимог про судимість вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має три незняті та непогашені судимості.

Стороною захисту вказано, що зазначені відомості є недопустимими доказами у справі. При оцінці вказаних доводів сторони захисту суд звертає увагу, що ч. 1 ст. 88 КПК України визначено, що докази, які стосуються судимостей обвинуваченого або вчинення ним інших правопорушень, що не є предметом цього кримінального провадження, а також відомості щодо характеру або окремих рис характеру підозрюваного, обвинуваченого є недопустимими на підтвердження винуватості підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
Таким чином, Законом визначено, що докази, які стосуються судимостей обвинуваченого є недопустими лише на підтвердження його винуватості. Враховуючи, що стороною обвинувачення вказані докази для зазначеної мети не подавались, суд не приймає до уваги доводи сторони захисту та вважає, що вказані відомості підлягають оцінці судом, як дані, що характеризують особу винного, які є обов`язковими для врахування, що прямо передбачено ст. 65-67 КПК України.

З характеристики за місцем проживання обвинуваченого вбачається, що ОСОБА_4 фактично проживає без реєстрації та за час проживання характеризується з задовільного боку, скарг на його поведінку від сусідів будинку не поступало.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, вчинив сукупність злочинів в період непогашених судимостей, вину у вчиненні злочинів визнав, за місцем проживання характеризується позитивно, шкоду завдану злочином відшкодував, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, що підтверджується свідоцтвами про народження.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування шкоди та наявність на утриманні обвинуваченого неповнолітніх дітей. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, а саме вчинення сукупності умисних злочинів, особи обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ними нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі, оскільки призначення інших видів покарань визнано судом недостатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових злочинів засудженими. При визначенні строку покарання суд враховує вимоги ст. 69-1 КК України, оскільки у справі наявні обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, передбачені п.1, 2 ст. 66 КК України, відсутні обставин, що обтяжують його покарання та обвинувачений визнає свою вину.
Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинено сукупність злочинів, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 70 КК України та призначити остаточне покарання обвинуваченому за сукупністю злочинів.

Крім того, з обвинуваченої слід стягнути судові витрати у справі, які згідно із довідкою про витрати на проведення експертизи становлять 1227,60 гривень та вирішити питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч.2 ст. 353, ч.4 ст. 358 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст. 190 КК України у виді двох років позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст. 353 КК України у виді одного року шести місяців позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.4 ст. 358 КК України у виді одного року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70, 72 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити остаточне покарання у виді двох років позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили змінити з застави на тримання під вартою, взявши його під варту з-зали суду.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з 10 листопада 2015 року. Зарахувати в строк відбування покарання строк утримання ОСОБА_4 під вартою з 24.04.2015 року по 28.04.2015 року.

Заставу в сумі 24360,00 гривень, внесену ОСОБА_8 згідно квитанції № 0.0.379003183.1 від 27.04.2015 повернути ОСОБА_8 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 1227,60 грн.
Речові докази у справі, а саме два мобільні телефони марки «iPhone 6», передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити останньому.
На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом 30 днів з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: