УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого управління поліції у Дніпровському районі Головного управління Національно поліції у м. Києві ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Києва, не працюючого, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, в рамках кримінального правопорушення внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0013415 від 03.09.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

в с т а н о в и в :
Слідчий управління поліції у Дніпровському районі Головного управління Національно поліції у м. Києві ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором прокуратури Дніпровського району м. Києва ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з зазначеним клопотанням враховуючи наявність у даному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які свідчать про необхідність застосування саме цього запобіжного заходу з метою запобігання ризикам, враховуючи особу підозрюваного та його соцільний статус, зокрема обставини визнаечні ст. 178 КПК України.

Тож, слідчий суддя, з`ясувавши у судовому засіданні думку слідчого та прокурора, які заявлене клопотання підтримали, просили задовольнити з підстав визначених в мотивувальній частині останнього, підозрюваного, який не заперечував проти задоволення клопотання, дослідивши долучені до нього матеріали, приходить до наступного.

Органами досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 309 КК України, а саме тому, що останній вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

За даним фактом, 03.09.2015 року відомості було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та присвоєно реєстраційний номер № 0014583 з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 309 КК України.

30.10.2015 року - підозрюваного повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Відповідно до норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

Так, як убачається з матеріалів клопотання, орган досудового розслідування просить обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, враховуючи дані, визначені п.п. 1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України, які характеризуються особу останнього, наявність ризиків визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, доведеність відомостей зазначених у п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, відносно підозрюваного у рамках даного кримінального провадження.

В свою чергу, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при визначенні запобіжного заходу (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Тож, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідчий суддя дослідивши, матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

У судовому засіданні, стороною захисту, у супереч положень ч. 5 ст. 132 КПК України, не було надано суду допустимих доказів, які б свідчили про відсутність ризиків встановлених стороною обвинувачення, або ж належного обґрунтування можливості застосування положень ч. 3 ст. 194 КПК України.

В свою чергу, обставини визначені п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків, у даному провадженні, достовірність підозри, слідчий суддя визнає обґрунтованими, оскільки вони належним чином умотивовані слідчим, прокурором та підтверджуються наявними матеріалами.

Поряд з цим, слідчий суддя бере до уваги той факт, що відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду чи іншого органу державної влади, а також виконувати один або і кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Зміст зазначеної норми свідчить про те, що законодавець визначив, що зобов`язання прибувати за кожною вимогою уповноваженого органу є складовою запобіжного заходу, не пов`язаного з тримання під вартою, та зберігається за підозрюваним весь час протягом дії запобіжного заходу, у зв`язку з чим не потребує продовження, однак законодавством не передбачено обов`язку прибувати за першою вимогою.

При цьому, слідчий суддя вважає покладення на підозрюваного обов`язків регламентованих п.п. 2-3 ч. 5 ст. 194 КПК України є за своєю суттю пропорційними, помірними, та таким, що не становитимуть надмірний тягар для підозрюваного, у зв`язку з чим не суперечить п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, та правоввій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) та «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 р.).

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання огану досудового розслідування про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного підлягає задоволенню з зобов`язанням прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади та покладенням обов`язків з числа передбаченого ч. 5 ст. 194 КПК України, які будуть помірними для особи, не становитимуть надмірний та особистий тягар, дадуть змогу уникнути встановленим ризикам, у межах строку досудового розслідування даного провадження.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст.ст. 1-2, 7-29, 131, 132, 176-179, 193, 194, 309, 310, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :
Клопотання - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимою, у рамках даного кримінального провадження, до слідчого управління поліції у Дніпровському районі Головного управління Національно поліції у м. Києві та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти строком до 30.12.2015 року наступні обв`язки:

1) не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого управління поліції у Дніпровському районі Головного управління Національно поліції у м. Києві ОСОБА_4 .
Ухвала слідчого судді, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає, однак заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя: ОСОБА_1