Справа № 621/1959/14-к Провадження № 1-кп/621/10/16
ВИРОК
Іменем України

19.02.16року м. Зміїв

Колегія Зміївського районного суду Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участі:

прокурора ОСОБА_5 ;

потерпілого- ОСОБА_6

захисника- ОСОБА_7 ,

обвинуваченого- ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Змієві кримінальне провадження №0000455 по обвинуваченню -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Грунь Охтирського району Сумської області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, одруженого, із середньо спеціальною освітою, не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

21.05.2014 року, близько 19 години, ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 сварився з ОСОБА_9 дочкою дружини ОСОБА_10 у зв`язку з його поведінкою відносно ОСОБА_10 та пристарілої матері ОСОБА_6 . В ході сварки ОСОБА_9 вдарила ОСОБА_8 рукою в обличчя. Чоловік ОСОБА_9 ОСОБА_6 став між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , намагаючись припинити конфлікт. ОСОБА_8 схопив ножа і став ним розмахувати перед ОСОБА_9 та ОСОБА_6 . ОСОБА_9 утримувала ОСОБА_8 на відстані за допомогою дерев`яної палки.

ОСОБА_8 розвернувся у сторону ОСОБА_6 і з метою спричинення тілесного ушкодження, наніс йому один удар ножем в область передньої поверхні грудної клітки зліва, спричинив проникаюче колото-різане поранення лівої половини грудної клітки з ушкодженням верхньої долі лівої легені, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя, після чого покинув приміщення будинку.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, тобто закінченому замаху на навмисне протиправне спричинення смерті іншій людині ( вбивство)

Обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні злочину, що йому інкримінований не визнав.

ОСОБА_8 не заперечував час і місце конфлікту з потерпілим, факт перебування у стані алкогольного сп`яніння, поранення ножем потерпілого ОСОБА_6 . Однак, стверджував, що не мав умислу на вбивство потерпілого та спростовував механізм спричинення тілесного ушкодження потерпілому, встановлений досудовим розслідуванням.

Обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що разом з дружиною ОСОБА_10 проживають за вищевказаною адресою. Його дружина ОСОБА_10 тяжко хворіє, потребує стороннього догляду, який він здійснює багато років поспіль. Дочки дружини ОСОБА_9 і ОСОБА_11 мають свої сім`ї, проживають окремо, рідко приїжджають до них. Будь-яких конфліктів, серйозних сварок між ним та дочками дружини не виникало, ОСОБА_6 - чоловік ОСОБА_9 час від часу допомагав продуктами.

21.05.2014 року ОСОБА_11 , у якої був день народження, заїхала до них і привезла продукти та дві пляшки алкоголю. Через деякий час приїхали ОСОБА_9 з ОСОБА_6 , які привезли матір потерпілого та повідомили, що вона буде проживати у них дві неділі. Як пояснив ОСОБА_8 , йому це не сподобалось та й те, що вони стали хазяйнувати в будинку.

Обвинувачений пояснив, що проживають з дружиною у невеликому будинку, багато сил, часу витрачає догляд за хворою дружиною і можливе проживання, як він вважав, ще однієї пристарілої людини є неможливим.

Близько 14 год.30 хв. ОСОБА_9 з чоловіком ОСОБА_6 направились в кафе на святкування. А він разом з дружиною ОСОБА_10 та матір`ю ОСОБА_6 залишились на обід, в ході якого він вживав спиртні напої.

Через деякий час матір ОСОБА_6 вийшла за двір і сиділа там на лавці.

Коли ОСОБА_9 з чоловіком ОСОБА_6 повернулись із кафе додому, ОСОБА_9 почала сваритись. Їй не сподобалось, що мати ОСОБА_12 сидить за двором. В ході сварки вона намагалась вдарити його, він її відштовхнув. ОСОБА_9 вдарила його в обличчя. У цей період ОСОБА_9 почала збирати речі дружини ОСОБА_10 для від`їзду до Харкова, вона не пускала його в кімнату до дружини. Тоді ОСОБА_6 вдарив його в область правого ока. ОСОБА_8 зазначив, що зайшов на кухню, взяв саморобного ножа і пішов за ОСОБА_13 . Він стояв проти ОСОБА_9 , яка тримала в руках дерев`яну палку перед собою, потерпілий стояв збоку. ОСОБА_9 підбурювала свого чоловіка, щоб той розібрався з ним. Обвинувачений зазначив, що захищаючись, перед собою розмахував ножем. В цей момент ОСОБА_9 палкою підштовхнула ОСОБА_6 на ножа, якого він тримав в руці. Внаслідок чого потерпілий отримав тяжке тілесне ушкодження.

ОСОБА_8 стверджував, що не мав умисла на вбивство ОСОБА_6 , застосував ножа для залякування, захищаючись від можливих подальших ударів, ножового удару не завдавав.

Обвинувачений не зазначив причини через яку міняв показання в ході досудового і судового розгляду в частині механізму спричинення ОСОБА_6 тяжкого тілесного ушкодження, та мотиву таких дій.

Обвинувачений ОСОБА_8 позов ОСОБА_6 не визнав. Він погодився з тим, що витрачені кошти на придбання ліків, потерпілий душевно страждав. Однак, за відсутності коштів не має можливості відшкодувати шкоду у повному обсязі. Обвинувачений зазначив, що поштовим переказом направляв гроші ОСОБА_6 в рахунок відшкодування шкоди, однак потерпілий їх не захотів отримати.

Своє бажання частково відшкодувати шкоду потерпілому пояснює необхідністю примирення в сім`ї.

Вина ОСОБА_8 у вчиненні вищевказаного злочину підтверджується наступними доказами.

- Показаннями потерпілого ОСОБА_6 про те, що 21.05.2014 року разом з дружиною ОСОБА_9 , сином та пристарілою матір`ю приїхали в с. Таранівка до матері дружини - ОСОБА_10 . Її чоловік ОСОБА_8 , який був у стані сп`яніння, зразу почав сваритися, пред`являючи претензії щодо необхідності завчасного попередження про їх приїзд, вказуючи на те, що вони небажані гості. Через деякий час вони з ОСОБА_9 поїхали в кафе на день народження. Його матір залишилась в будинку ОСОБА_10 . Близько 19 години вони повернулись в Таранівку. Його матір у пригніченому стані сиділа за двором, на вулиці, оскільки її вигнав ОСОБА_8 . ОСОБА_9 зайшла до будинку і він почув крики. У будинку ОСОБА_9 та ОСОБА_8 штовхали один одного. Теща ОСОБА_10 стала жалітись, що ОСОБА_8 її б`є. ОСОБА_9 стала збирати матір, щоб забрати з собою. Тоді ОСОБА_8 хотів зайти до кімнати ОСОБА_10 , однак, ОСОБА_9 його не пускала. Згодом він побачив в руках у ОСОБА_8 ніж. ОСОБА_9 схопила палку та тримала її перед собою. Він стояв поряд з дружиною та ОСОБА_8 , який розмахував ножем. В цей момент ОСОБА_8 наніс удар ножем в область грудної клітки. Тоді він схопив ОСОБА_8 за руку, в якій був ніж та тримав її щоб той не міг продовжити свої дії по нанесенню ножових ударів. В якийсь момент ОСОБА_8 відійшов, а він вийшов на вулицю. Внаслідок поранення він став слабіти. На вулиці декілька разів до нього намагався підійти ОСОБА_8 , а перехожий ОСОБА_14 , який стояв поряд нього, не допускав. Через деякий час було викликано швидку допомогу та його доставили до лікарні.

Потерпілий ОСОБА_6 не заперечував того факту, що до 21.05.2014 року зі ОСОБА_8 конфліктів не мав і того, що декілька разів ОСОБА_8 надсилав грошові перекази в період розгляду справи в суді. Однак, він не погодився з показаннями обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він, начебто, вдарив його кулаком в обличчя. Відмову від отримання грошей ОСОБА_8 на відшкодування моральної та матеріальної шкоди пояснив необхідністю вирішення його позову судом, на задоволенні якого наполягав.

ОСОБА_6 з урахуванням уточненого позову просить суд стягнути зі ОСОБА_8 20171,40 грн. матеріальної та 15000 грн. моральної шкоди.

