Справа № 303/6406/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

19.01.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів:
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
в с т а н о в и в:
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 3 листопада 2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307, а ОСОБА_6 й ОСОБА_8 , ще у вчиненні кримінального правопорушення, пе5редбаченого ч.2 ст.315 КК України повернуто прокурору для виконання вимог КПК України.
Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що в обвинувальний акт хоча і містить відомості про виклад фактичних обставин справи, які прокурор вважав встановленими, суперечать правовій кваліфікації кримінальних правопорушень. Зокрема, слідчим та прокурором не зазначено і не конкретизовано розподіл функцій ролей між обвинуваченими ОСОБА_8 , та ОСОБА_6 з урахуванням вимог ст.ст.26-28 КПК України. Зазначене, на переконання суду першої інстанції, перешкоджає реалізації обвинуваченими права підозрюваного, обвинуваченого знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.
Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Прокурор обґрунтовує апеляцію тим, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. 291 КПК України, в ньому викладено всі відомості про обставини, які прокурор вважав встановленими, їх правова кваліфікація відповідає фактичним обставинам правопорушень. А щодо розприділення ролей у злочині можливе лише при визнанні злочинною групою.
Заслухавши доповідь судді, промову прокурора в підтримку поданої апеляційної скарги, пояснення обвинувачених та їх захисників про законність і обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Ч.2 ст. 291 КПК України визначено перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті.
Із змісту обвинувального акту відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_7 слідує, що в ньому містяться, як формулювання обвинувачення з викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, так і правова кваліфікація правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність.
Тому посилання суду на відсутність розподілу функцій ролей між обвинуваченими ОСОБА_8 , та ОСОБА_6 та конкретизації, хто і яку роль з них виконував, зміст домовленостей між ними як на підставу повернення обвинувального акту на є необґрунтованим.
Висновок суду першої інстанції про наявність в обвинувальному акті неправильної правової кваліфікації обвинувачення, на думку колегії суддів, є безпідставним, оскільки, суд першої інстанції вийшов за межі тих питань, які підлягають вирішенню під час підготовчого судового засідання, зокрема, щодо обставин, які характеризують об`єктивну сторону інкримінованого кримінального правопорушення та впливають на доведеність винуватості, про що правомірно йдеться в апеляційній скарзі прокурора.
Фактичні обставини кримінального правопорушення, відповідно до вимог закону, підлягають встановленню виключно під час судового розгляду шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів, а підняті питання в підготовчому судовому засідання щодо правильності та обґрунтованості кваліфікації дій обвинуваченого, без судового розгляду кримінального провадження і дослідження доказів є передчасними та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і на даній стадії кримінального провадження є неприпустимим.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що перешкоди для призначення кримінального щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_7 до судового розгляду відсутні, в зв`язку з чим ухвала Мукачівського міськрайонного суду підлягає скасуванню, а обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_7 - направленню до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст. 314 - 316 КПК України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу старшого прокурора Мукачівської місцевої прокуратури задовольнити.
Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 3 листопада 2015 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307, а ОСОБА_6 й ОСОБА_8 , ще у вчиненні кримінального правопорушення, пе5редбаченого ч.2 ст.315 КК України , повернуто прокурору - скасувати.
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 направити до Мукачівського міськрайонного суду для виконання вимог ст.ст. 314-316 КПК України.
Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: