Справа № 1008/1163/12
Провадження № 1/362/7/13
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2013

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді - ВОРОБЙОВОЇ В.М.,

при секретарі - Барановій Г.П.,

з участю прокурора - Каленіченка А. О., Пархоменка В. В.,Гетьман Л.А.

захисників - ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Ковель, Волинської області, українця, громадянина України, освіта середня, розлученого, офіційно не працюючого, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1, раніше судимого:

- 24.05.1996 року Ковельським районним судом Волинської області за ч.3 ст.140 КК України(в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

- 18.11.1996 року Ковельським районним судом Волинської області за ч.2 ст.140 КК України(в редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі, ст.43 КК України - частково приєднано 2 роки за вироком від 24.05.1996 року, та остаточно призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 26.12.2005 року Ковельським міським судом Волинської області за ч.1 ст.162 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком 2 роки;

- 06.10.2006 року Ковельським міським судом Волинської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, ст.71 КК України - частково приєднано покарання за вироком від 26.12.2005 року, та остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 12.12.2006 року вирок від 06.10.2006 року змінено - злочин перекваліфіковано з ч.2 на ч.1 ст.186 КК України, призначено покарання у виді 1 року та 2 місяців позбавлення волі, ст.71 КК України - частково приєднано покарання за вироком від 26.12.2005 року, та остаточно призначено покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 31.07.2008 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;звільненого 22.09.2011 року на підставі ЗУ "Про амністію у 2011 році" від 08.07.2011 року;

- 28.03.2012 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 4 місяців позбавлення волі;

в скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.296, ч.1 ст.187 КК України, -

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця с. Здорівка, Васильківського району, Київської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, перебуває у цивільному шлюбі,має малолітню дитину,ІНФОРМАЦІЯ_8, не працюючого, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_2, раніше не судимого, -

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,-

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_10, уродженця с. Здорівка, Васильківського району, Київської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, працюючого в ПП "ОСОБА_22", зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_3, раніше судимого:

- 03.12.2002 року Васильківським районним судом Київської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

- 07.12.2010 року Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст.286 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,з позбавленням права керувати автотранспортом на 3 роки , -

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, -

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_12, уродженця с. Здорівка, Васильківського району, Київської області, українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_14, не працюючого, зареєстрований : АДРЕСА_4, проживає за адресою: АДРЕСА_5, раніше не судимого, -

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,-

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця с. Здорівка, Васильківського району, Київської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, працюючого оператором-наладчиком у ТОВ "Кумір", студента університету "Україна", заочне відділення, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_6, раніше не судимого, -

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,-

В с т а н о в и в :

04.12.2011 року близько 23 год. 00 хв., ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння та маючи намір на вчинення хуліганських дій, вступив в злочинну змову з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Відразу після цього вказані особи, реалізуючи свій злочинний намір, через незачинені на замикаючий пристрій двері, зайшли в середину жилого вагончика, який знаходиться на території домоволодіння АДРЕСА_7, де безпричинно, з особливою зухвалістю, почали умисно завдавати численні удари руками та ногами по різних частинах тіла його мешканцям - ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які в цей час відпочивали на своїх ліжках. Зокрема, ОСОБА_4 завдавав удари ногами в район тулуба ОСОБА_9, а ОСОБА_8 та ОСОБА_6 завдавали удари руками та ногами в район голови останньому; у свою чергу ОСОБА_11 та ОСОБА_7 завдавали удари руками та ногами в район голови та тулуба ОСОБА_10

Далі зловмисники вибігли на вулицю, де за вагончиком знаходився третій його мешканець - ОСОБА_12, та виконуючи спільний умисел на вчинення хуліганських дій, безпричинно, з особливою зухвалістю, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 почали умисно завдавати численні удари руками та ногами в район голови та тулуба ОСОБА_12, а припинивши побиття - затягнули в середину вагончика, після чого з місця вчинення злочину зникли. Хуліганські дії даних осіб продовжувалися тривалий час, на протязі близько 20 хвилин, порушуючи нормальний спокій та умови відпочинку людей.

В результаті зазначених дій потерпілим були завдані тілесні ушкодження, а саме:

згідно з висновком судово-медичної експертизи №17 від 16.01.2012 року в ОСОБА_12 мали місце тілесні ушкодження: синець та садна на обличчі, садно на грудях, що за ступенем тяжкості відносяться до Легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров'я;

згідно з висновком судово-медичної експертизи №18 від 16.01.2012 року в ОСОБА_9 мали місце тілесні ушкодження: синець на лобі, синець на правій боковій поверхні грудної клітки, що за ступенем тяжкості відносяться до Легких тілесних ушкоджень;

згідно з висновком судово-медичної експертизи №19 від 16.01.2012 року в ОСОБА_10 мали місце тілесні ушкодження: синці та садна на обличчі, вушних раковинах, синець в лівій ключичній ділянці, що за ступенем тяжкості відносяться до Легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров'я;

Крім цього, в ході вчинення зазначених хуліганських дій, що мали місце 04.12.2011 року, близько 23 год. на території домоволодіння АДРЕСА_7, у ОСОБА_4, в момент його перебування в середині жилого вагончика, виник умисел на напад з метою заволодіння чужим майном. Після чого він, реалізуючи свій злочинний умисел, не повідомляючи про нього інших співучасників вчинення хуліганства, застосовуючи насильство, небезпечне для життя і здоров'я ОСОБА_9, яке виразилося в завданні численних ударів ногами в район тулуба останньому, заволодів майном потерпілих, а саме: мобільним телефоном "Nokia C2-01", вартістю 1070 грн., в якому знаходився стартовий пакет оператора стільникового зв'язку України ПрАТ "Київстар", вартістю 25 грн., що належить ОСОБА_12; мобільним телефоном "Nokia-1100", вартістю 120 грн. в якому знаходився стартовий пакет оператора стільникового зв'язку України ПрАТ "Київстар", вартістю 25 грн., грішми в сумі 870 гривень, що належать ОСОБА_9; мобільним телефоном "Samsung GT-E1080i", вартістю 180 грн., в якому знаходився стартовий пакет оператора стільникового зв'язку України ПрАТ "Київстар", вартістю 25 грн. та наручним годинником "Goldlis", вартістю 80 грн., що належать ОСОБА_10

Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, заподіявши потерпілим ОСОБА_12, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 матеріальної шкоди, в розмірі 1095 грн., 1015 грн. та 285 грн. відповідно. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Також потерпілому ОСОБА_9 ОСОБА_4 завдав фізичної шкоди, а саме згідно з висновком судово-медичної експертизи №18 від 16.01.2012 року в ОСОБА_9 мали місце тілесні ушкодження: синець на правій боковій поверхні грудної клітки, перелом 9-го ребра справа, переломи 9, 11 ребер зліва. Синці на тілі мають ознаки легких тілесних ушкоджень, переломи ребер за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 винним себе в скоєнні описаних в цьому вироку злочинів визнав повністю, пояснивши, що 31.10.2011 року він приїхав на заробітки в с. Здорівка з двома жінками. Жив у гуртожитку. Працювали вони у м. Василькові. З потерпілими ніяких стосунків не підтримував. Він випадково почув, що потерпілий ОСОБА_10 хоче застрелити ОСОБА_5 Із-за чого він хотів це зробити йому не відомо. ОСОБА_11 працював недалеко від його/ОСОБА_4/ місця проживання. Інших підсудних він не знав. В той вечір /04.12.2012 року/ він зі своїми знайомими йшов до магазину. Був в стані алкогольного сп'яніння. В цей час ОСОБА_11 їхав на своєму автомобілі і запитав звідки у нього синець. Він/ОСОБА_4/ йому відповів та повідомив, що ОСОБА_10 говорив, що хоче його застрелити. Він/ОСОБА_11/ зразу ж зателефонував хлопцям і ті невдовзі приїхали. Після цього, він/ОСОБА_4/ погодився піти з ними разом та розібратись. Він зразу ж зайшов до вагончика, де горіло світло, бо бачив де лежали ОСОБА_10 та ОСОБА_9. Він вдарив ОСОБА_9 кілька разів коли той лежав. Потім ОСОБА_9 встав, і хтось в цей час виключив світло. Після цього всі наносили удари в темноті. Побиття тривало 2-3 хвилини. Потім хтось крикнув, що ще один біля вагончика, вони вибігли з вагончика і побачили ОСОБА_12, його били всі, він падав. Потім він/ОСОБА_4/ завів його до вагончика, з ним зайшов ОСОБА_11, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 залишились біля вагончика, ОСОБА_6 стояв на порозі. Розмови ніякої не було, він сказав ОСОБА_12 щоб дав гроші, у нього грошей було, і він звернувся до ОСОБА_9 Після цього ОСОБА_9 дав гроші, скільки він не пам,ятає, і чи йому саме віддали гроші, і вони пішли. Ще він забрав з лівої сторони з полиці телефон та підняв з підлоги годинник. Щоб ОСОБА_8 когось бив у вагончику він не бачив, на вулиці ОСОБА_8 двічі вдарив ОСОБА_13, бо місце його побиття освітлювалось від будівництва. Затримали його того ж вечора, приблизно через 40 хв. після події. Телефон і годинник вилучили. Із грошей він дав ОСОБА_6 20 грн. на таксі, ще гроші віддав комусь в гуртожитку. Перед потерпілими не вибачався бо не мав змоги. У відшкодуванні шкоди участі не брав, бо не мав можливості. В скоєному щиро розкаюється, зобов'язується в подальшому вести нормальний спосіб життя.В доповненні зазначив, що нічого не може сказати за інші два телефони, він їх не брав, що стосується телефону "Самсунг" , то його забрала ОСОБА_14.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_11винним себе визнав повністю і суду пояснив, що ОСОБА_4 знав протягом 2-х місяців, ніяких стосунків не підтримував. Потерпілих знав наглядно, а з ОСОБА_10 одного разу зіштовхнулись плечима ,і той сказав, що його застрелить. Потім вони між собою поговорили, і конфлікт вичерпався. Через два тижні/04.12.2012 року/ він зустрів ОСОБА_4 із його знайомими , в розмові ОСОБА_4 йому сказав, що ОСОБА_10 його сьогодні застрелить. Після цього він/ОСОБА_11/ подзвонив до ОСОБА_8 і сказав, що треба поговорити. Охоронець на його/ОСОБА_5/ роботі підтвердив, що до нього підходили і його шукали. Після цього приїхали ОСОБА_8, ОСОБА_7 та ОСОБА_6. Де живуть потерпілі вони не знали, проте це знав ОСОБА_4. Першим до вагончика зайшов ОСОБА_4, горіло світло. Коли він/ОСОБА_11/ зайшов, то стягнув ОСОБА_10 з ліжка і вони почали битись, світло в цей час погасло. Він наносив удари руками і ногами тільки ОСОБА_10. ОСОБА_9 смикав ОСОБА_4. Потім вони вийшли з вагончика , коли він виходив, то в пройомі дверей стояли ОСОБА_8, ОСОБА_7 і ОСОБА_6,які і виходили першими, і хтось крикнув, що за вагончиком ще один. Коли вони виходили, то ОСОБА_13 наближався до них, ОСОБА_15 наніс йому декілька ударів, той падав і били його недовго.Він звалив ОСОБА_13 руками, і , можливо, двічі вдарив його по тулубу. Хто бив ОСОБА_13, він не пам'ятає, було не дуже видно, але його бив ще хтось. Потім ОСОБА_4 підняв ОСОБА_13 і завів до вагончика і він/ОСОБА_11/ зайшов вслід за ним. Більше до вагончика ніхто не заходив.У вагончику він сказав, щоб йому більше не погрожували. Після цього всі вийшли з вагончика. За гроші він нічого не чув та в вагончику нічого не брав. Працівники міліції забрали його з роботи 5-го числа. Перед потерпілими вибачався, а також його батьки брали участь у відшкодуванні шкоди. В скоєному щиро розкаюється.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_7 винним себе за ч.2 ст. 296 КК України визнав і суду пояснив, що станом на 04.12.2011 року ОСОБА_4 і потерпілих не знав. Він в той день з ОСОБА_8 та ОСОБА_6 відпочивали в м. Василькові. ОСОБА_8 поїхав приблизно в 22 год. до дівчини, а він з ОСОБА_6 залишився. Потім ОСОБА_8 через деякий час подзвонив і сказав, що на ОСОБА_11 "наїжджають" і треба поговорити. Всі втрьох вони зустрілись на перехресті, де, окрім ОСОБА_4, були ще якісь люди. Вони з ОСОБА_6 під,їхали на "таксі", під,їхав ОСОБА_8. Потім всі вони пішли до вагончика, він з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 ішли позаду. Перед тим як іти, ОСОБА_11 розповів, що його обіцяли застрелити. До вагончика вони підійшли, коли ОСОБА_11 та ОСОБА_4 вже були у вагончику. Вагончик був вузький і він/ОСОБА_7/ стояв на порозі, нічого не бачив, бо не було світла. Потім він з ОСОБА_8 і ОСОБА_6 відійшли від вагончика, бо вирішили що допомога ОСОБА_5 не потрібна і поїхали. Чи бив ОСОБА_13 не пам'ятає. Після оголошення в судовому засіданні його показів на досудовому слідстві,показання свої підтримав, визнав, що бив ОСОБА_13. Більше нікого особисто не бив. До вагончика не заходив. Коли до вагончика завели ОСОБА_13, то світла не було ,і він нічого не бачив. Про що говорили у вагончику, не чув, бо не звертав уваги. Вину визнає.Просить його суворо не карати..

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_6винним себе визнав, а фактично вину за ч.2 ст. 296 КК України не визнав , і суду пояснив, що 04.12.2011 року він з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були у м. Василькові, спиртне не вживали. Потім ОСОБА_8 поїхав до дівчини, а вони взяли таксі щоб їхати додому. ОСОБА_7 подзвонив ОСОБА_8 і попросив підстрахувати ОСОБА_5, бо його побили, потрібна була допомога. Всі зустрілись біля "Колбаски". Коли він/ОСОБА_6/ приїхав, то там вже були ОСОБА_4, дві жінки, два чоловіки та ОСОБА_11. Він побачив, що ОСОБА_11 не побитий, і останній йому сказав, що хтось із приїжджих йому погрожував. Потім ОСОБА_4 повів всіх до вагончика, розмов про побиття не було. Першим до вагончика зайшов ОСОБА_4, а за ним ОСОБА_11, він з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 стояли біля вагончика десь за 2 м. Оскільки ОСОБА_4 зайшов першим, тому , мабуть, першим і почав бити. Потім зайшов ОСОБА_11, він бачив що його силует також почав бити. Наміру заходити до вагончика він не мав, бо це його не стосувалось. У вагончику був шум ударів, стони , проте хто з ким бився він не бачив. Тривало все приблизно 5 хв. Потім хтось крикнув: "Третій за вагончиком", хто саме, він не знає, вибіг ОСОБА_4 та ОСОБА_11,та зразу накинулись на потерпілого. Він також побіг до ОСОБА_13, хтось ще підбіг. Коли він біг, то ОСОБА_7 та ОСОБА_8 стояли біля вагончика. Коли підбіг, його хтось штовхнув, він впав, піднявся і теж когось пхнув. Він біг, щоб розборонити, наніс комусь удар в область грудей, потім його штовхнули. Потім йому подзвонила мама, він поговорив і коли повернувся, то ОСОБА_7 і ОСОБА_8 вже не було. Після цього він пішов. Коли поверталися до вагончика, то в середину він не заходив, зайшли тільки ОСОБА_15 та ОСОБА_11, а він телефоном присвічував в середину вагончика. Що відбувалось у вагончику він не бачив. Пробачення у потерпілих просив, претензій до нього у них немає. Розкаюється в тому, що поїхав і залишився на місці, коли відбувались дані події. Після оголошення показань, даних на досудовому слідстві ,зазначив, що можливо слідчому так і говорив, як зазначено в протоколі.Коли казав, що ОСОБА_13 били всі , мав на увазі себе, ОСОБА_4 і ОСОБА_5.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_8 винним себе за ч.2 ст. 296 КК України фактично не визнав і суду пояснив, що 04.12.2011 року йому зателефонував ОСОБА_11 і сказав, що йому погрожують приїжджі "вуйки", і що їх багато, тому потрібно його підстрахувати. В той вечір він проводив час з дівчиною в м. Василькові. Потім він передзвонив до ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , і вони зустрілись на перехресті. ОСОБА_11 розповідав, що йому погрожують. Потім всі рушили до вагончика, вели їх ОСОБА_11 та ОСОБА_4. У вагончик заходили ОСОБА_4 та ОСОБА_11, решта(він, ОСОБА_7 та ОСОБА_6) стояли біля вагончика. У вагончику спали двоє чоловіків, інших людей він не бачив. До вагончика він/ОСОБА_8/ не заходив, бо там були ОСОБА_11 та ОСОБА_4. Він йшов до вагончика їх підстрахувати, а не бити когось. Розмов про побиття взагалі не було. Про що говорилося у вагончику він не чув. Він тільки чув спочатку лайку, а потім зрозумів, що почалася бійка. Хто кого бив, йому не відомо. Він з ОСОБА_7 стояли в стороні і розмовляли, на бійку не звертали уваги. Потім, десь через 5 хвилин вийшли ОСОБА_11 та ОСОБА_5 і стали осторонь, а він з ОСОБА_7 поїхали. ОСОБА_12 він взагалі не бачив, а побачив наступного дня в Калинівці. Винним визнає себе тому, що був на місці. Особисто нікого не бив і не бачив, щоб ОСОБА_7 бив ОСОБА_13. Покази на досудовому слідстві не давав, тому що його ніхто не слухав. Участі у відшкодуванні шкоди він не брав.Просить його виправдати.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 суду пояснив, що нікого з підсудних раніше не знав, стосунків ніяких не підтримував, працював в будівельній бригаді. В той час/станом 04.12.2011 року/ вони працювали у приватної особи в с. Здорівка, жили у вагончику на об'єкті. Їх було троє: він/ОСОБА_9/, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 Була неділя, вони спали. Після 24 год. він прокинувся від ударів. У вагончику світло було виключене. Хто його бив, сказати не може. Він лежав на боку. Били по голові та тулубу. Людей було багато. Що вони між собою говорили, не пам'ятає. Поряд з ним били ОСОБА_10 Потім у вагончик привели ОСОБА_12 і били його, хтось один кричав, щоб віддали гроші. Він/ОСОБА_9./ витяг 870 грн. з сумки і віддав комусь із них, не повертався, бо прикривав обличчя. Після цього вони зразу ж звернулися до міліції. До лікарні він їздив, бо у нього було зламане ребро та синці по тілу, але лікувався сам. Підсудних він бачив наступного дня в міліції, ніколи з ними до цього не конфліктував, з місцевими конфліктів також не було. До нього підходили підсудні ОСОБА_6 та ОСОБА_7, просили забрати заяву з міліції, не вибачалися та нічого не пояснювали. Шкоду, а в нього після побиття зник і телефон, йому відшкодували грішми. Ніяких претензій в нього до підсудних немає. Вважає, що підсудних не потрібно суворо карати.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 суду пояснив, що станом на грудень 2011 року він працював протягом двох місяців у складі будівельної бригади на об'єкті. Жили втрьох(ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_12). Конфліктів ні з ким не було. До них приходив ОСОБА_11, з ним не конфліктували. Того вечора/04.12.2011 року/ близько 24 год. він був на вулиці, а ОСОБА_10 та ОСОБА_9 спали у вагончику. До нього першим підійшов ОСОБА_4, а потім інші. ОСОБА_4 вдарив його в обличчя кулаком кілька разів, нічого не пояснюючи. Потім, коли він упав ,то його били і ногами. Після цього його ОСОБА_4 заштовхнув у вагончик, у якому світло то включали, то виключали ,і тому він його впізнав. Били його приблизно 5-10 хв. Після того як він піднявся, його знову почали бити. Хто його бив у вагончику він не знає. ОСОБА_4 вимагав у нього гроші. Потім його заштовхали на ліжко та били ногами. Він/ОСОБА_12/ сказав ОСОБА_9, щоб той дав гроші, бо в нього не було. ОСОБА_9 передав гроші в руки ОСОБА_4, і після цього хлопці пішли. Після даної події до нього приходили всі підсудні і вибачалися. Вартість викраденого у нього телефона відшкодували грішми. Претензій до підсудних не має, просить суворо їх не карати.

Крім повного визнання своєї вини підсудним ОСОБА_4 , підсудним ОСОБА_5 , підсудним ОСОБА_7. і не дивлячись на не визнання своєї вини підсудними ОСОБА_6 і ОСОБА_8 винність підсудних повністю стверджується письмовими матеріалами справи:

- протоколом усної заяви(повідомлення) про злочин від 05.12.2011 року, відповідно до якого ОСОБА_12 повідомив, що невідомі особи в кількості 5 осіб зайшли на подвір'я будинку по АДРЕСА_7 та спричинили йому тілесні ушкодження та забрали мобільний телефон /т.1 а.с.9 /,

- протоколом усної заяви(повідомлення) про злочин від 05.12.2011 року, відповідно до якого ОСОБА_9 повідомив, що невідомі особи в кількості 5 осіб зайшли до вагончика на подвір'ї будинку по АДРЕСА_7, побили та забрали мобільний телефон і гроші в сумі 870 грн. /т.1 а.с.12 /,

- протоколом усної заяви(повідомлення) про злочин від 05.12.2011 року, відповідно до якого ОСОБА_10 повідомив, що невідомі особи в кількості 5 осіб зайшли до вагончика на подвір'ї будинку по АДРЕСА_7 та спричинили йому тілесні ушкодження, забрали мобільний телефон та годинник /т.1 а.с.15 /,

- протоколом огляду місця від 05.12.2011 року з ілюстративною таблицею, відповідно до якого оглядалася територія домоволодіння поблизу будинку АДРЕСА_7, на якому розміщений вагончик,і у якому виявлені плями бурого кольору, що зовні схожі на кров /т.1 а.с. 18-21/;

- протоколом огляду місця події від 05.12.2011 року з ілюстративною таблицею, згідно з яким у ОСОБА_4 було вилучено наручний годинник "Goldlis"/т.1 а.с.32-34/;

- протоколом огляду місця події від 05.12.2011 року з фототаблицею, відповідно до якого у ОСОБА_6 було вилучені гроші в сумі 32 гривні, які він отримав від ОСОБА_4 після бійки у вагончику на АДРЕСА_7./т1 а.с.35-37/;

- протоколом огляду місця події від 05.12.2011 року , відповідно до якого гр. ОСОБА_13 добровільно видав мобільний телефон марки " Самсунг 6Т -Е1080Е ІМЕІ НОМЕР_1 червоного кольору ,і пояснив, що даний телефон йому подарував громадянин на ім.,я ОСОБА_13 / а.с.38 т.1/

- довідкою ТРЦ "Казантип-Калина" від 06.12.2011 року, відповідно до якої вартість мобільного телефону "Nokia C2-01" та мобільного телефону "Nokia 1100" станом на 04.12.2011 року становить відповідно 1100 грн. та 220 грн./т.1 а.с.40/;

- заявою ОСОБА_12 від 12.12.2011 року, відповідно до якої ніяких моральних та матеріальних претензій у нього до ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 немає, просить суворо не карати зазначених осіб./т.1 а.с.47/;

- протоколом пред'явлення предметів для впізнання від 06.12.2011 року, відповідно до якого ОСОБА_10 впізнав мобільний телефон Samsung за формою та кольором/чорно-червоного /, що був викрадений у нього під час нападу на вагончик ,в якому він мешкав станом на 04.12.2011 року./т.1 а.с.53/;

- заявою ОСОБА_10 від 12.12.2011 року, відповідно до якої ніяких моральних та матеріальних претензій у нього до ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 немає, просить суворо не карати зазначених осіб.Що стосується ОСОБА_8 зазначив. що з позовом до нього визначиться до початку розгляду справи в суді/т.1 а.с.54/;

- заявою ОСОБА_9 від 12.12.2011 року, відповідно до якої ніяких моральних та матеріальних претензій у нього до ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 немає, просить суворо не карати зазначених осіб.Що стосується ОСОБА_8 зазначив, що з позовом до нього визначиться до початку розгляду справи в суді/т.1 а.с.60/;

- розпискою ОСОБА_10, згідно з якою він отримав від слідчого телефон та годинник, які зобов'язується зберігати до вирішення справи по суті./т.1 а.с.80/;

- висновком товарознавчої експертизи ТОВ "Мрія" від 08.12.2011 року, згідно з якою вартість мобільного телефону "Samsung GT-E1080I" становить 180 грн, наручного годинника "Goldlis" - 80 грн./т.1 а.с. 89/;

- висновком експерта №018 від 16.01.2012 року, відповідно до якого у гр. ОСОБА_9 мали місце тілесні ушкодження: синець на лобі, синець на правій боковій поверхні грудної клітки, перелом 9-го ребра справа, перелом 9, 11 ребер зліва. Дані ушкодження спричинені від дії тупих предметів, якими могли бути і руки чи ноги людини.Синці на тілі мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Перелом ребер за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень Середнього ступеня тяжкості./т.1 а.с.101/;

- висновком експерта №019 від 16.01.2012 року, відповідно до якого у гр. ОСОБА_10 мали місце тілесні ушкодження: синці та садна на обличчі, вушних раковинах, синець в лівій ключичній ділянці. Дані ушкодження спричинені від дії тупих предметів, якими могли бути і руки чи ноги людини. Тілесні ушкодження у ОСОБА_10 за ступенем тяжкості відносяться до Легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров'я./т.1 а.с.113/;

- висновком експерта №017 від 16.01.2012 року, відповідно до якого у гр. ОСОБА_12 мали місце тілесні ушкодження: синець та садна на обличчі, садно на грудях. Дані ушкодження спричинені від дії тупих предметів, якими могли бути і руки чи ноги людини. Тілесні ушкодження у ОСОБА_12 за ступенем тяжкості відносяться до Легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров'я./т.1 а.с.125/;

- оголошеними і дослідженими в судовому засіданні показаннями потерпілого ОСОБА_10, даними на досудовому слідстві,який пояснив, що в жовтні 2011 року він разом з ОСОБА_9 приїхав на заробітки до с. Здорівка Васильківського району ,де вже працював їх земляк- ОСОБА_12.Поселились втрьох до вагончику, що розміщений поруч з об,єктом будівництва.Під час проживання познайомились з ОСОБА_8, жителем м. Ковеля, який працював у ковбасному цеху і проживав в гуртожитку та приходив до них у гості. Ніяких конфліктів з місцевими у них не було, оскільки вони в село не виходили. Конфлікт був одного разу в листопаді місяці, коли до них прийшов ОСОБА_15 разом з хлопцем на ім.,я ОСОБА_5 і ОСОБА_10, але ОСОБА_12 вдалося конфлікт залагодити.04.12.11 року ОСОБА_12 поїхав в м. Київ, де купив собі мобільний телефон. Ввечері до них прийшла ОСОБА_14 , і вони вп'ятьох, ще була ОСОБА_13,повечеряли , випили пляшку горілки,ОСОБА_12 з ОСОБА_13 пішли, а він разом з ОСОБА_9/ ОСОБА_9/ лягли спати.Прокинувся він тому, що його били., чув, як ОСОБА_1 кричав:"За що б,єте?"Він намагався закутатись у матрац,але декілька чоловік стягли його на підлогу, де били виключно ногами.Він нічого не міг побачити, оскільки закривав голову руками,але може стверджувати, що били його два чи три чоловіки, а в цей час ще хтось наносив удари ОСОБА_1.Від отриманих ударів, а їх було близько тридцяти, він втрачав свідомість.Коли отямився,то лежав на підлозі, а його продовжували бити. В цей час він почув голос ОСОБА_12, де він взявся, він згадати не може,який кричав:"Дядку ОСОБА_1, віддайте їм гроші". Але як ОСОБА_9 віддавав гроші і хто саме їх брав, він не бачив. Можливо він знову втрачав свідомість, оскільки себе дуже погано почував , коли прийшов до тями, у вагончику нікого не було.Він відразу хотів викликати міліцію, але коли вони з хлопцями почали шукатим телефони, ні одного телефону не знайшли. Тоді він побіг до сусідів і викликав міліцію.Особисто у нього був викрадений телефон "Самсунг" чорного кольору зі смужкою по колу червоного кольору, який він купив у магазині в липні 2011 року за 240 грн., і на даний час оцінює його в 180 грн.з карткою оператора"Діджус", вартістю 25 грн., грошей на рахунку не було.Крім того він виявив відсутність свого наручного кварцового годинника" Goldlis", вартістю 80 грн., округлої форми , корпус та браслет були жовті,витерті до біло-сріблястого кольору.У хлопців зникли мобільні телефони та гроші в сумі 870 грн.На запитання слідчого зазначив, що били його не менше трьох чоловік, коли в цей час хтось бив ОСОБА_9, і вони мінялись між собою.Ударів було багато, в основному в голову, але удари потрапляли і в тулуб, було їх багато. Облич він не бачив,але, як розповідав йому після ОСОБА_12, серед нападників був ОСОБА_15 з Ковеля, хлопець на ім.,я ОСОБА_5 і ще троє незнайомих хлопців ./а.с.50-52 т.1/

- оголошеними і дослідженими в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_14,яка на досудовому слідстві пояснила, що 02.11.11 року вона разом зі своїми земляками ОСОБА_16 та ОСОБА_4 приїхали до м. Василькова на заробітки, де влаштувались на роботу на консервний завод , проживали в гуртожитку, що знаходиться в с. Здорівка.Ще раніше вона познайомилась з із хлопцями з Львівської області : ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12., також познайомилась з ОСОБА_17 та його дружиною ОСОБА_13, які також працювали на заводі. Крім того, вона знала хлопця на ім,я ОСОБА_5, на прізвисько"ОСОБА_11", який час від часу заходив до них в гуртожиток. 04.12.11 року вона разом з ОСОБА_13 прийшли в гості до ОСОБА_10, ОСОБА_9 і ОСОБА_12, де у них у вагончику випили пляшку горілки. Після цього вона повернулась в гуртожиток,де лягла спати, а ОСОБА_13 залишилась з хлопцями. Прокинулась вона близько 24 годин і побачила, що на вулиці стоять ОСОБА_15 та ОСОБА_5 , і розмовляють. Вона разом з ОСОБА_17, ОСОБА_13 та ОСОБА_10 вийшли на вулицю і почули, що хлопці стояли та сварили ОСОБА_10, ОСОБА_9 та ОСОБА_12, чому саме , вона не знає, та вирішили піти до них у вагончик. Вони також, через свою цікавість вирішили піти за хлопцями. На повороті дороги, неподалік вагончика, вона побачила трьох місцевих хлопців. Один, білявий, був на автомобілі"Мерседес", другий на прізвисько"ОСОБА_23", і третій, найвищий, волосся чорне, його підвезла автомашина. У вагончику світло не горіло, мабуть хлопці відпочивали. ОСОБА_8, ОСОБА_5 , "ОСОБА_23" та ще ті двоє, світловолосий та високий чорний підійшли до дверей вагончика, а вона, ОСОБА_17 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 стояли на відстані 1-2 м , і тоді ж помітили ОСОБА_12 та ОСОБА_13, які сиділи на траві за вагончиком. ОСОБА_8 відразу відчинив двері вагончика, заскочив у вагончик і почав бити руками і ногами ОСОБА_9, який спав на дерев,яному ліжку. За ним заскочили ОСОБА_5, "ОСОБА_23" та ті двоє. Вона злякалась, та відійшла в сторону, тому не бачила, що відбувається всередині,тільки чула крики ОСОБА_10 та ОСОБА_9, та звуки ударів . Тривало це 2-3 хвилини. Побачивши це, вона крикнула ОСОБА_12, яки продовжував сидіти з ОСОБА_13 на вулиці, щоб той тікав, але відразу після її слів до них підбігли всі п,ятеро хлопців, які знаходились перед цим у вагончику,ОСОБА_15 збив з ніг ОСОБА_12, і вони всі разом почали його бити.Хто саме і куди наносив удари, вона не бачила, бо було темно. Вона лише намагалась відтягнути ОСОБА_15, щоб той не бив ОСОБА_12, але він її вдарив, і вона відійшла. Побиття тривало хвилини дві-три. А потім вони з ОСОБА_17, ОСОБА_13 та ОСОБА_10 повернулись до гуртожитку. Пізніше туди прийшов і ОСОБА_15, на лівій руці якого вона побачила годинник ОСОБА_10, але нічого в нього не запитувала, бо боялась. Близько 2 -х годин ночі приїхали працівники міліції. /а.с.61-64 т.1/

- оголошеними і дослідженими в судовому засіданні показаннями підсудного ОСОБА_7, який, будучи допитаним в якості обвинуваченого в присутності захисника ОСОБА_1 на досудовому слідстві пояснив, що 04.12.11 року він разом з ОСОБА_6, на прізвисько "ОСОБА_23" та ОСОБА_8 , на прізвисько "ОСОБА_7" приїхали до ковбасного цеху , що знаходиться в їх селі , де їх чекав ОСОБА_11, на прізвисько "ОСОБА_11".З ними був ще один чоловік, з синцем під оком на ім.,я ОСОБА_15. ОСОБА_5 сказав, що якісь заробітчани чіпляються до нього та погрожують, і треба розібратись. Вони всі підійшли до якогось вагончика , територія вагончика не освітлювалась, але у вагончику було світло. Першим до вагончика зайшов ОСОБА_15, за ним пішли інші, а він з ОСОБА_8 підійшли останніми. Коли вони підійшли , то далеко всередину не заходили, а стояли на порозі, і бачили, як в середині ОСОБА_15, ОСОБА_11 та "ОСОБА_23" били заробітчан. Він та Сашко/ОСОБА_8/ побачили на вулиці ще одного заробітчанина . ОСОБА_15/ ОСОБА_4/ підійшов до нього і почав бити, він/ підсудний / також вдарив його кілька разів ногою, і ОСОБА_15/ОСОБА_4/ завів того хлопця у вагончик. Далі вони з ОСОБА_8, побачивши, що хлопці впораються самі, пішли до місця, де він залишив свій автомобіль, і після цього роз,їхались/а.с.103-104 т.2/

- оголошеними і дослідженими в судовому засіданні показаннями ОСОБА_6, даними на досудовому слідстві при допиті в якості обвинуваченого в присутності захисника ОСОБА_2 , який пояснив, що 04.12.11 року близько 23 години, він, ОСОБА_11, ОСОБА_7,ОСОБА_8 і ОСОБА_15,заробітчанин,підійшли до вагончика, де мешкали заробітчани, які образили ОСОБА_5.В ньому горіло світло. ОСОБА_18 першим зайшов в середину і почав бити двох чоловіків, які спали на топчанах.За ним зразу у вагончик зайшов ОСОБА_11. Він/ОСОБА_6/, "ОСОБА_6"/ ОСОБА_7/ та "ОСОБА_7"/ ОСОБА_8/ залишились на порозі вагончика і далі, в середину, не заходили. Коли вони побачили , що один із заробітчан сидить за вагончиком, всі разом вони побігли до нього і почали бити. Він/ ОСОБА_6/ бив його тільки руками в район тулуба . В тому місці було темно, з ним були всі хлопці,а саме: ОСОБА_11 ,ОСОБА_18 "ОСОБА_18",ОСОБА_7, ОСОБА_8,але чим і куди вони били, він не бачив.Після побиття вони відразу повернулися до вагончика . Першими туди зайшли ОСОБА_8"ОСОБА_18" та ОСОБА_11. Він/ ОСОБА_6/ стояв на порозі. В цей час йому хтось подзвонив,тому він телефоном присвічував у середину вагончика, і побачив, що двоє заробітчан лежать побиті на підлозі і ніякого опору не чинять. Тому він відразу вийшов,а перед ним виходили ОСОБА_7 та ОСОБА_8, і поїхали додому, а він пішов додому пішки. По дорозі його наздогнав ОСОБА_8"ОСОБА_18" і ОСОБА_11 .Вони подякували йому,що він допоміг розібратися, і ОСОБА_18 сказав, що з нього "могорич",але він відповів, що "могорича" не треба, а якщо є гроші, щоб дав 20 грн. доїхати на "таксі",оскільки в нього залишилось тільки 12 грн. ОСОБА_18 дістав з куртки 20 грн. і дав йому. Наступного ранку до нього приїхали працівники міліції, з якими він приїхав до Калинівського ВМ, де в нього вилучили 32 грн. Хто вимагав гроші у заробітчан, він не чув, і як ОСОБА_18 викрав майно заробітчан, він не бачив. Свою вину визнав, заподіяні збитки відшкодував /а.с.71-72 т.2/