У позові він зазначив, що внаслідок тяжкого поранення в лікарні перебував 20 днів, у подальшому лікувався на денному стаціонарі. В ході лікування він та члени його сім`ї придбавали ліки на суму 11929,51 грн., а з урахуванням 3% річних та індекса інфляції сума матеріальних збитків збільшилась до 20171,40 грн. Оскільки внаслідок травмування він душевно страждав, переносив сильний фізичний біль, був позбавлений можливості продовжувати звичний спосіб життя, просив вирішити питання про відшкодування моральної шкоди.

- Показаннями свідка ОСОБА_9 дочки ОСОБА_10 про те, що 21.05.2014 року вона разом з чоловіком ОСОБА_6 , дитиною та матір`ю чоловіка приїхали в с.Таранівка до будинку матері. Залишивши пристарілу матір ОСОБА_12 у своєї матері, вони поїхали на день народження до сестри ОСОБА_11 . Ввечері, коли повернулись побачили матір ОСОБА_12 на лавці біля сусідського двору разом з речами, продуктами харчування. Вона перебувала у пригніченому стані і розповіла, що ОСОБА_8 її ображав та вигнав з двору. Свідок пояснила, що вона зайшла до хати і стала з`ясовувати причини поведінки ОСОБА_8 . В будинку стався конфлікт. Її матір поскаржилась, що ОСОБА_8 її б`є. Тоді вона запропонувала матері поїхати до неї, та погодилась, і вони стали збирати речі. ОСОБА_8 це не сподобалось. Коли він сидів на кухні, вона вдарила його в обличчя. ОСОБА_8 декілька разів намагався зайти до кімнати дружини, однак, вона виштовхувала його. В черговий раз, коли підійшов ОСОБА_8 , він був з ножем. Так сталося, що вона стояла перед ОСОБА_8 та намагаючись захищатись, взяла дерев`яну палку, з якою пересувається її матір та виставила перед собою. З правої сторони від неї стояв чоловік ОСОБА_6 . В цей момент ОСОБА_8 розмахував ножем і оскільки йому не вдавалось дістати її ножем, він вдарив ножем ОСОБА_6 в груди. У якийсь момент її чоловік та ОСОБА_8 начебто обіймали один одного. Як пізніше з`ясувалось, ОСОБА_12 схопив обвинуваченого за руку. Коли вона побачила кров на сорочці чоловіка, стала панікувати. В цей момент ОСОБА_8 став тікати з будинку. Вона намагалась викликати швидку. В цьому їй допоміг перехожий, який стояв на вулиці поряд з травмованим чоловіком. Вона схопила металевий совок та стала ним бити ОСОБА_8

- Показаннями свідка ОСОБА_15 про те, що 21.05.2015 року їхав по вул.Вчительській с.Таранівка Зміївського района і побачив закривавленого чоловіка, який просив про допомогу. Він став біля потерпілого та став викликати швидку. Дружина потерпілого бігала по вулиці між авто та потерпілим. На вулиці були й інші люди, які спостерігали за тим, що відбувається і не втручались. ОСОБА_8 у загрозливому стані тричі намагався підійти до ОСОБА_6 , однак він його відганяв від потерпілого.

- Показаннями свідка ОСОБА_16 про те, що знає сім`ю ОСОБА_17 , оскільки є їх сусідом. ОСОБА_8 він характеризує виключно позитивно, як доброго господаря, чоловіка, який доглядає свою тяжко хвору жінку.

- Показаннями свідка ОСОБА_18 про те, що 21.05.2014 року бачив ОСОБА_8 на вулиці з закриваленим обличчям. Очевидцем конфлікту в його будинку не був, про причини конфлікту нічого не знає. ОСОБА_18 характеризує обвинуваченого тільки з позитивної сторони.

- Показаннями свідка ОСОБА_10 дружини обвинуваченого, яка підтвердила, що лише ОСОБА_8 доглядає її, дочки приїзджають рідко, раніше допомагали продуктами, після конфлікту не спілкуються зовсім. Раніше між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 були нормальні стосунки. Яким чином травмував ОСОБА_8 ОСОБА_6 вона не знає. Не заперечувала, що сварка почалась між дочкою ОСОБА_9 та чоловіком. Свідок не заперечувала, що поскаржилась дочці на чоловіка, однак зараз він її не б`є.

