Дата документу Справа № 314/1673/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1364/15
Єдиний унікальний № 314/1673/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 81 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника установи виконання покарання ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 09 червня 2015 року, якою
відмовлено у задоволенні подання адміністрації Вільнянської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 20) щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новокостянтинівка Приазовського району Запорізької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого: 06.11.2013 року Приазовським районним судом Запорізької області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 03.06.2014 року на підставі Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року скорочено наполовину невідбуту частину покарання, залишивши до відбуття 1 рік 6 місяців 29 днів.

Згідно ухвали, до суду надійшло подання адміністрації Вільнянської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 20), в якому порушено питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 , яке обґрунтовано тим, що останній відбув 2/3 частини строку покарання, має 2 заохочення сумлінну поведінку та ставлення до праці.

Відмовляючи у задоволенні подання суд мотивував своє рішення тим, що відбуття засудженим певної частини строку покарання не є обов`язковою підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, а наведені у поданні твердження про те, що ОСОБА_8 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на умовно-дострокове звільнення, є сумнівними, оскільки відношення останнього до праці протягом певного періоду часу пояснюється не намаганням спокутувати свою вину у скоєному, а лише наполегливим намаганням будь-яким засобом вийти з місць позбавлення волі.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 посилаючись на незаконність судового рішення зазначає, що будучи засудженим за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України повністю визнав свою вину, у скоєному розкаявся, активно сприяв слідству у розкритті злочину, за яке відбуває покарання у Вільнянській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 20). За час відбування покарання займався самовихованням, корисною працею та приймав участь у суспільному житті установи, за що неодноразово заохочувався, а таким чином сумлінною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення, внаслідок чого адміністрацією колонії було обґрунтовано внесено подання про його умовно-достроково звільнення. Тому просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та умовно-достроково звільнити його від відбування покарання.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора та представника установи виконання покарання, які підтримали апеляційну скаргу і просили ухвалу суду скасувати, а засудженого умовно-достроково звільнити від відбування покарання; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_8 підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 під час тримання у Вільнянському слідчому ізоляторі Запорізької області з 18.12.2013 року по 15.01.2014 року характеризувався посередньо, вимоги режиму тримання не порушував. Заохочень та стягнень не мав.

З 15.01.2014 року по 25.02.2014 року відбував покарання у Вільнянській виправній колонії Запорізької області (№ 20). За час відбування покарання характеризувався посередньо, вимоги режиму відбування покарання не порушував. Заохочень та стягнень не мав.

З 25.02.2014 року по 24.04.2014 року знаходився у Вільнянському слідчому ізоляторі Запорізької області, характеризувався негативно, вимоги режиму тримання порушував, мав 1 стягнення правами начальника СІЗО за зберігання заборонених предметів, стягнення знято в установленому законом порядку. Заохочень не мав.

З 24.04.2014 року відбуває покарання у Вільнянській виправній колонії Запорізької області (№ 20). Відповідно до наданої характеристики за час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи за що був заохочений 2 рази правами начальника колонії, стягнень не має. Залучався до робіт з благоустрою колонії, брав особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі та у реалізації програм диференційного виховного впливу « Фізкультура та спорт», « Підготовка до звільнення», займається самоосвітою та відвідує бібліотеку, бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє корисну активність в організації роботи цих організацій, входить до складу ради колективу засуджених, підтримує соціальні зв`язки з рідними, щиро розкаявся у вчиненому ним злочині.
Заслухавши представника установи виконання покарання ОСОБА_7 , який підтримав подання установи та пояснив, що ОСОБА_8 , довів своє виправлення зразковою поведінкою та старанним ставленням до праці, до організації виховних заходів тощо, колегія суддів вважає, що подання Вільнянської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№20) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 , від відбуття покарання, підлягає задоволенню, оскільки, останній відбув більше 2/3 строку позбавлення волі, належним чином відноситься до праці, розкаявся у вчиненому злочині, характеризується позитивно, тобто своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що місцевий суд належним чином не вмотивувавши прийняте рішення, дійшов необґрунтованого висновку про безпідставність подання адміністрації Вільнянської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 20) щодо умовно-дострокового звільнення засудженого, як такого, що довів своє виправлення, а тому оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а скарга засудженого задоволенню.
Згідно до матеріалів справи, строк покарання призначений вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 06.11.2013 року складає 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Початок строку відбування покарання засудженим ОСОБА_8 , обчислюється з 17.12.2013 року, а кінець строку відбування покарання (з урахуванням ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 03.06.2014 року, якою не відбутий строк покарання засудженому, на підставі амністії, скорочено наполовину ( з 19.04.2014р. по 17.06.2017р. = 3р.1м.29дн./2=1р.7м.14дн.), припадає на 03.12.2015 року, тобто останнім відбута частина покарання складає більше 2/3 строку позбавлення волі, а не відбута частина покарання, на час постановлення ухвали апеляційним судом складає 3 місяці 16 днів.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 09 червня 2015 року, якою відмовлено в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_8 скасувати.

Подання Вільнянської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№20) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 задовольнити.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 умовно-достроково звільнити від відбування покарання, призначеного йому вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 06.11.2013 року, на не відбутий строк 3 місяці 16 днів.

Зазначена ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4