- оголошеними і дослідженими в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_17, даними ним на досудовому слідстві 10.12.11 року, який пояснив, що він 25.11.11 року разом з дружиною ОСОБА_13 та родиною ОСОБА_13 приїхав на заробітки до м. Василькова, де влаштувались на роботу на консервний завод. Мешкали в гуртожитку, що знаходиться в с. Здорівка. До гуртожитку часто заходив немісцевий хлопець на ім.,я ОСОБА_12, який працював разом з товаришами на будівництві в с. Здорівка. 04.12.11 року він разом з дружиною , ОСОБА_10 та ОСОБА_14 знаходились неподалік гуртожитку і розмовляли про зниклий телефон ОСОБА_10, нібито ОСОБА_14 знала, де він знаходиться.В цей час на відстані близько 5 м від них стояв ОСОБА_18 з м. Ковеля. Повз нього проїхав автомобіль" Жигулі" зеленого кольору , з нього вийшов хлопець , з який ОСОБА_18 вирушив по вул. Ватутіна. На повороті біля них зупинилось "таксі", хтось вийшов, а потім зупинився мікроавтобус"Мерседес" темного кольору, з нього також хтось вийшов, але скільки було чоловік, він не бачив, оскільки було темно.Близько 23 годин вони за ОСОБА_14 пішли до вагончика, де нібито знаходився телефон ОСОБА_10.Коли підходили до вагончика, то почули зсередини звуки бійки, крики,двері в ньому були відчинені.На вулиці та в середині вагончика світла не було.На відстані близько 5 м він побачив , що в середині вагончика знаходиться дуже багато людей, чоловік 6-7, дехто лежав на підлозі.Тоді він сказав дівчатам, що треба йти геть, і вони пішли.Близько 3 годин ночі до гуртожитку приїхали працівники міліції і повідомили, що у громадян викрали мобільні телефони, і ОСОБА_13/ ОСОБА_13/ показав якийсь телефон, який йому дав ОСОБА_18 з Ковеля.Крім цього, свідок зазначив, що всередині вагончика були ОСОБА_18 з Ковеля, хлопець з автомашини "Жигулі",ще один зі світлим волоссям зросту 170-175 см., ще один чорнявий, також зросту і високий, з темним волоссям , зросту 180-185 см.Потім всіх цих хлопців він побачив в смт. Калинівка в міліції.Хто кого бив скільки разів, не бачив, оскільки не роздивлявся.Крім того , бачив, як зазначені хлопці вибігали з вагончика назовні,потім забігали в середину. Але чи били вони когось на вулиці, не бачив./а.с.67-69 т.1/

- оголошеними і дослідженими в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_19, даними на досудовому слідстві 10.12.11 року, яка пояснила, що 25.11.11 року вона разом з чоловіком -ОСОБА_17 і родиною Кравчуків- Валентиною і ОСОБА_19, приїхали до м. Василькова на заробітки, де неофіційно влаштувались працювати на консервний завод.Мешкали в гуртожитку, що знаходиться в с. Здорівка. Наглядно вона знає немісцевого хлопця на ім.,я ОСОБА_12, який працював зі своїми товаришами на будівництві в с. Здорівка. 4.12.11 року близько 22 годин вона разом з чоловіком і ОСОБА_10 знаходились на вулиці біля гуртожитку, де спілкувались з ОСОБА_14 з приводу зникнення телефону ОСОБА_10 ,оскільки її підозрювали в крадіжці телефону. ОСОБА_14 сказала, що знає, де знаходиться телефон. В цей час на відстані близько 5 м від них стояв ОСОБА_18 з Ковеля і балакав з якимось хлопцем. Біля нього зупинився автомобіль "Жигулі". Потім хлопці пішли разом по вул. Ватутіна.Біля них зупинилось "таксі", хтось вийшов, а потім за поворотом зупинився мікроавтобус .Скільки було хлопців, сказати не може,так як було темно.Близько 23 годин вона разом з чоловіком, ОСОБА_10 та ОСОБА_14 пішли до якогось вагончика. Підійшовши до вагончика,двері якого були відчинені,і у вагончику світла не було , на відстані 5 м вони почули, що з середини вагончика лунають звуки бійки, крики. І тоді ОСОБА_17 сказав, що треба йти , щоб не потрапити у халепу.Вони пішли у зворотному напрямку. Коли прийшли в гуртожиток, пішли з ОСОБА_10 до туалету. А коли повернулись, ОСОБА_10 чоловік сказав, що приходив ОСОБА_18 з Ковеля і віддав йому мобільний телефон "Самсунг" червоного кольору , без стартового пакету, начебто взамін того,що вкрали у ОСОБА_10. Близько 3 годин ночі до гуртожитку приїхали працівники міліції і повідомили, що у громадян вкрали мобільні телефони. Олексій показав їм мобільний телефон, який йому дав ОСОБА_18, і вони його вилучили. Крім того, свідок зазначила, що у вагончику бачила тих хлопців, яких бачила на повороті неподалік від гуртожитку, тобто ОСОБА_18 з Ковеля, незнайомця , на вигляд 25 років, зросту 175-180 см, крім них, ще двох чи трьох чоловіків, оскільки їх було повно у вагончику, але облич їх не бачила.Хто сама, куди і скільки завдавав ударі, також не бачила./а.с.70-72 т.1/

- оголошеними і дослідженими в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_20, даними на досудовому слідстві 10.12.11 року, яка пояснила, що 25.11.11 року вона разом з чоловіком ОСОБА_19, та ОСОБА_17 -Ольгою і ОСОБА_17, приїхали на заробітки до м. Василькова, де влаштувались неофіційно на роботу на консервний завод.Проживали в гуртожитку в с. Здорівка.Також в гуртожитку проживав ОСОБА_18 та ОСОБА_14 з м. Ковеля. Декілька разів в гуртожиток приходив хлопець на ім.,я ОСОБА_12 з Львівської області. Який разом з товаришами працював на будівництві. 02.12.11 року вона виявила пропажу свого телефону"Нокіа-2720" чорного кольору"жабка", коли почала з,ясовувати обставини, та хто заходив до кімнати, ОСОБА_18 з Ковеля сказав, що крадіжку могла скоїти ОСОБА_14.04.12.11 року вона близько 22 годин перебувала на вулиці разом з ОСОБА_17, та спілкувалась з ОСОБА_14 з приводу свого телефону. ОСОБА_14 сказала що знає, де її телефон.В цей час на відстані десь 5 м від них стояв ОСОБА_18 з Ковеля та якийсь місцевий хлопець, що під,їхав на автомобілі "Жигулі". Разом вони пішли по вул.Ватутіна,потім до них під,їхало"таксі", хтось вийшов, потім мікроавтобус.Вона не мала можливості побачити, хто виходив з автомобілів. Компанія пішла по вулиці, уваги вони на неї не звертали, оскільки розбирались за своє. Після цього на пропозицію ОСОБА_14 вони пішли до якогось вагончика, де з її слів знаходився телефон. Підійшовши до вагончика на відстань до 5-7 м, почули, що в середині вагончика відбувається бійка, чутно крики. Біля вагончика і у вагончику темно.Вони злякались, і ОСОБА_17 сказав, що треба звідти йти, оскільки достанеться і їм.Де поділася ОСОБА_14, вона не бачила. Зрозуміла, що компанія тих хлопців з,ясовує стосунки з мешканцями вагончика. Вони зразу пішли геть до гуртожитку. В гуртожитку вони з ОСОБА_19 виходили до туалету, а коли повернулись, то її чоловік сказав, що приходив ОСОБА_18 з Ковеля і віддав йому телефон "Самсунг" нібито взамін того, що в неї вкрали за два дні до цього. Близько 3 годин ночі до гуртожитку приїхали працівники міліції і телефон вилучили,повідомивши, що у громадян викрали мобільні телефони. Крім того, зазначила, що самого побиття у вагончику не бачила, хто саме був у вагончику не бачила,але здогадувалася , що там була компанія тих хлопців, що йшли попереду них разом з ОСОБА_18 з Ковеля/а.с.73-75 т.1 /