Судом дослідженні письмові докази.

-Протокол огляду місця події від 23.05.2014 року будинок

АДРЕСА_1 , половина якого належить ОСОБА_10 , яким зафіксовані плями бурого кольору на підлозі коридора, кухні, на гардині кухні, дерев`яній палиці, штанах сірого кольору. Під час огляду вилучено змиви крові, штани, гардина, палиця. (а.с. 81-86 т.1)

-Протокол огляду місця події від 22.05.2014 року вул.Вчительська с.Таранівка

Зміївського району Харківської області, яким зафіксовано місцезнаходження металевого совка біля паркану будинку №5, біля будинку №3 в кущах металевий ніж з рукояткою коричневого кольору на лезі якого плями бурого кольору. Під час огляду вилучено металевий совок, ніж з плямами бурого кольору.(а.с. 87-90 т.1)

-Довідка ЛКК Зміївської ЦРЛ від 04.10.2010 року про те, що ОСОБА_10 за станом

здоров`я потребує стороннього догляду. ( а.с. 93 т.1)

-Постанова про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання

сорочки, кухонного ножа, металевого совка, змивів, штанів, гардини, палиці, які передані на зберігання речових доказів Зміївського РВ ГУ МВС України в Харківської області.( а.с. 114 т.1)

-Висновок судово-медичної експертизи № 84-Зм/14 від 23.05.2014 року про те, що у потерпілого ОСОБА_6 мали місце проникаюче колото-різане поранення лівої половини грудної клітки з ушкодженням верхньої долі лівої легені.

Вказане вище тілесне ушкодження утворилося від одноразової дії предмета, що

має колюче-різальні властивості, з місцем додатка сили в проекції 5-го міжреберного простору лівої половини грудної клітки, можливо, в результаті завдання удару ножем зі значною силою, і могло бути отримано в строк і при обставинах, вказаних в постанові. За ступенем тяжкості вищевказане проникаюче колото-різане поранення лівої половини грудної клітки, з ушкодженням верхньої долі лівої легені кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя. Проникаюча колото-різана рана розмірами 3,5х1,5 см. Напрям раневого каналу спереду назад і справа наліво. У Зміївській ЦРЛ були проведені операції: пункція лівої плевральної порожнини, лівобічна торакотомія, ушивання рани верхньої долі лівої легені. У момент спричинення вищегаданого проникаючого колото-різаного поранення, потерпілий ОСОБА_6 міг знаходитись як у вертикальному положенні, так і в горизонтальному по відношенню до нападаючого.( а.с.116-119 т.1)

-Висновок судово-медичної експертизи № 85-Зм/14 від 23.05.2014 року про те, що у ОСОБА_8 мали місце: забиті рани в лівій тім`яній області, синці на обличчі, садна на передній поверхні живота ліворуч, синець в проекції лівого плечового суглоба, синець на задній поверхні грудної клітки ліворуч, множинні садна на передній поверхні шиї в нижній третині. Вказані вище тілесні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, з обмеженою травмуючою поверхнею, або в результаті тертя-ковзання (садна), індивідуальні особливості яких своїй травмуючій поверхні не відобразилися, і могли бути отримані в строк і при обставинах, встановлених досудовим слідством. Забиті рани в лівій тім`яній області цілком могли утворитися в результаті завдання ударів металевою частиною совка. По ступеню тяжкості вищевказані синці і садна на різних ділянках тіла, як в сукупності, так і кожне окремо відноситься до легких тілесних ушкоджень. По ступеню тяжкості забиті рани в лівій тім`яній області відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я. Об`єктивних судово-медичних даних, що вказують на кількість заподіяних ударів тупим предметом з обмеженою травмуючою поверхнею ОСОБА_8 не має. Унеможливлено спричинення вищевказаних тілесних ушкоджень самим ОСОБА_8 що не характерно для цього виду травми. ( а.с.120-123 т.1)

