Справа № 1-219/11
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2013 року Рівненський міський суд в складі

головуючого судді Кучиної Н.Г.

при секретарі Цимбалюк А.І.

з участю прокурора Костюка О.В.

захисника підсудного - адвоката Коробової Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Рівне, українця, доцента кафедри всесвітньої історії історико-соціологічного факультету Рівненського державного гуманітарного університету, з вищою освітою, має на утриманні малолітню дитину, проживаючого АДРЕСА_1, раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 368, ч.1 ст. 366 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3, працюючи на посаді доцента кафедри всесвітньої історії Рівненського державного гуманітарного університету, згідно наказу № 52 -к ректора Рівненського державного гуманітарного університету від 01.04.2009 року, будучи службовою особою, в силу виконання організаційно - розпорядчих функцій, в обов»язки якого згідно функціональних обов»язків адміністративного, професорсько - викладацького і учбово- допоміжного складу та положення про навчальні підрозділи університету , затверджених радою університету від 26.11.1999 року, як доцента кафедри всесвітньої історії входило керувати розробкою і відповідати за якість усієї навчально- методичної документації, нести персональну відповідальність за якість знань, умінь та навичок студентів із даної дисципліни, керувати роботою викладачів та відповідати за якість реалізації навчального процесу з даної дисципліни, відвідувати заняття викладачів з метою контролю та реалізації навчального процесу та згідно розкладу занять, заліків та екзаменів для студентів заочників історико- соціологічного факультету, затвердженого проректором з навчання РДГУ ОСОБА_4 мав право приймати та приймав іспити у період з 01 по 03 березня 2010 року у студентів 4 курсу заочного відділення історико- соціологічного факультету РДГУ з навчальної дисципліни « Новітня історія країн Західної Європи і Північної Америки» та заліки з історіографії всесвітньої історії, і являючись, в силу повноважень організаційно- розпорядчого характеру по вчиненню зазначених дій, службовою особою, одержав від ОСОБА_5 хабар при наступних обставинах.

03 березня 2010 року, біля 17 год. 00 хвилин, ОСОБА_2, перебуваючи у приміщенні свого службового кабінету, розташованого в адміністративному корпусі РДГУ, що за адресою м.Рівне, вул.Остафова,31, діючи умисно, з корисливих мотивів, одержав від старости групи ІП -41 4 курсу заочного відділення історико - соціологічного факультету РДГУ ОСОБА_5 у якості хабара грошові кошти в сумі 2280 грн. за виконання дій з використанням свого службового становища, а саме за складання нею та студентами групи ІП -41 - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 ОСОБА_10, ОСОБА_11 ( ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25 та ОСОБА_26 іспиту з навчальної дисципліни « Новітня історія країн Західної Європи та Північної Америки».

По епізоду одержання хабара від ОСОБА_5 підсудний ОСОБА_2 винним себе не визнав та показав, що дійсно 03 березня 2010 року приймав іспит з навчальної дисципліни « Новітня історія країн Західної Європи та Північної Америки» в групі ІП -41 4 курсу заочного відділення історико - соціологічного факультету РДГУ. В день прийняття іспиту, староста групи ОСОБА_5, повертала йому компактно складені вирізки з газет та інші матеріали, які вона положила у файл, а він в стіл, де вони і зараз знаходяться. Що стосується грошових коштів 2280 грн, то зазначив, що не бачив коли і яким чином ОСОБА_5, чи можливо інша особа поклала їх в реферат вилучений міліцією. Також дав показання, що в університеті існує кредитно- модульна система оцінювання знань. Він розробив свій посібник саме з дисципліни Новітня історія країн Європи та Північної Америки, - Рівне, 2008, згідно якого рейтингова шкала дисципліни для заочників максимальна на 5 - складає 150 балів; на оцінку підсумкового контролю 4 - 120 і на 3 - 80 балів. Це без складання іспиту. При підрахунку балів ним враховувалась відвідуваність семінарів та індивідуальні завдання (реферат). Саме це він мав на увазі коли писав ці цифри в блокноті, ні про які гроші розмови ні зі студентами ні з старостами не було.

Показання підсудного ОСОБА_2 по даному епізоду, дані ним під час судового слідства, суд розцінює як позицію підсудного щодо реалізації ним права на захист, з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочини, оскільки ці показання не підтвердилися в ході судового розгляду та суперечать іншим доказам по справі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 дала показання, що була старостою групи ІП-41 4 курсу заочного відділу історико -соціологічного факультету. 01 березня 2010 року близько 20 години вона підійшла до ОСОБА_2, щоб дізнатись де буде проводитись іспит. ОСОБА_2 під час розмови відкрив блокнот і показав, де було записано 3-80, 4-120, 5-150, вона зрозуміла, що це мова йде про гроші, однак ОСОБА_2 не говорив, що це суми, 80, 120, 150 відповідають певній оцінці, вона сама зробила такий висновок. Після чого вона, прийшла до студентів своєї групи і повідомила їм, що хто хоче отримати трійку має сплатити 80 грн, 4 - 120, 5-150.

Близько 17.00 годин, 03.03.2010 року, студенти її групи ІП-41, які були присутні на коридорі в учбовому закладі РДГУ, склали виконані реферати їй в пакет та поскладали їй в сумку грошові кошти для передачі викладачу ОСОБА_2 за складання іспиту з предмету «Новітня історії країн Західної Європи і Північної Америки». В своєму блокноті, вона зазначила оцінку напроти кожного студента, який здав відповідну суму грошових коштів за складання іспиту ОСОБА_2

В кабінеті ОСОБА_2 вона сіла напроти нього та заповнювала в залікових книжках назву предмету іспиту та прізвище викладача і дату складання іспиту. Після цього в кабінет до ОСОБА_2 зайшла студентка ОСОБА_26, для того щоб самостійно складати іспит. ОСОБА_2 подав їй білети та запропонував тягнути один. ОСОБА_26 погано відповідала по білету, тому ОСОБА_2запропонував підійти на наступний день для здачі іспиту по іншому білету. Потім вона вийшла в коридор, там стояла студентка ОСОБА_26, яка дала їй свою залікову книжку і 150 грн. для передачі ОСОБА_2 , повернувшись до кабінету ОСОБА_2, гроші поклала в сумку до інших коштів, які забрала в інших студентів. ОСОБА_2 взяв залікові книжки всіх студентів, які в неї були з собою та були заповнені з назвою предмету та прізвищем викладача, після чого він подивився на неї та сказав «де все інше», нащо вона подала йому реферати, та витягнула з сумочки грошові кошти, які їй передали студенти та поклала в файл між папери.

Далі вона подала йому свій блокнот, для того щоб з нього він писав оцінки в залікові книжки студентів її групи. Заповнивши залікові книжки, він передавав їй, після чого вона клала їх собі в пакет та роздала студентам.

Показання свідка ОСОБА_5 в частині місця, часу, способу та суми грошей, які були передані ОСОБА_2, в якості хабара узгоджуються з іншими дослідженими в ході судового розгляду доказами, зокрема, з оголошеного та оціненого в судовому засіданні протоколу огляду місця події від 03.03.2010 року вбачається, що огляд проводився в службовому кабінеті ОСОБА_2 та в портфелі ОСОБА_2 виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 2280 грн., які він отримав від студентів групи ІП-41 за здачу іспитів. (а.с. 16-18 т.1).

З оголошеного в судовому засіданні протоколу очної ставки між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 від 09 березня 2010 року вбачається, що ОСОБА_5 повністю підтвердила місце, час, спосіб та суму отриманих ОСОБА_2 коштів ( т.2 а.с. 97-99).

З дослідженого в судовому засіданні протоколу відтворення обстановки та обставин події від 04 березня 2010 року проведеного з ОСОБА_5 вбачається, що остання на місці показала, де передавала грошові кошти ОСОБА_2 ( т.2 а.с. 101-118).

Показання свідка ОСОБА_5 в частині того, що студенти її групи здавали їй гроші, які в подальшому вона передала ОСОБА_2 як хабар за складання іспиту узгоджуються з показаннями інших свідків, які були допитані в судовому засіданні.

Допитані в ході судового розгляду свідки ОСОБА_27, ОСОБА_23, ОСОБА_17, ОСОБА_20, ОСОБА_19, ОСОБА_14, ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_28, ОСОБА_7, ОСОБА_6 дали показання, що староста їм повідомила, що для того щоб здати іспит з предмету «Новітня історія країн Західної Європи і Північної Америки», вони мають сплати кошти, за 3 - 80 грн., 4-120, 5-150 грн. Про такий порядок здачі іспиту їм повідомила староста, особисто ОСОБА_2 не говорив їм що необхідно здавати гроші. Вони здавали гроші старості ОСОБА_5, яка в подальшому мала передати їх ОСОБА_2 Вважають, що ОСОБА_5 передала гроші ОСОБА_2, оскільки в залікових книжках стояла оцінка відповідно до суми переданих коштів та підпис викладача.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_26, дала показання, що 03.03.2010 року в неї проходив іспит з предмету «Новітня історії Західної Європи і Північної Америки», близько 17 год. вона зайшла до кабінету, де знаходився викладач ОСОБА_2 та староста її групи ОСОБА_5 Вона намагалася здати іспит самостійно. В ході складання іспиту вона давала відповіді на додаткові запитання викладача, про те ОСОБА_2 сказав, що вона не здала та необхідно перездати іспит на наступний день по іншому білету. В подальшому вона передала ОСОБА_5 на коридорі біля кабінету ОСОБА_29 150 гривен на оцінку «відмінно» та залікову книжку. Проте, що ОСОБА_5 передала кошти ОСОБА_2, вона здогадалася з того, що в її заліковій книжці стояла оцінка «відмінно», навпроти якої був підпис ОСОБА_2

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 дав показання, що він за здачу іспиту з предмета «Новітня історія країн Західної Європи і Північної Америки», який проходив 03.03.2010 року передав старості ОСОБА_5120 грн. разом з рефератом та заліковою книжкою. Гроші знаходились в рефераті.

Суд оцінює показання свідка ОСОБА_5, свідків ОСОБА_26, ОСОБА_25, ОСОБА_27, ОСОБА_23, ОСОБА_17, ОСОБА_20, ОСОБА_19, ОСОБА_14, ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_28, ОСОБА_7, ОСОБА_6, які вони безпосередньо дали під час судового засідання, як такі, що узгоджуються між собою та підтверджують ту, обставину, що ОСОБА_2 отримав грошові кошти в сумі 2280 грн., від студентів групи ІП-41 за здачу іспитів.

З протоколу 2322т від 10.03.2010 року вбачається, що у період з 18.02.2010 року по 03.03.2010 року за постановою Апеляційного суду Рівненської області від 03.02.2010 року № 71т проводилось застосування технічних засобів отримання інформації ( слуховий та візуальний ) контроль.( т.2 а.с. 181)

В ході судового розгляду було досліджено аудіовідеофайл з назвою «УГО0071.АУІ», що міститься на оптичному диску № 219 нт «Не таємно», з якого вбачається, що ОСОБА_2 дійсно отримав від ОСОБА_5 файл з рефератом.

Суд оцінює критично висновок комплексної фоноскопічної та комп»ютерно- технічної експертизи № 1170/1171/1172 від 23 квітня 2009 року, з огляду на наступне.

Відповідно до статей 257, 323 КПК вирок у справі може ґрунтуватися лише на доказах, розглянутих у судовому засіданні. Суд першої інстанції зобов'язаний безпосередньо дослідити всі докази у справі, в тому числі заслухати висновки експертів. З огляду на ці вимоги закону, а також на положення ст. 65 КПК у постановленому за результатами розгляду справи судовому рішенні висновок експерта набуває значення доказу лише за умови його безпосереднього дослідження судом за участю сторін у судовому засіданні. При цьому експертний висновок має бути перевіреним з точки зору: додержання норм закону при призначенні та проведенні експертизи; компетентності експерта; наявності або відсутності обставин, що усувають його від участі у справі; чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатності поданих експерту предметів і документів - об'єктів дослідження; наукової обґрунтованості висновку; застосування належної методики; обґрунтованості висновку на повідомлених експерту даних і чи не збиралися вихідні дані самим експертом; повноти, обґрунтованості та правильності відповідей експерта на поставлені питання та їх узгодженості з іншими фактичними даними у справі.

Під час дослідження в судовому засіданні вказаного вище висновку експертизи було встановлено, що при призначенні експертизи, слідчими органами було порушено вимоги ст. 197 КПК України ( 1960 року ) , так, з дослідженого в судовому засіданні протоколу ознайомлення обвинуваченого з постановою про призначення експертизи та роз»яснення його прав від 05.05.2010 року вбачається, що ОСОБА_2 зазначив про порушення своїх прав, що йому не дали змоги поставити питання та використати свої права передбачені ст. 197 КПК України, про що він письмово вказав, а також вбачається, що протокол ознайомлення з постановою про призначення експертизи надано лише 05 травня 2010 року, в той час як постанова винесена 26 березня 2010 року, і згідно висновку експерта 29 березня 2010 року вказана постанова вже поступила на виконання експертам, а отже, не було забезпечено прав обвинуваченого ( підозрюваного ) при призначенні експертизи.

Відповідно до кримінально-процесуального закону суд досліджує висновок експерта шляхом оголошення в судовому засіданні, а за необхідності - й допиту експерта. Після оголошення висновку сторони можуть ставити питання експертові. При цьому слід мати на увазі, що, виходячи зі змісту положень ст. 16-1 КПК, суд не вправі відмовити стороні у виклику експерта для отримання роз'яснень стосовно наданих ним висновків.

Допит експерта в суді (ст. 311 КПК) є способом перевірки достовірності висновку та його значення для справи. Експерт викликається в судове засідання та допитується для роз'яснення і доповнення його висновку.

Роз'яснення можуть стосуватися суті використаних методик експертного дослідження і наукових літературних джерел, застосованих спеціальних термінів, характеру висновку (чи є він категоричним, вірогідним, приблизним, умовним, альтернативним), придатності наданих об'єктів дослідження та їх достатності.

Висновок експертів Львівського НДІСЕ містить формулювання, які перешкоджають його використанню у суді. Так, у своєму висновку від 23.04.2009 року експерти зазначили, що вони не виявили ознак монтажу, категоричного і обґрунтованого висновку про відсутність монтажу експерти не надали.

При допиті в судовому засіданні експертів, експерт ОСОБА_31, не зміг пояснити якою методикою він користувався для з»ясування чи проводився монтаж аудіо запису, який наданий йому на дослідження, заявивши, що користувався власною методикою, відмовившись дати її опис і обґрунтування як в дослідницькій частині акту експертизи, так і в суді при його допиті. Чи є ця методика науково обґрунтованою, чи визнана науковою спільнотою криміналістів ОСОБА_31 в судовому засіданні пояснити не зміг. Також в судовому засіданні експерт ОСОБА_31 заявив, що не буде розкривати вказану методику і процес проведення дослідження за нею.

Також, суд звертає увагу і на ту обставину, що датою складання висновку експерта зазначено 23 квітня 2009 року, а експертиза призначена лише 26 березня 2010 року, тобто висновок експерта складений раніше ніж була призначена експертиза.

Таким чином, суд не приймає до уваги як доказ обвинувачення висновок комплексної фоноскопічної та комп»ютерно- технічної експертизи № 1170/1171/1172 від 23 квітня 2009 року

З оголошеного та оціненого в судовому засіданні висновку повторної комісійної фоноскопічної експертизи № 19/13-57 від 01 червня 2012 року вбачається, що у розмовах на відеофонограмі, зафіксованій у файлі з назвою « VID0069.AVI» приймало участь не менше восьми осіб. У розмовах на відеофонограмі « VID0070.AVI» приймало участь не менше п»яти осіб, у розмовах на відеофонограмі, зафіксованій у файлі з назвою « VID0071.AVI» приймало участь не менше одинадцяти осіб. На відеофонограмах з назвами « VID0069.AVI» « VID0070.AVI» « VID0071.AVI» зафіксованих на оптичному диску TDK DVD +R 1-16 х4,7 GB з написом « № 219 m «Не таємно», виявлено сліди ( ознаки монтування у вигляді різких змін звукорядів та переривань відеорядів. Висновок, щодо наявності слідів ( ознак) монтування на відеофонограмах з назвами « VID0069.AVI» « VID0070.AVI» « VID0071.AVI» зафіксованих на оптичному диску TDK DVD +R 1-16 х4,7 GB з написом « № 219 m «Не таємно» є категоричним.

Допитані в судовому засіданні експерти Журавель та ОСОБА_32 пояснили, що були встановлені сліди монтування у вигляді різких змін звукорядів та переривань відеорядів у відеофонограмах з назвами « VID0069.AVI» « VID0070.AVI» « VID0071.AVI» зафіксованих на оптичному диску TDK DVD +R 1-16 х4,7 GB з написом « № 219 m «Не таємно».

Даний висновок повторної комісійної фоноскопічної експертизи № 19/13-57 від 01 червня 2012 року був перевірений в судовому засіданні щодо компетентності експерта; наявності або відсутності обставин, що усувають його від участі у справі; чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатності поданих експерту предметів і документів - об'єктів дослідження; наукової обґрунтованості висновку; застосування належної методики; обґрунтованості висновку на повідомлених експерту даних і чи не збиралися вихідні дані самим експертом; повноти, обґрунтованості та правильності відповідей експерта на поставлені питання та їх узгодженості, а тому, суд оцінює його як належний та допустимий доказ у справі.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_33 та ОСОБА_34 дали показання, що були присутні при огляді місця події в якості понятих, пояснили, що ОСОБА_2 був зупинений працівниками міліції біля робочого кабінету. В ході огляду портфеля, який належав ОСОБА_2 було виявлено особисті речі ОСОБА_2, блокнот та реферат, в якому знаходились грошові кошти в сумі близько 3000 гривень, походження даних кошті він не зміг пояснити.

Таким чином, свідки ОСОБА_33 та ОСОБА_34 підтвердили обставини щодо місця, часу, порядку проведення огляду та вилучення грошових коштів.

З оголошеного та оціненого в судовому засіданні протоколу виїмки від 05.03.2010 року вбачається, що було вилучено наказ про призначення на посаду ОСОБА_2, функціональні обов»язки ОСОБА_2, розклад заліків та екзаменів для студентів заочної форми навчання історико- соціологічного факультету, що підтверджує той факт, що ОСОБА_2 був службовою особою та мав право приймати та приймав іспити у студентів групи ІП - 41 ( т.2 а.с. 154-155)

З оголошеного та оціненого в судовому засіданні протоколу огляду від 26.03.2010 року наказу про призначення на посаду ОСОБА_2, функціональних обов»язків ОСОБА_2, розкладу заліків та екзаменів для студентів заочної форми навчання історико- соціологічного факультету вбачається, що ОСОБА_2 був службовою особою та мав право приймати та приймав іспити у студентів групи ІП - 41 ( т.2 а.с. 178-179)

З оголошеного та оціненого в судовому засіданні протоколу огляду від 12 квітня 2010 року вбачається, що були оглянуті грошові кошти, вилучені 03 березня 2010 року у ОСОБА_2 при огляді місця події, зокрема службового кабінету по вул. Остафова, 31 в місті Рівне. Огляд було проведено в присутності понятих, грошові кошти знаходились в чорному пакеті та були опечатані. В ході огляду були оглянуті купюри номіналом 200 грн серії ЕЩ027650, номіналом 100 грн. серії ГК 7110531, ГЖ1401236, ВГ9848999, БА1031339, ВМ3895043, ГЄ 0198069, БТ0053740, АЙ 7608682, БН7115830, ГК 0339500, ВК8159379, купюри номіналом 50 грн серії ЗЙ8479798, АЙ8107857,ДЛ5412151,ЕК5514102,ДС1265132,АЧ2358703,АЕ4800457,ВЄ3696762,ГД8831325,ДР1497385,УФ2951793,ГД8500898,АЄ3364392, купюри номіналом по 20 грн, серії АШ7363803,ЖУ4834450, ЕФ2024063,АЧ8032031,ЕТ2896866,ЄЙ3005998,АЧ9648867, АЧ 0630454,АЧ1559982,АЧ5576422,АГ808845, АИ3590431,АИ3694067, ЖУ46616678, купюри номіналом по 10 грн серії ЕЦ9076269,АБ1554682, купюри номіналом по 5 грн. серії АЩ 2354823,ВБ6402937,ВЦ1955668, ВЗ10771221,ЕЯ 3375714, купюри номіналом по 2 грн, серії ВД9419804, АШ 1303484, купюра номіналом 1 грн. серії БГ 4412530( т.3 а.с. 16-17)

Дані грошові кошти також були оглянуті в ході судового розгляду.