- оголошеними і дослідженими в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_13, допитаного на досудовому слідстві 10.12.11 року, який пояснив, що 25.11.11 року він разом з дружиною ОСОБА_20 та знайомими ОСОБА_17 і ОСОБА_13 приїхали на заробітки до м.Василькова і влаштувались на роботу на консервний завод, мешкали в гуртожитку в с. Здорівка.В гуртожитку мешкали ОСОБА_18 і ОСОБА_14 з м. Ковель. 02.12.11 року з кімнати гуртожитку, де він проживає з дружиною, зник мобільний телефон дружини. Вони підозрювали ОСОБА_18 і ОСОБА_14, але ті не зізнавались.04.12.11 року ввечері він спав, з гуртожитку нікуди не виходив. Близько 23-30 до кімнати зайшов ОСОБА_18 , розбудив його і показав мобільний телефон "Самсунг" червоного кольору і сказав, що його передала ОСОБА_14 взамін того, що викрали у його дружини. Він поклав телефон на тумбочку і продовжив спати. Близько 3 годин до гуртожитку зайшли працівники міліції і повідомили, що невідомі особи побили людей та викрали їх мобільні телефони. Спитали за телефон, що лежав на тумбочці. Він розповів, що його йому дав ОСОБА_18, після чого їх доставили до Калинівського відділення міліції /а.с.76-77 т.1 /

- оголошеними і дослідженими в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_16, даними на досудовому слідстві 07.12.11 року, яка пояснила, що 02.11.11 року вона разом із знайомими ОСОБА_14 і ОСОБА_4 приїхали в м. Васильків на заробітки , влаштувались на роботу на консервний завод, проживали в гуртожитку в с. Здорівка. ОСОБА_14 познайомила її з хлопцями зі Львівської області ,які працювали на будівництві будинку в с. Здорівка - ОСОБА_10, ОСОБА_1 та ОСОБА_12., і проживали у вагончику. Крім того, до гуртожитку декілька разів приходив місцевий хлопець на ім.,я ОСОБА_11, на прізвисько "ОСОБА_11". В неділю, 04.12.11 року, вона разом з ОСОБА_12 приїхала з м. Київа, де ОСОБА_12 купив мобільний телефон" Нокіа" . У вагончику були ОСОБА_20 та ОСОБА_1,а потім прийшла ОСОБА_14. Разом вони випили пляшку горілки , вона сп,яніла , і вони з ОСОБА_12 вийшли на вулицю, де вона курила. Що трапилось далі, не пам.ятає. Згадує, що коли вона сиділа на траві разом з ОСОБА_12, хтось її відштовхнув , і вона впала. Коли прийшла до тями, сиділа на тому ж місці, навколо нікого не було. Коли зайшла до вагончику, то побачила, що ОСОБА_20, ОСОБА_1 та ОСОБА_12 сильно побиті, обличчя в крові , закривавлені речі у вагончику. ОСОБА_10 сказав, що їх побили місцеві хлопці, чоловік 4-5, разом з ОСОБА_4, і він викликав міліцію .ОСОБА_12 повідомив,що ці хлопці забрали в них три мобільні телефони ,гроші в сумі 870 грн.та наручний годинник.В цей час приїхали працівники міліції та почали оформляти документи. Більше вона нічого не пам,ятає через велику кількість випитого спиртного./а.с.65-66 т.1/

Оцінюючи в сукупності зібрані та досліджені докази по справі, суд приходить до висновку про повну доведеність вини:

підсудного ОСОБА_4 в:

- хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, і дії підсудного вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 296 КК України;

- нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров'я особи, яка зазнала нападу (розбої), і дії підсудного вірно кваліфіковані за ч.1 ст.187 КК України;

підсудного ОСОБА_5 в хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, і дії підсудного вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 296 КК України;

підсудного ОСОБА_6 в хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, і дії підсудного вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 296 КК України;

підсудного ОСОБА_7 в хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, і дії підсудного вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 296 КК України;

підсудного ОСОБА_8 в хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, і дії підсудного вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 296 КК України;

Суд не приймає до уваги заперечення підсудних ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , що вони не приймали участь у побитті потерпілих ,а вину свою визнають тільки тому, що перебували на місці, де був скоєний злочин, оскільки їх твердження спростовуються показаннями свідків ОСОБА_17 , який бачив у вагончику багато людей, свідка ОСОБА_19, яка засвідчила, що з вагончика чулися крики і звуки бійки , при цьому ніхто із свідків не зазначив, що будь-хто перебував на порозі, або в дверях вагончика, на чому наполягають підсудні ОСОБА_6 і ОСОБА_8, а отже це підтверджує факт , що вони приймали участь у побитті потерпілих. Крім того, підсудний ОСОБА_6 , будучи допитаним на досудовому слідстві в присутності захисника ,пояснив, що до потерпілого ОСОБА_12 на вулиці вони підбігли всі і почали бити.Він бив тільки руками в район тулуба. Крім того,даний факт підтверджується і показаннями підсудного ОСОБА_4, який зазначив, що він безпосередньо у вагончику бив ОСОБА_9, а ОСОБА_12 на вулиці били всі, ОСОБА_8 вдарив його двічі. Потерпілий ОСОБА_9 зазначив, що у вагончику били одночасно його, і в цей час били ОСОБА_10, і у вагончику було багато людей. Потерпілий ОСОБА_10 показав, що його били 2 чи 3 особи, а в цей час хтось бив ОСОБА_9 Потерпілий ОСОБА_12 показав, що до нього на вулиці підійшли всі , і коли він впав, били ногами.В подальшому , у відділенні міліції, перед ним вибачились всі підсудні. Допитаний на досудовому слідстві в присутності захисника підсудний ОСОБА_7пояснив, що першими у вагончик зайшли ОСОБА_18, ОСОБА_5 і "ОСОБА_23"/ ОСОБА_6/ , які і били заробітчан. Свідок ОСОБА_14 пояснила, що бачила, як у вагончик заскочили всі: першим ОСОБА_18, який почав бити ОСОБА_9 , а потім почула крики і ОСОБА_10 ,і ОСОБА_9, а коли вона крикнула ОСОБА_12, що перебував на вулиці, щоб той тікав, до ОСОБА_12 підбігли всі п,ятеро, ОСОБА_18 збив його з ніг, і всі разом почали його бити.