-Протокол проведення слідчого експеримента від 30.05.2014 року за участю

ОСОБА_8 та його захисника, який на місці події розказав про обставини 21.05.2014 року по нанесенню ОСОБА_6 удара ножем з відеоматеріалом. ( а.с.87-93 т.3)

-Висновком судово-медичної імунології від 26.06.2014 року № 2269-И/14 про те,

що кров ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогемагглютініном анті-В. ( а.с.127-128 т.1)

-Висновок судово-медичної імунології від 09.07.2014 року №№ 2352-И/14, 2353-

И/14, 2354-И/14 про те, що на сорочці, брюках ОСОБА_8 , ватних тампонах зі змивами

виявлена кров людини групи А з ізогемагглютініном анті-В, походження від ОСОБА_6 не виключається. ( а.с.130-138)

-Висновок експерта №687-Ц/2014 від 07.07.2014 року про те, що на клинку ножа,

вилученого під час огляду місця події в АДРЕСА_1 виявлена кров людини, групова належність якої не встановлена. ( а.с.140-143 т.1)

-Підсумки комісійної судово-медичної експертизи № 435-КЕ/2015 від 28.12.2015

року про те, що судово-медичних критеріїв щодо повного занурення клинка ножа в тіло потерпілого в наданих матеріалах не встановлено. Об`єктивних даних відносно довжини ранового каналу в медичній документації також не встановлено, до того ж його достеменне визначення при даному об`єму травми було неможливим та пов`язане з певними труднощами, які обумовлені особливостями ушкодження легеневої тканини спаданням легені після порушення її цілості (пневмоторакс)

Різниця між розмірами шкірної колото-різаної рани ( 3,5х1,5 см) та ушкодженням ткані легені (2,0х0,5 см), що були встановлені у потерпілого лікарями хірургічного стаціонару, може бути пояснена збільшенням шкірної рани при формуванні додаткового розрізу в момент вилучення клинка з більшим тиском на лезо та особливостями конструкційних ознак частини клинка ножа, що занурювалася в тіло тобто шириною клинка на різних відстанях від вістря. Враховуючи конструкційні параметри клинка ножа, вилученого в ході місця події, які вказані в дослідницькій частині « Висновку експерта №47 від 14.08.2015 року та його масштабного зображення №2 ( т.3 а.с.51-53), а саме його лінійні розміри, конфігурацію, характер скосу обушка, ширину клинка на різних відстанях від вістря, можна припустити, що тілесне ушкодження у ОСОБА_6 могло було спричинено від дії даного ножа, або східного із ним за конструкційними ознаками, при умовах його неповного занурення у м`які тканини тіла потерпілого. На даний час не існує судово-медичних критеріїв визначення сили удару ножем при зануренні клинка у м`які ткані у зв`язку з відсутністю відповідних наукових методик, тому ствердження, що колото-різане поранення ОСОБА_6 було нанесено саме із «значною» силою, не має підгрунтя. Свідчення ОСОБА_6 на які він посилався в матеріалах досудового розслідування, а також свідчення ОСОБА_8 , які містять протокол слідчого експерименту від 30.05.2014 року за його участю, не суперечать об`єктивним судово-медичним даним, що стосуються взаємного розташування учасників події, способу спричинення та механізму утворення колото-різаного поранення, встановленого у потерпілого тобто колото-різане поранення у ОСОБА_6 могло бути спричинене від активної дії нападника нанесенні удару ножем. Однак, враховуючи зазначене вище, а також анатомо-фізіологічні особливості області тіла потерпілого, що ушкоджувалася, неможливо виключити спричинення даного поранення і при тих обставинах, на які посилався ОСОБА_8 у судовому засіданні 11.08.2014 року, тобто при зануренні частки клинка ножа в тіло ОСОБА_6 внаслідок його інерційнго зміщення до вістря після попередньої зовнішньої дії на тіло потерпілого ( поштовху із заду), що також не суперечить напрямку ранового каналу спереду назад. До того ж шар плечевого одягу на м`які тканини тіла не є суттєвими перешкодами щодо занурювання частини гострого клинка. При цьому обидва варіанти способу спричинення колото-різаного поранення передбачають міцне утримання нападником руків`я ножа та розташування площини клинка на рівні занурення у тіло потерпілого. В момент заподіяння поранення взаємне розташування ОСОБА_6 і обвинувачений ОСОБА_8 могло бути різним, та таким, що забезпечувало певні умови та вільний доступ клинка ножа до ділянки тіла потерпілого що ушкоджувалася. ( а.с. 124-138 т.3)