З оголошеного в судовому засіданні висновку експерта № 175 від 28.04.2010 року, вбачається, що купюри номіналом 200 грн серії ЕЩ027650, номіналом 100 грн. серії ГК 7110531, ГЖ1401236, ВГ9848999, БА1031339, ВМ3895043, ГЄ 0198069, БТ0053740, АЙ 7608682, БН7115830, ГК 0339500, ВК8159379, купюри номіналом 50 грн серії ЗЙ8479798, АЙ8107857,ДЛ5412151,ЕК5514102,ДС1265132,АЧ2358703,АЕ4800457,ВЄ3696762,ГД8831325,ДР1497385,УФ2951793,ГД8500898,АЄ3364392, купюри номіналом по 20 грн, серії АШ7363803,ЖУ4834450, ЕФ2024063,АЧ8032031,ЕТ2896866,ЄЙ3005998,АЧ9648867, АЧ 0630454,АЧ1559982,АЧ5576422,АГ808845, АИ3590431,АИ3694067, ЖУ46616678, купюри номіналом по 10 грн серії ЕЦ9076269,АБ1554682, купюри номіналом по 5 грн. серії АЩ 2354823,ВБ6402937,ВЦ1955668, ВЗ10771221,ЕЯ 3375714, купюри номіналом по 2 грн, серії ВД9419804, АШ 1303484, купюра номіналом 1 грн. серії БГ 4412530 виготовлені на підприємстві, що виготовляє грошові знаки та цінні папери для Національного банку України ( т.2 а.с. 240-246)

Суд не приймає як доказ обвинувачення посилання державного обвинувача на речовий доказ, а саме вилучену під час огляду місця події записну книжку ОСОБА_2, з огляду на наступне.

Згідно ст. 65 КПК України ( в редакції 1960 року) доказами в кримінальні справі є всякі фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган дізнання, слідчий і суд встановлюють наявність або відсутність суспільно- небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З оголошеного та оціненого протоколу огляду від 12.04.2010 року речей та документів, вбачається, що у записній книжці ОСОБА_2 червоного кольору містяться записи « 80-3, 120-4, 150-5». (а.с. 27-30 т.З).

В судовому засіданні також було оглянуто вказану записну книжку ОСОБА_2, де на одному з аркушів містяться записи « 80-3, 120-4, 150-5», жодних записів, що це стоїть оцінка та грошовий еквівалент за оцінку ( таких як гривня ) не зазначено, не містить вказана записна книжка фактичних даних, що мають значення для правильного вирішення справи, а отже, це лише припущення прокурора, що дані цифри означають суми, які має студент сплатити за ту чи іншу оцінку.

В силу ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а відтак суд відхиляє даний речовий доказ, як належний та допустимий у справі.

З оглянутого в судовому засіданні речового доказу - записної книжки ОСОБА_5, який був долучений до справи згідно протоколу огляду від 09.04.2010 року(т.3 а.с. 20-26) вбачається, що в записній книжці містяться записи з прізвищами студентів групи ІП-41 з відмітками оцінок напроти прізвищ певних студентів, жодних відміток про те, що вказані студенти сплатити відповідні суми напроти їх прізвищ не має, а відтак і в даному випадку сторона обвинувачення припускає, що вказаній у блокноті оцінці, студент сплатив відповідну суму.

За таких підстав, речові докази записна книжка ОСОБА_2 та записна книжка ОСОБА_5 не визнаються судом як докази обвинувачення.

Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, та дії підсудного ОСОБА_2 , суд бере до уваги ті обставини, що ОСОБА_2, будучи службовою особою, з використанням службового становища отримав від ОСОБА_5 в якості хабара грошові кошти в сумі 2280 грн, за складання нею та студентами групи ІП -41 - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 ОСОБА_13 ( ОСОБА_35, ОСОБА_11 ( ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25 та ОСОБА_26 іспиту з навчальної дисципліни « Новітня історія країн Західної Європи та Північної Америки».

Крім того, ОСОБА_2 органом досудового слідства обвинувачується в тому, що, працюючи на посаді доцента кафедри всесвітньої історії історико-соціологічного факультету Рівненського державного гуманітарного університету № 52-к від 01.04.2009 року, будучи службовою особою, в силу виконання функцій організаційно - розпорядчого характеру, в обов»язки якого згідно функціональних обов»язків адміністративного, професорсько - викладацького і учбово - допоміжного складу та положення про навчальні підрозділи університету, затверджених радою університету від 26,11.1999 року, як доцента кафедри всесвітньої історії входило керувати розробкою і відповідати за якість усієї навчально - методичної документації; нести персональну відповідальність за якість знань, умінь та навичок студентів із даної дисципліни; керувати роботою викладачів та відповідати за якість реалізації навчального процесу з даної дисципліни; відвідувати заняття викладачів з метою контролю за якістю реалізації навчального процесу з конкретної дисципліни, надання їм методичної допомоги; надання допомоги студентам в організації самостійної роботи; поширення наукових знань серед студентів, в період з 01 по 03 березня 2010 року одержував хабарі за наступних обставин.

01 березня 2010 року, близько 17.15 годин, перебуваючи у приміщенні свого службового кабінету, розташованого в адміністративному корпусі РДГУ, що за адресою м. Рівне, вул. Остафова, 31, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, з використанням свого службового становища ОСОБА_2 повідомив студентку групи ІП-41 4 курсу заочного відділення історико - соціологічного факультету РДГУ ОСОБА_36 про необхідність сплатити йому незаконну винагороду у вигляді хабара за складання іспиту з навчальної дисципліни „Новітня історія Західної Європи і Північної Америки" та заліку з історіографії всесвітньої історії.

Будучи поставленою в умови, при яких вона вимушена давати хабар, того ж дня, ОСОБА_36 знаходячись в приміщенні службового кабінету доцента кафедри всесвітньої історії РДГУ ОСОБА_2 передала, а ОСОБА_2 одержав у вигляді хабара грошові кошти в сумі 100 гривень, за складання студенткою групи ІП-41 4 курсу заочного відділення історико - соціологічного факультету РДГУ ОСОБА_36 іспитів з „Новітньої історії Західної Європи і Північної Америки" та з «Історіографії всесвітньої історії».

Продовжуючи свої злочинні дії, 01.03.2010 року, близько 17.30 годин, ОСОБА_2 перебуваючи у приміщенні свого службового кабінету, розташованого в адміністративному корпусі РДГУ, що за адресою м. Рівне, вул. Остафова, ЗІ, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, повідомив старосту групи ІЮ-42 4 курсу заочного відділення історико - соціологічного факультету РДГУ ОСОБА_37, про необхідність сплатити йому незаконну винагороду у вигляді хабара за складання студентами вказаної групи іспиту з навчальної дисципліни „Новітня історія Західної Європи і Північної Америки" на оцінку задовільно в сумі 80 грн., на оцінку добре - 120 грн. та на оцінку відмінно - 150 грн.

Діючи повторно, 01 березня 2010 року, в період між 19.00 та 20.00 годин, перебуваючи у приміщенні свого службового кабінету, розташованого в адміністративному корпусі РДГУ, що за адресою м. Рівне, вул. Остафова, 31, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, з використанням свого службового становища, ОСОБА_2 одержав від студентки групи ІЮ-51 5 курсу заочного відділення історико - соціологічного факультету РДГУ ОСОБА_38 у вигляді хабара грошові кошти в сумі 50 гривень, за складання останньою заліку із навчальної дисципліни з «Спецсемінару з всесвітньої історії».

Продовжуючи свої злочинні дії, 01.03.2010 року, близько 20.00 годин, перебуваючи у приміщенні свого службового кабінету, розташованого в адміністративному корпусі РДГУ, що за адресою м. Рівне, вул. Остафова, 31, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, з використанням свого службового становища, повторно, ОСОБА_2 одержав від старости групи ІЮ-41 4 курсу заочного відділення історико - соціологічного факультету РДГУ ОСОБА_39 у вигляді хабара грошові кошти в сумі 1810 гривень, за складання нею та студентами групи ІЮ-41 - ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_30, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53 іспиту з навчальної дисципліни „Новітня історія країн Західної Європи і Північної Америки".

Будучи поставленими в умови, при яких студенти групи ІЮ-42 вимушені дати хабар, з метою складання іспиту з навчальної дисципліни „Новітня історія країн Західної Європи і Північної Америки", 02 березня 2010 року, після 17.00 годин, в приміщенні службового кабінету доцента кафедри всесвітньої історії РДГУ, що знаходиться в адміністративному корпусі вказаної установи, за адресою м. Рівне, вул. Остафова, З1, староста групи ІЮ-42 4 курсу заочного відділення історико -соціологічного факультету РДГУ ОСОБА_37 передала, а ОСОБА_2, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, з використанням свого службового становища, повторно, одержав у вигляді хабара грошові кошти в сумі 1880 гривень, за складання нею та студентами групи ІЮ-42 - ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64, ОСОБА_65, ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_68, ОСОБА_69 та ОСОБА_70 іспиту з навчальної дисципліни „Новітня історія країн Західної Європи і Північної Америки".

Продовжуючи свої злочинні дії, 02.03.2010 року, близько 19.00 годин, перебуваючи у приміщенні аудиторії № 230, що знаходиться в адміністративному корпусі РДГУ, за адресою м. Рівне, вул. Остафова, 31, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, з використанням свого службового становища, повторно, ОСОБА_2 одержав від студентки групи ІП-41 4 курсу заочного відділення історико - соціологічного факультету РДГУ ОСОБА_71 у вигляді хабара грошові кошти в сумі 50 гривень, за складання нею іспиту з навчальної дисципліни «Новітня історія Західної Європи і Північної Америки»

Вказане обвинувачення за ч.2 ст. 368 КК України суд визнає недоведеним та таким, що підлягає виключенню з пред»явленого обвинувачення.

По вказаних епізодах одержання хабарів підсудний ОСОБА_2 винним себе не визнав та показав, що відповідно до Закону України « Про вищу освіту» ст. 14 пункту 3 навчальні заклади визначають термін проведення, а також форми підсумкового контролю знань студентів.