Таким чином. аналізуючи показання свідків, самих підсудних, суд приходить до висновку про доведеність скоєння підсудними ОСОБА_6 і ОСОБА_8, не дивлячись на фактичне не визнання ними вини, злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, а поведінку підсудних розцінює, як намагання уникнути відповідальності.

Що стосується показань підсудного ОСОБА_4 відносно того, що він не брав будь-який з телефонів, то враховуючи його показання на досудовому слідстві і в судовому засіданні, а саме: визнання своєї вини в повному обсязі по пред,явленому обвинуваченню, суд вважає таку його поведінку, як захисну, з метою зменшити ступінь своєї вини.

Визнаючи винним кожного з підсудних та призначаючи кожному з них покарання, суд враховує, ступінь тяжкості скоєних ними злочинів,

особу винного ОСОБА_21, який всьоме притягується до кримінальної відповідальності, і інформативно позитивно характеризується за місцем проживання.

особу винного ОСОБА_5 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності ,позитивно характеризується за місцем проживання і роботи, є інвалідом 1 групи з дитинства, має малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_8.

особу винного ОСОБА_6 , який втретє притягується до кримінальної відповідальності і позитивно характеризується за місцем проживання;

особу винного ОСОБА_7 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання і навчання ,має на утриманні малолітню дитину , ІНФОРМАЦІЯ_14.

особу винного ОСОБА_8 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності і позитивно характеризується за місцем проживання і роботи.

Обставиною, що пом,якшує покарання підсудного ОСОБА_4,суд визнав сприяння розкриттю злочинів.

Обставинами, що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_4 суд визнав скоєння злочину в нетверезому стані і рецидив злочинів.

Обставиною, що пом,якшує покарання підсудного ОСОБА_5 суд визнав його щире каяття, сприяння розкриттю злочину,добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_5 судом не виявлено.

Обставиною, що пом,якшує покарання підсудного ОСОБА_6 суд визнав добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_6 судом не виявлено.

Обставиною, що пом,якшує покарання підсудного ОСОБА_7. суд визнав добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_7 , судом не виявлено.

Обставин, що пом,якшують чи обтяжують покарання підсудного ОСОБА_8 судом не виявлено.

З урахуванням всіх обставин справи,осіб підсудних ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 , обставин скоєння ними злочину ,молодого віку підсудних ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7.і ОСОБА_8 , відшкодування ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 заподіяної шкоди , думки потерпілих,які не наполягають на суворому покаранні і не мають матеріальних претензій до підсудних, суд приходить до висновку про необхідність призначення кожному з них покарання у виді позбавлення волі, враховуючи при цьому ступень участі кожного з них у скоєнні злочину.

Але враховуючи позитивні данні про особи підсудних ОСОБА_5, ОСОБА_7 і ОСОБА_8, молодий вік ,наявність пом,якшуючих обставин у підсудного ОСОБА_5, і пом,якшуючої обставини у підсудного ОСОБА_7,той факт, що підсудні ОСОБА_11 і ОСОБА_7 мають на утриманні малолітніх дітей, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудних можливе без реального позбавлення волі, а тому вважає за можливе ухвалити про звільнення ОСОБА_5, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Що стосується підсудного ОСОБА_4, то враховуючи той факт, що він всьоме притягується до кримінальної відповідальності,має непогашені судимості ,наявність обтяжуючої обставини , а підсудний ОСОБА_6 скоїв злочин під час іспитового строку, суд приходить до висновку про необхідність призначення підсудним ОСОБА_4 і ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі , підстав для застосування до них більш м,якого покарання , суд не вбачає.

Оскільки підсудний ОСОБА_6 скоїв злочин, описаний в цьому вироку, до повного відбуття покарання,призначеного вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області 07.12.2010 року,то у відповідності із ст.71 КК України до призначеного покарання за цим вироком, слід приєднати частково не відбуте покарання за попереднім вироком.

Оскільки підсудний ОСОБА_4 скоїв злочини, описані в цьому вироку,до постановлення вироку Ковельським міськрайонним судом Волинської області 28.03.2012 року , остаточне покарання підсудній ОСОБА_4 визначити у відповідності із ст. 70 ч.1, ч. 4 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі .

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 81 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 323 - 324 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 , ч.1 ст. 187 КК України .

Призначити ОСОБА_4 покарання

- за ч.2 ст. 296 КК України покарання у виді 3 трьох/ років позбавлення волі .

- за ч.1 ст. 187 КК України покарання у виді 3/трьох/ років позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань , остаточне покарання за даним вироком ОСОБА_4 призначити у виді 4/чотирьох/ років 6 місяців позбавлення волі з поміщенням до кримінально -виконавчої установи..

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28.03.2012 року більш суворим за даним вироком і остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у виді 4/чотирьох/ років 6 місяців позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України .

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст. 296 КК України у виді 3/трьох/ років позбавлення волі

Відповідно до ст.ст. 75,76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням , встановивши іспитовий строк випробування тривалістю 2/два/ роки , зобовязавши повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання і роботи , зявлятись на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції в терміни, встановлені органом кримінально-виконавчої інспекції.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 296 КК України у виді 3/трьох/ років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком і остаточне покарання ОСОБА_6 визначити у виді 5/п,яти/ років 2 місяців позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України .

Призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст. 296 КК України покарання у виді 2 /двох / років позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст. 75,76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням , встановивши іспитовий строк випробування тривалістю 1 рік 6 місяців , зобовязавши повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання і роботи , зявлятись на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції в терміни, встановлені органом кримінально-виконавчої інспекції.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України.

Призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст.296 КК України покарання у виді 2/двох/ років позбавлення волі .

Відповідно до ст.ст. 75,76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням , встановивши іспитовий строк випробування тривалістю 2/два/ роки , зобовязавши повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання і роботи , зявлятись на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції в терміни, встановлені органом кримінально-виконавчої інспекції

До вступу вироку в законну силу мірою запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 залишити тримання під вартою в Київському СІЗО №13 Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві і Київській області, а засудженим ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_6 залишити підписку про невиїзд.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з 06.12. 2011 року.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_6 обчислювати після вступу вироку в законну силу та його затримання, зарахувавши в строк відбуття покарання перебування під вартою з 07.12. по 16.12.2011 року.

Іспитовий строк засудженим ОСОБА_5, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 обчислювати з дня постановлення вироку- 22 лютого 2013 року, зарахувавши в строк відбуття покарання перебування під вартою : ОСОБА_5- з 06.12. по 16.12.2011 року ; ОСОБА_7 - з 07.12. по 16.12.2011 року; ОСОБА_8 - з 07.12. по 16.12.2011 року.

Речові докази по справі: мобільний телефон "Samsung GT E1080i",наручний годинник "Goldlis , що знаходяться на зберігання у потерпілого ОСОБА_10., залишити потерпілому;

- гроші, в сумі 32 грн., що знаходяться в камері схову Васильківського МВ, передати потерпілому ОСОБА_9

- наволочку , що знаходиться в камері схову Васильківського МВ, знищити. Куртку, вилучену при огляді місця події у ОСОБА_10, повернути останньому, а в разі відмови- знищити.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області протягом 15 діб з моменту проголошення, засудженим- в той же строк, з моменту вручення копії вироку.

Суддя: В.М.ВОРОБЙОВА.