Відповідно до Положення про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах Міністерства освіти і науки України 23 листопада 1993 р. № 161 пункт 3.12 вищий навчальний заклад може використовувати модульну та інші форми підсумкового контролю і при використанні модульного контролю екзамени можуть не проводитись, а порядок і методика проведення заліків визначаються вищим навчальним закладом. Такою методикою є Положення про організацію навчального процесу в кредитно-модульній системі підготовки фахівців затверджене в РДГУ і видане в 2005 р.

Більш детально ці особливості викладені в методичному посібнику Рейтингова система оцінювання знань студентів РДГУ. - Рівне, 2004. В ньому на с. 25 зазначається, що за результатами набраних всіх балів з даної дисципліни кожному студенту групи виставляється рейтингова оцінка за чотирибальною шкалою. Якщо студента влаштовує оцінка, то він екзамен не складає і ця оцінка виставляється у залікову книжку. Якщо оцінка не влаштовує - то він (студент) складає іспит у встановленому порядку.

Окрім цього, він розробив свій посібник саме з дисципліни Новітня історія країн Західної Європи та Північної Америки, - Рівне, 2008 згідно якого рейтингова шкала дисципліни для заочників максимальна на 5 - складає 150 балів; на оцінку підсумкового контролю 4 - 120 і на 3 - 80 балів. - це без складання іспиту. При підрахунку балів ним враховувалась відвідуваність семінарів та індивідуальні завдання (реферат). Саме це він мав на увазі коли писав ці цифри в блокноті, ні про які гроші розмови ні зі студентами ні з старостами не було.

Крім того, наказ ректорату № 235 від грудня 2009 р. зобов'язував його як викладача ширше застосовувати методи ефективного контролю, рейтингову систему оцінювання знань студентів. З врахуванням вказаних нормативних актів та наказу, а також враховуючи, що РДГУ був включений міністерством освіти до експерименту по введенню практики застосування кредитно-модульної системи організації навчального процесу він діяв відповідно до вказаної нормативної бази.

Він вбачав можливим прийняти екзамени у студентів за кредитно-модульною системою при умові наявності балів які відобразив в блокноті долученому до справи як речовий доказ 80-3, 120-4, 150 - 5. Це означало, що він міг піти назустріч проханню старост відносно деякої групи студентів та виставити оцінки без здачі іспитів при наявності вказаної суми балів.

Деканат орієнтував іти назустріч студентам заочникам і при звертанні до викладачів студентів заочників про здачу іспитів (заліків) індивідуально не відмовляти, а приймати та використовувати ширше кредитно-модульну систему, тобто не складати іспити, а зараховувати бали при виставленні оцінок. Кількість балів виставлялась відповідно до положення про модульно-рейтингову систему розробленого ним посібника відповідно до якого враховується відвідуваність, активність студентів та семінарські заняття і при наявності в студента реферату та балів за нього він міг бути звільнений від підсумкового екзамену.

Дав показання, що жодного разу не повідомляв старост про необхідність сплатити йому незаконну винагороду у вигляді хабара за складання іспиту з навчальної дисципліни Новітньої історії країн Західної Європи та Північної Америки та заперечив одержання хабарів. Жодної суми на яку посилаються ОСОБА_38 - 50 грн., ОСОБА_72 -1810 грн., ОСОБА_36 - 100 грн., ОСОБА_37 - 1880 грн., Усач (ОСОБА_73) - 50 грн., він не отримував і цих коштів не бачив.

Маючи право виставити оцінки без здачі іспиту він не мав на увазі виставлення їх за конкретну суму, а діяв відповідно до діючої нормативної бази, яка дозволяла йому виставити оцінку з використанням кредитно-модульної системи. Ніяких коштів за прийняття іспиту він не отримував.

Свідок ОСОБА_74 ( на час допиту ОСОБА_74) в судовому засіданні дала показання, що 01 березня 2010 року вона здавала іспит з навчальної дисципліни «Новітня історія Західної Європи і Північної Америки» та залік з історіографії всесвітньої історії, які приймав ОСОБА_2 Зазначила, що іспит здавала у службовому кабінеті ОСОБА_2 здала також реферат. Зі слів інших студентів їй було відомо, що іспит можна здати лише заплативши гроші, ОСОБА_75 показав їй блокнот , в якому були зазначені цифри 3-80, 4-120,5-150, жодних букв, що це гривні там написано не було, вона сама для себе зробила висновок що це гривні, тому дістала 100 грн, якими купюрами вона не пам»ятає та поклала як їй здається на стіл. Повідомила, що даний іспит вона не перездавала, а оцінка виставлена ОСОБА_75 за вказаний предмет врахована при видачі диплому.

Таким чином, показання свідка ОСОБА_76 об»єктивно не підтверджують факт одержання ОСОБА_75 100 грн. за здачу іспиту та заліку.

Згідно пред»явленого обвинувачення, ОСОБА_2, діючи умисно, з корисливих мотивів, з використанням свого службового становища повідомив студентку групи ІП -41 ОСОБА_36 про необхідність сплатити йому винагороду за складання іспиту та заліку, будучи поставленою в умови, при яких вона була змушена давати хабар того ж дня знаходячись в приміщенні службового кабінету ОСОБА_2 передала, а ОСОБА_2 одержав у вигляді хабара грошові кошти в сумі 100 грн за складання нею іспиту та заліку. При цьому, орган досудового слідства, як на докази посилається на показання ОСОБА_36, які вона дала під час досудового слідства ( т.1 а.с.248-251). Разом з тим, в ході досудового слідства не було вилучено та оглянуто предмет хабара ( грошові кошти ), в судовому засіданні свідок ОСОБА_36 не змогла вказати ні кількості ні номіналу купюр ні інших суттєвих обставин, які на думку суду, усунути не можливо.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002 № 2 « Про судову практику у справах про хабарництво»оскільки одержання хабара є корисливим злочином, його предмет має виключно майновий характер. Ним можуть бути гроші. Склад злочину, передбаченого ст.368 КК України наявний лише тоді, коли службова особа одержала хабар.

В судовому засіданні не здобуто належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 дійсно отримав від ОСОБА_36 хабар у вигляді грошових коштів в сумі 100 грн.

Так, з оголошеного в судовому засіданні протоколу 2320т про результати здійснення оперативно- технічного заходу від 10 березня 2010 року вбачається лише що проводився слуховий та візуальний контроль ( т.2 а.с. 183)

Прокурор в обвинувальній промові ствердив, що на аудіовідеофайлі з назвою « VID0069AVI» вбачається, що ОСОБА_36 дістала кошти та передала їх ОСОБА_2, однак з оглянутого в судовому засіданні аудіовідеофайлі з назвою « VID0069AVI» не зафіксовано передачі хабара, предмету хабара не видно.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відсутній предмет хабара.

По даному епізоду прокурор, як на доказ пред»явленого обвинувачення також посилається на висновок комплексної фоноскопічної та комп»ютерно- технічної експертизи № 1170/1171/1172 від 23 квітня 2009 року проведеної НДІСЕ, однак, як зазначалось вище, суд оцінив вказаний доказ критично з наведених вище підстав та не приймає його як належний та допустимий. Зазначаючи вказаний висновок експерта як належний та допустимий доказ, прокурор не зазначає, що згідно даного висновку голос ОСОБА_36 ідентифікований не був і навіть зразки голоси не представлялись на експертизу.

З оголошеного та оціненого в судовому засіданні висновку повторної комісійної фоноскопічної експертизи № 19/13-57 від 01 червня 2012 року вбачається, що у розмовах на відеофонограмі, зафіксованій у файлі з назвою « VID0069.AVI» приймало участь не менше восьми осіб. Експертами у вищезазначеному висновку викладено дослівний зміст розмов файлу з назвою «VID0069.AVI». Жодних висловів про сплату коштів в даних розмовах не зафіксовано. Крім того, не ідентифіковано голос ОСОБА_36

Даний висновок повторної комісійної фоноскопічної експертизи № 19/13-57 від 01 червня 2012 року був перевірений в судовому засіданні щодо компетентності експерта; наявності або відсутності обставин, що усувають його від участі у справі; чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатності поданих експерту предметів і документів - об'єктів дослідження; наукової обґрунтованості висновку; застосування належної методики; обґрунтованості висновку на повідомлених експерту даних і чи не збиралися вихідні дані самим експертом; повноти, обґрунтованості та правильності відповідей експерта на поставлені питання та їх узгодженості, а тому, суд оцінює його як належний та допустимий доказ у справі.

З показань свідка ОСОБА_36, даних в судовому засіданні слідує, що із заявою до правоохоронних органів з приводу дачі хабара добровільно вона не зверталась, в міліцію була доставлена працівниками міліції, а не з»явилась сама, заяву писала під диктовку.

Враховуючи викладене, та оцінюючи зібрані та досліджені по справі докази, суд вважає, що доказами по справі одержання ОСОБА_2 01 березня 2010 року від ОСОБА_36 100 грн за складання іспиту з навчальної дисципліни ««Новітня історія Західної Європи і Північної Америки» та заліку з історіографії всесвітньої історії без проведення такого іспиту та заліку, в судовому засіданні не доведено.

По епізоду одержання хабара від студентів групи ІЮ-41 заочного відділу історико - соціологічного факультету Рівненського державного гуманітарного університету, підсудний ОСОБА_2 винним себе не визнав і показав, що ніякого хабара від старости цієї групи ОСОБА_39 він не отримував. Щодо доводів ОСОБА_39, що він пред»явив їй записник, в якому було записано 3-80, 4-120,5-150 зазначив, що дійсно факт запису оцінок і напроти них цифр 150, 120 та 80 мав місце. Однак, в університеті діяла модульно-рейтингова система оцінки знань. З дисципліни "Новітня історія країн Західної Європи і Північної Америки" були встановлені розміри попередньо набраних балів для студентів заочників, які давали можливість виставити оцінку на екзамені без складання іспиту. Розміри цих набраних балів зазначені в таблиці № 3 на сторінці 19 Навчально-методичного матеріалу для студентів 4-го курсу виданого кафедрою університету РДГУ в 2008 році. Затверджені ці розміри ректором РДГУ і завідуючим кафедрою професором ОСОБА_77 Саме про цифри з цієї таблиці йшлося при розмові ОСОБА_2 з старостами. Він нагадав їм, що для виставлення оцінки "5" без складання іспиту необхідно набрати 150 балів, для виставлення оцінки "4" без складання іспиту необхідно набрати 120 балів,для виставлення оцінки "3" без складання іспиту необхідно набрати 80 балів.

З показань допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_39 слідує, що вона є старостою групи ІЮ -41, у них мав відбутись іспит з предмету « Новітня історія Західної Європи і Північної Америки» ОСОБА_2 показав їй записну книжку, в якій стояли цифри 3-80, 4-120, 5-150. Вона зрозуміла, що це грошовий еквівалент за відповідну оцінку. Зазначила, що про гривні в поєднанні з вказаними цифрами в розмові з ОСОБА_2 не йшлося. Це вона сама так "зрозуміла", що замість балів слід дати гривні в таких самих кількостях. 01 березня 2010 року перед початком пар, вона сказала одногрупникам, що необхідно здати гроші за іспит, 80 грн за трійку, 120- четвірку та 150 - п»ятірку, що вона і зробила. Близько 20 години вона зайшла з заліковими книжками та рефератами до кабінету, де вони складали іспит. Вона дала заліковки для виставлення оцінок, а саме в цей час поклала в один із файлів з паперами гроші. Чи бачив ОСОБА_2, що вона кладе гроші, не знає, оскільки останній заповнював залікові книжки і виставляв оцінки. Не заперечила в судовому засіданні того факту, що ОСОБА_2 ознайомлював їх групу з методичкою щодо кредитно- модульної системи оцінювання. Повідомила, що даний іспит ні вона, ні студенти її групи не перездавали, а оцінки виставлені ОСОБА_2 за вказаний предмет враховані при видачі диплому.

Показання свідка ОСОБА_39 в судовому засіданні суттєво відрізняються від їй ж показань наданих на досудовому слідстві як щодо місця передачі хабара так і щодо предмету. Так, при допиті 29 квітня 2010 року ( т.2 а.с. 94-96) свідок показувала, що вона ще 24-25 лютого 2010 року прийшла до ОСОБА_3 і запитала як і де буде проходити іспит, і підтвердила, що ОСОБА_2 сказав що для здачі іспитів необхідно здати реферати. Зазначала, що умови здачі іспиту були продиктовані ОСОБА_2, а саме що їх група має здати гроші, тоді як в судовому засіданні заперечила той факт, що ОСОБА_2 казав здавати гроші і підтвердила те, що висновок, про те що вони мають плати гроші вона сама для себе зробила. Крім того, під час допиту на досудовому слідстві зазначала, що ОСОБА_2 перед нею відкрив прозорий файл з паперами, куди вона поклала гроші, тоді як в судовому засіданні сказала, що поклала гроші в файл з паперами, в той час як ОСОБА_2 заповнював залікові книжки, чи бачив він куди вона кладе гроші не знає. Причин таких розбіжностей ОСОБА_39 в судовому засіданні пояснити не змогла. Разом з тим, з показань ОСОБА_39, і на досудовому слідстві, і в судовому засіданні однозначно слідує, що слідством не встановлено, яку саме суму в якості хабара остання передала ОСОБА_2, крім того, слідує, що гроші безпосередньо ОСОБА_2 в руки вона не передавала.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_41, ОСОБА_40, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_30, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53 дали показання, що були студентами групи ІЮ 41 заочного відділу історико- соціологічного факультету РДГУ. 01 березня 2010 року у них проходив іспит з « Новітньої історії країн Західної Європи та Північної Америки» для здачі староста сказала, що треба здати гроші на 3-80 грн., 4-120, 5-150 грн. ОСОБА_2 особисто їм нічого про здачу коштів не казав. Гроші вони здали старості, чи передавала вказані кошти староста викладачу ОСОБА_2 їм не відомо. Також повідомили, що в подальшому їх привозили до міліції спеціально виділеним транспортом, запускали по черзі в кабінет до оперативних працівників і змушували до написання по зразку або під диктовку "явок з повинною" (ідентичних слово в слово), гарантуючи за це звільнення від кримінальної відповідальності за дії викладені в цих "явках з повинною". Самі ці студентки після випадків, коли вони начебто давали хабарі, не прийшли добровільно до міліції чи прокуратури і нічого не заявили. Вимагання хабара від них не було.Зазначили, що оцінки, які виставив ОСОБА_2 у екзаменаційній відомості та у їх залікових книжках враховані при видачі диплому, жодних перездач іспиту не було.

По даному епізоду прокурор, як на доказ пред»явленого обвинувачення також посилається на висновок комплексної фоноскопічної та комп»ютерно- технічної експертизи № 1170/1171/1172 від 23 квітня 2009 року проведеної НДІСЕ, однак, як зазначалось вище, суд оцінив вказаний доказ критично з наведених вище підстав та не приймає його як належний та допустимий.

З оголошеного та оціненого в судовому засіданні висновку повторної комісійної фоноскопічної експертизи № 19/13-57 від 01 червня 2012 року вбачається, що у розмовах на відеофонограмі, зафіксованій у файлі з назвою « VID0069.AVI» приймало участь не менше восьми осіб. Експертами у вищезазначеному висновку викладено дослівний зміст розмов файлу з назвою «VID0069.AVI». Жодних висловів про сплату коштів в даних розмовах не зафіксовано.

В ході розгляду справи, свідки ОСОБА_78, ОСОБА_4, підтвердили показання підсудного ОСОБА_2 в тій частині, що в РДГУ діє кредитно - модульна система оцінювання і що ОСОБА_2 мав право за результатами оцінених рефератів та інших робіт студентів виставляти оцінки.

Дані обставини, також підтверджені і оглянутим в судовому засіданні навчально- методичним матеріалом для студентів 4 курсу історико-соціологічного факультету затвердженого завкафедрою ще у 2008 році.

Жодних об»єктивних доказів, які б підтвердили факт одержання факт одержання ОСОБА_2 від ОСОБА_39 хабара ( так само як розмір предмету хабара) ні досудовим, ні судовим слідством не здобуто. Одні лише протиречиві показання ОСОБА_39 не підтверджені іншими доказами, не можуть бути покладені в основу обвинувачення ОСОБА_2 по даному епізоду.

По епізоду одержання хабара від старости групи ІЮ-42 ОСОБА_37 підсудний ОСОБА_2 винним себе не визнав і показав, що жодних коштів від ОСОБА_37 він не отримував. Дав аналогічні показання щодо системи кредитно- модульного оцінювання, що і по інших епізодах.

Свідок ОСОБА_37 в судовому засіданні показала/, що є старостою групи ІЮ -42, що перед іспитом заходила до ОСОБА_2, який показав їй блокнот з цифррами де стояли 3-80,4-120,5-150, ОСОБА_2 їй нічого не говорив, що це суми, які вони мають сплатити на відповідну оцінку, такий висновок вона зробила сама, крім того, біля вказаних цифр слова гривні не було. Вона такий висновок зробила, оскільки студенти інших груп говорили, що здавали гроші на екзамен. Вона студентам своєї групи сказала, що необхідно здати кошти, зібрала гроші, суми зібраних коштів вона сказати не може, оскільки не перераховувала. 02.03. 2010 року вона зібрала кошти, залікові книжки та реферати та пішла до ОСОБА_2 в кабінет. Віддала йому залікові книжки, сама положила у файл з паперами кошти. Суму коштів, які вона передавала в якості хабара не змогла назвати, чи бачив ОСОБА_2, що вона ложить гроші сказати теж не змогла. Зазначила, що для написання явки з каяттям її працівник міліції завіз у відділ, та повідомив, що треба писати. Оцінку за вказаний екзамен їй зарахували при видачі диплому, жодних перездач не відбувалось.

Показання свідка ОСОБА_37 в судовому засіданні суперечать її ж показанням на досудовому слідстві щодо предмету хабара ( т.2 а.с. 91-93) ОСОБА_37 показала, що передала в якості хабара 1880 гривень, в судовому засіданні показала, що не знає яку суму конкретно вона передавала, та які були купюри не знає. Гроші в сумі 1880 грн - вилучені не були. Вказане протирічить пред»явленому обвинуваченню, згідно якого ОСОБА_37 передала ОСОБА_2 1880 грн.

Не здобуто в ході розгляду справи і жодних належних доказів які б підтвердили сам факт передачі ОСОБА_2 грошей та отримання ним коштів.

Так, допитані в ході розгляду справи свідки ОСОБА_60, ОСОБА_69, ОСОБА_54, ОСОБА_59, ОСОБА_63, ОСОБА_56, ОСОБА_62, ОСОБА_61, ОСОБА_58, ОСОБА_57, ОСОБА_70, ОСОБА_79, ОСОБА_67, ОСОБА_65, ОСОБА_66, дали показання що є студентами групи ІЮ- 42 Вказані свідки ствердили, що ОСОБА_2 про те, що за іспит вони мають сплати кошти і що оцінці 3 відповідає 80 грн, 4-120, 5-150 грн. їм не говорив, про те, що вони мають плати гроші сказала староста ОСОБА_37, вони їй здали гроші, свідками передачі вказаних коштів вони не були, не бачили чи ОСОБА_2 гроші отримував від ОСОБА_37 Підтвердили в судовому засіданні ту обставину, що виставлені за іспит з предмету « Новітня історія країн Західної Європи і Північнї Америки» оцінки були зараховані при видачі дипломів, будь-яких перездач не було. Також суду дали показання, що для написання явок з каяттям їх забрали працівники міліції, завезли у відділ, де казали що писати.

Таким чином, доводи прокурора, що вказані свідки в судовому засіданні підтвердили час, місце, спосіб вчинення злочину а також суму коштів не відповідають дійсності і такі свідчення свідків не доводять обставини вчинення злочину ОСОБА_2

Прокурор в обвинувальній промові ствердив, що на аудіовідеофайлі з назвою « VID0070AVI» вбачається, що ОСОБА_37 дістала кошти та передала їх ОСОБА_2, однак з оглянутого в судовому засіданні аудіовідеофайлу з назвою « VID0070AVI» не зафіксовано передачі хабара, предмету хабара не видно.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відсутній предмет хабара.

По даному епізоду прокурор, як на доказ пред»явленого обвинувачення також посилається на висновок комплексної фоноскопічної та комп»ютерно- технічної експертизи № 1170/1171/1172 від 23 квітня 2009 року проведеної НДІСЕ, однак, як зазначалось вище, суд оцінив вказаний доказ критично з наведених вище підстав та не приймає його як належний та допустимий.

З оголошеного та оціненого в судовому засіданні висновку повторної комісійної фоноскопічної експертизи № 19/13-57 від 01 червня 2012 року вбачається, що у розмовах на відеофонограмі, зафіксованій у файлі з назвою « VID0070.AVI» приймало участь не менше п»яти осіб. Експертами у вищезазначеному висновку викладено дослівний зміст розмов файлу з назвою «VID0070.AVI». Жодних висловів про сплату коштів в даних розмовах не зафіксовано.

Даний висновок повторної комісійної фоноскопічної експертизи № 19/13-57 від 01 червня 2012 року визнаний судом як належний та допустимий доказ у справі.

Таким чином, відсутні об»єктивні докази того, що 02 березня 2010 року ОСОБА_37 передала, а ОСОБА_2 отримав хабар в розмірі 1880 грн. Показання ОСОБА_37, не підтверджені жодними іншими доказами не можуть бути визнані достатніми доказами обвинувачення ОСОБА_2 по даному епізоду.

По епізоду одержання хабара від ОСОБА_38 підсудний ОСОБА_2 винним себе не визнав і показав, що від ОСОБА_38 50 грн. не отримував. Відповідно до діючої модульно- рейтингової системи навчання він вправі був виставити оцінку студентці без проведення заліку, оскільки вона мала відповідну кількість балів і, згідно встановлених критеріїв, мала право отримати залік без фактичного складання заліку. Про ці особливості даної системи знали як викладачі кафедри, так і студенти. ОСОБА_38 зайшла до нього в кабінет та попросила поставити їй залік з навчальної дисципліни «Всесвітньої історії ( спецсемінар), оскільки у неї якісь сімейні проблеми, на що він погодився, вона передала йому залікову книжку, де він поставив залік, користуючись кредитно- модульною системою оцінювання. Жодних коштів вона йому не передавала

Свідок ОСОБА_38 в судове засідання неодноразово не з»являлась, приводи виконані не були, перевірити її показання в судовому засіданні не виявилось можливим.

Щодо посилань прокурора на показання вказаного свідка під час досудового слідства, то суд в силу ст. 257 КПК України не може взяти до уваги вказані свідчення, оскільки повинен безпосередньо дослідити докази у справі : допитати підсудних, потерпілих, свідків.

Статтею 323 КПК України передбачено, що суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у відповідній частині передбачає наступне:

"Кожен має право на справедливий... розгляд його справи...незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків ..., встановить обгрунтованість будь- якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення"

Відповідно до ст. 17 ЗУ « Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» ( № 3477- IV від 23.02.2006 року із змінами до доповненнями) , суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В рішенні « Аль - Хаваджа і Тагері проти Сполученого Королівства», 22228/06 від 20 січня 2009 року Європейський суд констатував, говорити, що право обвинуваченого наводити докази на свій захист врівноважує втрату можливості бачити та забезпечити допит і перехресний допит єдиного свідка проти нього з боку обвинувачення, не можна… Суд дійшов висновку, що неперевірені свідчення свідка, які є єдиним прямим доказом проти заявника, порушують п.1 статті 6 Конвенції.

Таким чином, суд не може прийняти до уваги показання свідка ОСОБА_38,які вона давала під час досудового слідства.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт отримання ОСОБА_2 хабара в розмірі 50 грн. від ОСОБА_38 в ході судового розгляду не здобуто.

Враховуючи викладене, та оцінюючи зібрані та досліджені по справі докази, суд вважає, що доказами по справі одержання ОСОБА_2 01 березня 2010 року від ОСОБА_38 50 грн за складання заліку з спецсемінару «всесвітньої історії» без проведення такого заліку, в судовому засіданні не доведено.

По епізоду одержання хабара від ОСОБА_71 підсудний ОСОБА_2 винним себе не визнав і показав, що від ОСОБА_71 50 грн. не отримував. Відповідно до діючої модульно- рейтингової системи навчання він вправі був виставити оцінку студентці без проведення іспиту, оскільки вона мала відповідну кількість балів і, згідно встановлених критеріїв, мала право отримати оцінку з іспиту без фактичного складання іспиту. Про ці особливості даної системи знали як викладачі кафедри, так і студенти. ОСОБА_71 зайшла до нього в кабінет та попросила здати іспит з предмету « Новітня історія країн Західної Європи і Північної Америки», він погодився, вона здала йому реферат, він його передивився і поставив їй оцінку. Жодних коштів ОСОБА_80 йому не передавала

Свідок ОСОБА_71 -ОСОБА_73 в судове засідання неодноразово не з»являлась, приводи виконані не були, перевірити її показання в судовому засіданні не виявилось можливим.

Щодо посилань прокурора на показання вказаного свідка під час досудового слідства, то суд в силу ст. 257 КПК України не може взяти до уваги вказані свідчення, оскільки повинен безпосередньо дослідити докази у справі : допитати підсудних, потерпілих, свідків.

Статтею 323 КПК України передбачено, що суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у відповідній частині передбачає наступне:

"Кожен має право на справедливий... розгляд його справи...незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків ..., встановить обгрунтованість будь- якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення"

Відповідно до ст. 17 ЗУ « Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» ( № 3477- IV від 23.02.2006 року із змінами до доповненнями) , суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

В рішенні « Аль - Хаваджа і Тагері проти Сполученого Королівства», 22228/06 від 20 січня 2009 року Європейський суд констатував, говорити, що право обвинуваченого наводити докази на свій захист врівноважує втрату можливості бачити та забезпечити допит і перехресний допит єдиного свідка проти нього з боку обвинувачення, не можна… Суд дійшов висновку, що неперевірені свідчення свідка, які є єдиним прямим доказом проти заявника, порушують п.1 статті 6 Конвенції.

Таким чином, суд не може прийняти до уваги показання свідка ОСОБА_71 -ОСОБА_73,які вона давала під час досудового слідства.

Як на підтвердження вини ОСОБА_2 в отримання хабара від ОСОБА_71 державний обвинувач посилається на інформацію, яка міститься на оптичному диску № 219 нт «Не таємно», проте, в ході судового огляду даний диск був продемонстрований в судовому засіданні і таких даних з нього не вбачалось, на запису не було видно грошей, які передавала ОСОБА_71

Згідно пред»явленого обвинувачення, ОСОБА_2, діючи умисно, з корисливих мотивів, з використанням свого службового становища ОСОБА_2 одержав від ОСОБА_71 у вигляді хабара грошові кошти в сумі 50 грн за складання нею іспиту. Разом з тим, в ході досудового слідства не було вилучено та оглянуто предмет хабара ( грошові кошти ), в судовому засіданні не встановлено ні кількості ні номіналу купюр ні інших суттєвих обставин, які на думку суду, усунути не можливо.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обвинувачення ОСОБА_2 в отриманні від ОСОБА_71 02 березня 2010 року хабара у вигляді 50 грн за отримання оцінки за іспит є недоведеним.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002 № 2 « Про судову практику у справах про хабарництво», оскільки одержання хабара є корисливим злочином, його предмет має виключно майновий характер. Ним можуть бути гроші. Склад злочину, передбаченого ст.368 КК України наявний лише тоді, коли службова особа одержала хабар.

Обвинувачення за вказаними епізодами ґрунтується на тому, що ОСОБА_3 отримав грошові кошти, при цьому предмет злочину ( в даному випадку кошти), які по вказаній категорії справ є обов»язковою ознакою об»єкта злочину, вилучений не був.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у в чиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, поки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою не винуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на рішення Європейського суду з прав людини ( справа «Капо проти Бельгії» 42914/98, 13 січня 2005 року), яким встановлено, що « …Суд відзначає, що в кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом у світлі пункту 2 статті 6 Конвенції, і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що вказані епізоди стороною обвинувачення недоведені і підлягають виключенню з пред»явленого ОСОБА_2 обвинувачення за недоведеністю його участі у вчиненні цього злочину. Протиречиві показання хабародавців, в тому числі і щодо кількості та номіналів переданих купюр, об"єктивно не підтверджені будь-якими іншими доказами, не можуть бути покладені судом в основу обвинувачення та не можуть бути визнані судом достатніми доказами винності підсудного. Посилаючись, як на «достовірний доказ», на показання свідків - студентів прокурор під час судових дебатів стверджував, що вони припускали, що гроші, котрі передавались ними старостам будуть передані ОСОБА_2 в якості хабара. А старости, яким ОСОБА_2 показав в блокноті цифри 150,120,80 припустили, що цифри означають не бали, а суми грошей в гривнях. При цьому, суд зауважує, що згідно Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом, відхилено і як доказ обвинувачення, посилання прокурора на певні хвилини технічного запису, оскільки, згідно висновку повторної комісійної фоноскопічної експертизи № 19/13-57 від 01 червня 2012 року, оцінку якій суд надав вище, встановлено ознаки монтування технічного запису, при цьому, у висновку зазначається про присутність та фіксацію голосів декількох осіб, тоді як в судовому засіданні при перегляді відеозапису було лише два чоловіки. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення суд тлумачить на користь підсудного, оскільки їх неможливо усунути. Зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості зібрання додаткових доказів вичерпані. Предмети хабарів на досудовому слідстві не виявлені.

Крім того, органом досудового слідства ОСОБА_2 обвинувачується і в тому, що, працюючи на посаді доцента кафедри всесвітньої історії Рівненського державного гуманітарного університету, будучи службовою особою, вчинив службове підроблення при наступних обставинах.

01 березня 2010 року, близько 17.15 годин, перебуваючи у приміщенні свого службового кабінету, розташованого в адміністративному корпусі РДГУ, що за адресою м. Рівне, вул. Остафова, 31, діючи умисно, у зв»язку з одержанням незаконної винагороди, ОСОБА_2 вніс до офіційних документів - заліково-екзаменаціної відомості № 27 з новітньої історії Зах. Європи і Пн. Америки за 8 навчальний семестр групи ІП-41 та заліково-екзаменаціної відомості № 35 з історіографії всесвітньої історії за 8 навчальний семестр групи ІП-41 завідомо неправдиві відомості про складання студенткою вказаної групи 4 курсу заочного відділення історико - соціологічного факультету РДГУ ОСОБА_36 іспитів з даних навчальних дисциплін. Разом з тим, ОСОБА_2 було достовірно відомо про те, що ОСОБА_36 іспитів з вищевказаних навчальних дисциплін не складала, та відповідно іспити того дня не проводилися.

Продовжуючи свої злочинні дії, 01 березня 2010 року, в період між 19.00 та 20.00 год., перебуваючи у приміщенні свого службового кабінету, розташованого в адміністративному корпусі РДГУ, що за адресою м. Рівне, вул. Остафова, 31, діючи умисно, у зв»язку з одержанням незаконної винагороди, ОСОБА_2 вніс до офіційного документа - заліково-екзаменаціної відомості № 48 з спецсемінару з всесвітньої історії за 10 навчальний семестр групи ІЮ-51 завідомо неправдиві відомості про складання студенткою групи ІЮ-51 5 курсу заочного відділення історико - соціологічного факультету РДГУ ОСОБА_38 іспиту з даної навчальної дисципліни. Разом з тим, ОСОБА_2 було достовірно відомо про те, що ОСОБА_38 іспит з спецсемінару з всесвітньої історії не складала, та відповідно іспит того дня не проводився.

Крім того, 01 березня 2010 року, близько 20.00 годин, перебуваючи у приміщенні свого службового кабінету, розташованого в адміністративному корпусі РДГУ, що за адресою м. Рівне, вул. Остафова, 31, діючи умисно, у зв»язку з одержанням незаконної винагороди, ОСОБА_2 вніс до офіційного документа - заліково-екзаменаціної відомості № 1 з новітньої історії Зах. Європи і Пн. Америки за 8 навчальний семестр групи ІЮ-41 завідомо неправдиві відомості про складання студентами групи ІЮ-41 4 курсу заочного відділення історико - соціологічного факультету РДГУ ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_30, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53 іспиту з навчальної дисципліни „Новітня історія Західної Європи і Північної Америки". Разом з тим, ОСОБА_2 було достовірно відомо про те, що студенти групи ІЮ-41 іспит з вказаної навчальної дисципліни не складали.

Продовжуючи свої злочинні дії, 02 березня 2010 року, після 17.00 годин, перебуваючи у приміщенні свого службового кабінету, розташованого в адміністративному корпусі РДГУ, що за адресою м. Рівне, вул. Остафова, 31, ОСОБА_2, діючи умисно, у зв»язку з одержанням незаконної винагороди, вніс до офіційного документа - заліково - екзаменаціної відомості № 14 з новітньої історії Зах. Європи і Пн. Америки за 8 навчальний семестр групи ІЮ-42 завідомо неправдиві відомості про складання студентами групи ІЮ-42 4 курсу заочного відділення історико - соціологічного факультету РДГУ ОСОБА_37, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64, ОСОБА_65, ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_68, ОСОБА_69 та ОСОБА_70 іспиту з навчальної дисципліни „Новітня історія Західної Європи і Північної Америки". Разом з тим, ОСОБА_2 було достовірно відомо про те, що студенти групи ІЮ-42 іспит з вказаної навчальної дисципліни не складали.

Того ж дня, 02 березня 2010 року, близько 18.00 годин, перебуваючи у приміщенні свого службового кабінету, розташованого в адміністративному корпусі РДГУ, що за адресою м. Рівне, вул. Остафова, 31, діючи умисно, у зв»язку з одержанням незаконної винагороди, ОСОБА_2 вніс до офіційного документа - заліково-екзаменаціної відомості № 27 з новітньої історії Зах. Європи і Пн. Америки за 8 навчальний семестр групи ІП-41 завідомо неправдиві відомості про складання студенткою вказаної групи 4 курсу заочного відділення історико - соціологічного факультету РДГУ ОСОБА_71 іспиту з навчальної дисципліни „Новітня історія Західної Європи і Північної Америки". Разом з тим, ОСОБА_2 було достовірно відомо про те, що ОСОБА_71 іспит з даної навчальної дисципліни не складала, та відповідно іспит того дня не проводився.

Крім того, 03 березня 2010 року, близько 17.00 годин, перебуваючи у приміщенні свого службового кабінету, розташованого в адміністративному корпусі РДГУ, що за адресою м. Рівне, вул. Остафова, 31, діючи умисно, у зв»язку з одержанням незаконної винагороди, ОСОБА_2 вніс до офіційного документа - заліково-екзаменаціної відомості № 27 з новітньої історії Зах. Європи і Пн. Америки за 8 навчальний семестр групи ІП-41 завідомо неправдиві відомості про складання студентами групи ІП-41 4 курсу заочного відділення історико - соціологічного факультету РДГУ ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25 та ОСОБА_26 іспиту з навчальної дисципліни „Новітня історія Західної Європи і Північної Америки". Разом із тим, ОСОБА_2 було достовірно відомо про те, що студенти групи ІП-41 іспит з вказаної навчальної дисципліни не складали.

Вказані дії ОСОБА_2 органом досудового слідства кваліфіковані за ч.1 ст.366 КК України як службове підроблення -умисне внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Вказане обвинувачення ОСОБА_2 за ч.1 ст.366 КК України суд визнає необґрунтованим.

З показань допитаного в судовому засіданні підсудного ОСОБА_2 вбачається, що відповідно до Закону України « Про вищу освіту» ст. 14 пункту 3 навчальні заклади визначають термін проведення, а також форми підсумкового контролю знань студентів.Відповідно до Положення про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах Міністерства освіти і науки України 23 листопада 1993 р. № 161 пункт 3.12 вищий навчальний заклад може використовувати модульну та інші форми підсумкового контролю і при використанні модульного контролю екзамени можуть не проводитись, а порядок і методика проведення заліків визначаються вищим навчальним закладом. Такою методикою є Положення про організацію навчального процесу в кредитно -модульній системі підготовки фахівців затверджене в РДГУ і видане в 2005 р.

Дав показання, що в методичному посібнику Рейтингова система оцінювання знань студентів РДГУ. - Рівне, 2004. на с. 25 зазначається, що за результатами набраних всіх балів з даної дисципліни кожному студенту групи виставляється рейтингова оцінка за чотирибальною шкалою. Якщо студента влаштовує оцінка, то він екзамен не складає і ця оцінка виставляється у залікову книжку. Якщо оцінка не влаштовує - то він (студент) складає іспит у встановленому порядку.

Крім того, зазначив, що згідно наказу ректорату № 235 від грудня 2009 р. широко застосовував методи ефективного контролю, рейтингову систему оцінювання знань студентів. З врахуванням вказаних нормативних актів та наказу, а також враховуючи, що РДГУ був включений міністерством освіти до експерименту по введенню практики застосування кредитно-модульної системи організації навчального процесу він діяв відповідно до вказаної нормативної бази.Деканат орієнтував іти назустріч студентам заочникам і при звертанні до викладачів студентів заочників про здачу іспитів (заліків) індивідуально не відмовляти, а приймати та використовувати ширше кредитно-модульну систему, тобто не складати іспити, а зараховувати бали при виставленні оцінок. Кількість балів виставлялась відповідно до положення про модульно-рейтингову систему розробленого ним посібника відповідно до якого враховується відвідуваність, активність студентів та семінарські заняття і при наявності в студента реферату та балів за нього він міг бути звільнений від підсумкового екзамену.

Маючи право виставити оцінки без здачі іспиту, він діяв відповідно до діючої нормативної бази, яка дозволяла йому виставити оцінку з використанням кредитно-модульної системи. Ніяких коштів за прийняття іспиту він не отримував.

З дослідженої в судовому засіданні заліково-екзаменаціної відомості № 27 з новітньої історії країн Західної Європи і Північної Америки за 8 навчальний семестр групи ІП-41 та заліково-екзаменаціної відомості № 35 з історіографії всесвітньої історії за 8 навчальний семестр групи ІП-41 вбачається про складання ОСОБА_36 іспиту (оцінка задовільно) та залік з даних навчальних дисциплін.( т.1 а.с.29,31)

З дослідженої заліково-екзаменаціної відомості № 48 з спецсемінару з всесвітньої історії за 10 навчальний семестр групи ІЮ-51 вбачається, що у ОСОБА_38 стоїть залік з спецсемінару з всесвітньої історії.( т.1 а.с.28)

З дослідженої в судовому засіданні заліково-екзаменаціної відомості № 1 з новітньої історії країн Західної Європи і Північної Америки за 8 навчальний семестр групи ІЮ-41 вбачається, що напроти прізвищ студентів ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_30, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_81, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53 стоять оцінки згідно іспиту з навчальної дисципліни „Новітня історія країн Західної Європи і Північної Америки".(т.1 а.с.27)

З дослідженої в судовому засіданні заліково - екзаменаціної відомості № 14 з новітньої історії країн Західної Європи і Північної Америки за 8 навчальний семестр групи ІЮ-42 вбачається, що студентам групи ІЮ-42 4 курсу заочного відділення історико - соціологічного факультету РДГУ ОСОБА_37, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64, ОСОБА_65, ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_68, ОСОБА_69 та ОСОБА_70 виставлено оцінки з навчальної дисципліни „Новітня історія країн Західної Європи і Північної Америки".( т.1 а.с.30)

З оглянутої в судовому засіданні заліково-екзаменаціної відомості № 27 з новітньої історії Західної Європи і Північної Америки за 8 навчальний семестр групи ІП-41 вбачається, що у ОСОБА_71 стоїть оцінка за іспит з вказаної дисципліни «задовільно»( т.1 а.с.31)

Крім того, з вказаної заліково-екзаменаціної відомості № 27 з новітньої історії Західної Європи і Північної Америки за 8 навчальний семестр групи ІП-41 вбачається, що студенти ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23., ОСОБА_24., ОСОБА_25 та ОСОБА_26 отримали оцінки з навчальної дисципліни „Новітня історія Західної Європи і Північної Америки".( т.1 а.с. 31)

З зазначених вище заліково- екзаменаційних відомостей вбачається, що студенти отримали оцінки та заліки без складання самого іспиту. Вказана обставина однозначно встановлена по справі і стверджується як показаннями підсудного ОСОБА_2, так і показаннями допитаних в судовому засіданні свідків та іншими доказами по справі.

Разом з тим, органом досудового слідства діям ОСОБА_2 була дана невірна юридична оцінка.

Згідно "Положення про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах" (Наказ Міносвіти від 2 червня 1993 року № 161, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 листопада 1993 року за № 173). Зокрема в п. 3.12.2.2 зазначено, що при використанні модульного контролю екзамени можуть не проводитись. Порядок і методика проведення заліків та екзаменів визначається вищим навчальним закладом.

Як встановлено в судовому засіданні в РДГУ затверджено рішенням Вченої ради університету (протокол № 8 від 26 березня 2004 року "Положення про рейтингову систему оцінювання знань студентів РДГУ", яким керувалась кафедра всесвітньої історії і конкретно доцент ОСОБА_2

З дослідженого в судовому засіданні навчально- методичного матеріалу для студентів 4 курсу історико-соціологічного факультету ( за вимогами кредитно - модульної системи) вбачається, що завідувачем кафедри всесвітньої історії професором ОСОБА_77 було затверджене розроблене доцентом ОСОБА_2 Положення про модульно-рейтингову систему оцінювання знань і вмінь студентів заочного відділення з курсу "Новітня історія країн Західної Європи і Північної Америки". Відповідно до рейтингової системи оцінювання знань студентів РДГУ якщо студента влаштовує оцінка, яка виставляється за результатами набраних ним протягом навчання балів, то він екзамен не складає, а ця оцінка виставляється у залікову книжку, а якщо його оцінка не влаштовує, - то складає екзамен у встановленому порядку.

Отже, виставлення ОСОБА_2 оцінок у заліково-екзаменаційній відомості не є даними про складення екзамену саме в конкретний час, а є фіксацією оцінки знань студента по певній дисципліні за рейтинговою системою чи внаслідок складання екзамену в звичайному порядку.

В судовому засіданні цей діючий порядок підтвердили проректор по заочному навчанню РДГУ ОСОБА_4, декан факультету ОСОБА_78М, доцент ОСОБА_82

Отже, в судовому засіданні переконливо, як діючими нормативними документами, так і показаннями свідків доведено, що неправдивих відомостей щодо здавання чи не здавання екзаменів та заліків певними студентами ОСОБА_2 в офіційні документи не вносив.

Щодо конкретних оцінок конкретним студентам, зазначених у відомостях, вказаних в обвинуваченні, то ці оцінки ніким з компетентних осіб не оспорювались і не оспорюються. Ні самі студенти, ні адміністрація РДГУ, ні Міністерство освіти та науки, ні органи прокуратури не ставили питання і не ставлять питання про визнання оцінок, виставлених ОСОБА_2 у випадках, які фігурують в обвинуваченні, неправдивими, незаконними, чи такими що не відповідають рівню знань певних студентів. На підставі цих оцінок були здійснені юридично значимі рішення про переведення студентів на наступний курс та про видачу їм дипломів.

З оголошеного в судовому засіданні листа ректора РДГУ за № 1103 від 01.10.2010 року, вбачається, що наслідки іспитів (заліків ) від 1, 2, 3 березня 2010 року з предмету "Новітня історія країн Європи і Північної Америки" не чинними, чи такими, що не відповідають об'єктивній оцінці знань студентів не визнавались. Наслідки цих іспитів, з оцінками, виставленими ОСОБА_2, враховані при переведенні студентів на 5-й курс і вчиненні інших юридично-значимих дій.

За таких обставин, виходячи з тих не оспорених державним обвинувачем фактів, що всі переведення студентів на наступні курси і видача їм дипломів здійсненні законно, на підставі законно виставлених доцентом ОСОБА_2 оцінок знань, з визнанням того, що заліково-екзаменаційні відомості, які фігурують в обвинуваченні, не містять неправдивих відомостей.

Отже, в діях ОСОБА_2 відсутній склад злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України (не встановлено ні об'єктивної сторони злочину у виді внесення в документ певних завідомо неправдивих відомостей, ні суб'єктивної сторони злочину - у виді умислу на внесення завідомо неправдивих відомостей

За встановлених по справі обставин та враховуючи зібрані і досліджені по справі докази, суд прийшов до висновку, що в згаданих діях ОСОБА_2 відсутній склад злочину, передбачений ч.1 ст.366 КК України, а тому він за ч.1 ст.366 КК України підлягає виправданню за відсутністю в його діях складу злочину.

Таким чином, в судовому засіданні знайшло підтвердження лише одне пред»явлене ОСОБА_2 обвинувачення, а саме, аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, та дії підсудного ОСОБА_2, суд бере до уваги ті обставини, що ОСОБА_2 будучи службовою особою, з використанням службового становища отримав від ОСОБА_5 в якості хабара грошові кошти в сумі 2280 грн, за складання нею та студентами групи ІП -41 - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 ОСОБА_10, ОСОБА_11 ( ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25 та ОСОБА_26 іспиту з навчальної дисципліни « Новітня історія країн Західної Європи та Північної Америки», проте, висновок органів досудового слідства про одержання ОСОБА_2 хабара повторно ( по епізодах отримання хабара від ОСОБА_36, ОСОБА_37,ОСОБА_83, ОСОБА_38 та ОСОБА_80 ) підлягає виключенню, а дії ОСОБА_2 перекваліфікації із ч.2 на ч.1 ст. 368 КК України.

Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності дають суду підставу вважати, що винність підсудного ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України повно, послідовно та об»єктивно доведена зібраними в ході судового розгляду в присутності підсудного та його захисника доказами, і таким чином, було забезпечено принцип змагальності сторін.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_2 за ч.1 ст. 368 КК України як одержання службовою особою в будь- якому вигляді хабара, за виконання в інтересах того, хто дає хабара, чи в інтересах третьої особи будь- якої дії з використанням наданого йому службового становища.

За ст. 91 КПК України судовими витратами є витрати, зроблені при провадженні справи органом дізнання, органом досудового слідства та судом. Стягнення безпосередньо із засудженого коштів на користь експертної установи законодавством не передбачене і є недопустимим. Порядок фінансування експертних установ встановлений ст.15 Закону України „Про судову експертизу". У випадку витрат органу досудового слідства чи суду на проведення експертиз, коли експертиза проведена на договірних засадах, ці витрати стягуються на користь державного бюджету.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні підстави та обґрунтування для стягнення з засудженого судових витрат за проведення експертиз.

Речові докази по справі : грошові кошти в сумі 2280 грн, які були оглянуті в судовому засіданні, повернути назад в кімнату речових доказів прокуратури м.Рівне на зберігання ( т.3 а.с. 18-19 ) - звернути в дохід держави.

Оптичний носій інформації - диск № 219 нт ( розсекречений протоколом № 27/8 від 16.03.2010 року, записна книжка ОСОБА_5,, реферат ОСОБА_21, записна книжка ОСОБА_2.( т.2 а.с.198-199, т.3 а.с.26,30) - зберігати при матеріалах справи.

Заліково-екзаменаційні відомості ( т.1 а.с.27-31) - зберігати в матеріалах справи.

Визначаючи вид та міру покарання підсудному суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, обставини та наслідки його вчинення, обставини, що обтяжують та пом'якшують покарання, особу підсудного, дані, що його характеризують.

Обтяжуючих обставин покарання підсудного в судовому засіданні не встановлено.

Обставин , що пом"якшують покарання підсудного в судовому засіданні не встановлено.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_2 суд враховує, що він раніше не судимий ( т.3 а.с.97), на обліку у лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебуває ( т.3 а.с. 92, 94 ), за місцем проживання характеризується, як такий, що скарг на його адресу не поступало( т .3 а.с .96). Суд також приймає до уваги, що він одружений та має на утриманні малолітню дитину.

При призначенні покарання ОСОБА_2 суд прийшов до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення підсудного та попередження нових його злочинів буде покарання, призначене в межах санкції ч.1 ст. 368 КК України.

Враховуючи перекваліфікацію дій ОСОБА_2, зменшення обсягу обвинувачення, конкретних обставин справи та особи підсудного, те, що він вперше вчинив злочин, суд прийшов до висновку про можливість призначення покарання не пов»язаного з ізоляцією від суспільства.

Відповідно до ч.1 п.1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироку законної сили минули такі строки : два роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі .

Згідно ч.5 ст. 74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього кодексу.

Приймаючи до уваги, що з дня вчинення ОСОБА_2 злочину, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України пройшло більше як три роки, тому суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_2 від призначеного покарання у зв»язку із закінченням строків давності

Керуючись ст.ст. 323,324 КПК України, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч1 ст. 368 КК України та призначити покарання у виді штрафу 8500 гривень з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з організаційно- розпорядчими та адміністративно- господарськими функціями у закладах Міністерства освіти України

На підставі ч.1 ст. 49,ч.5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_2 від покарання призначеного судом у зв»язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_2 в пред»явленому за ч.1 ст. 366 КК України обвинуваченні визнати невинним і по суду виправдати за відсутністю в його діянні складу злочину.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_2 залишити попередній - підписку про невиїзд.

Речові докази по справі : гроші в сумі 2280 грн - купюри номіналом 200 грн серії ЕЩ027650, номіналом 100 грн. серії ГК 7110531, ГЖ1401236, ВГ9848999, БА1031339, ВМ3895043, ГЄ 0198069, БТ0053740, АЙ 7608682, БН7115830, ГК 0339500, ВК8159379, купюри номіналом 50 грн серії ЗЙ8479798, АЙ8107857,ДЛ5412151,ЕК5514102,ДС1265132,АЧ2358703,АЕ4800457,ВЄ3696762,ГД8831325,ДР1497385,УФ2951793,ГД8500898,АЄ3364392, купюри номіналом по 20 грн, серії АШ7363803,ЖУ4834450, ЕФ2024063,АЧ8032031,ЕТ2896866,ЄЙ3005998,АЧ9648867, АЧ 0630454,АЧ1559982,АЧ5576422,АГ808845, АИ3590431,АИ3694067, ЖУ46616678, купюри номіналом по 10 грн серії ЕЦ9076269,АБ1554682, купюри номіналом по 5 грн. серії АЩ 2354823,ВБ6402937,ВЦ1955668, ВЗ10771221,ЕЯ 3375714, купюри номіналом по 2 грн, серії ВД9419804, АШ 1303484, купюра номіналом 1 грн. серії БГ 4412530 - звернути в дохід держави.

Оптичний носій інформації - диск № 219 нт ( розсекречений протоколом № 27/8 від 16.03.2010 року, записна книжка ОСОБА_5,, реферат ОСОБА_21, записна книжка ОСОБА_2- зберігати при матеріалах справи.

Заліково-екзаменаційні відомості - зберігати в матеріалах справи.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом 15- ти діб з моменту його проголошення а засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії.

Суддя Рівненського міського суду Н.Г.Кучина