- Висновок експерта № 47 від 14.08.2015 року про те, що ніж, який вилучений в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 не відноситься до холодної зброї, виготовлений саморобним способом.( а.с. 51-53 т.3)

Зазначені письмові докази сумнівів у їх достовірності не викликали, викладені чи посвідчені в них відомості є такими, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Кожний з доказів визнається і оцінюється судом як належний та допустимий, а, всі вони, у сукупності, - достатніми та взаємозв`язаними для прийняття процесуального рішення.

Заслухавши усі показання, дослідивши докази, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, тобто закінченому замаху на навмисне протиправне спричинення смерті іншій людині ( вбивство) не знайшло свого підтвердження і дії ОСОБА_8 підлягають перекваліфікації на ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Суд, при вирішенні питання про відсутність у обвинуваченого умислу на вбивство ОСОБА_6 виходить з сукупності всіх обставин вчиненого злочину.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_8 разом зі своєю дружиною ОСОБА_10 , яка за станом здоров`я потребує постійного догляду проживають в АДРЕСА_1 . Дочки ОСОБА_10 ОСОБА_11 та ОСОБА_9 догляд за матір`ю не здійснюють, приїжджають до неї декілька разів на рік. Конфліктів, неприязних стосунків між ОСОБА_8 з ОСОБА_11 , ОСОБА_9 і її чоловіком ОСОБА_6 до 21.05.2014 року не було.

Стороною обвинувачення не доведено мотиву та мети закінченого замаху на вбивство ОСОБА_8 . ОСОБА_6 за конкретних обставин, коли 21.05.2014 року на побутовому рівні виник конфлікт між ОСОБА_8 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння у себе вдома та ОСОБА_9 і ОСОБА_6 , які не погодились з поведінкою обвинуваченого відносно матері потерпілого та відношенням до хворої ОСОБА_10 , їх раптовим самостійним рішенням забрати дружину обвинуваченого ОСОБА_10 до м.Харків.

Кухонний ніж опинився в руках ОСОБА_8 після того, як ОСОБА_9 вдарила його в обличчя, не пускала до кімнати в якій була його дружина. У подальшому ОСОБА_9 з дерев`яною палкою в руках та поряд з ОСОБА_6 стояли в коридорі між кімнатами в будинку навпроти ОСОБА_8 . ОСОБА_8 наніс один удар після чого став тікати з дому. У цей момент ОСОБА_9 била його металевим совком, спричинив тілесні ушкодження синці і садна на різних ділянках тіла. Вищевказане свідчить про те, що у ОСОБА_8 був відсутній умисел на умисне вбивство ОСОБА_6 .

Твердження ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_8 перебуваючи на вулиці вже після травмування ножем, хотів його вбити, оскільки неодноразово намагався підійти до нього, на думку суду, не доводять умисла на вбивство, оскільки було з`ясовано, що в цей момент ножа, інших травмуючих предметів у ОСОБА_8 не було, будь-яких активних дій щодо позбавлення життя потерпілого він не вчиняв, був у стані алкогольного сп`яніння та приймав заходи щодо свого збереження, оскільки ОСОБА_9 наносила йому удари по голові, тілу металевим совком.

Судом не приймається версія сторони захисту щодо механізму спричинення потерпілому ОСОБА_6 тяжкого тілесного ушкодження, коли він наштрикнувся на ніж в руках ОСОБА_8 внаслідок поштовха ОСОБА_9 .

В ході досудового слідства ОСОБА_8 у присутності свого захисника давав показання та на місці вчинення злочину показав, що наніс ОСОБА_6 удар ножем в область грудної клітки неприцільно. ( а.с.87-93 т.3 )

Його показання в ході досудового слідства узгоджуються з показаннями потерпілого та свідка ОСОБА_9 щодо механізму тяжкого тілесного ушкодження та висновками судово-медичних експертиз №№ 84-Зм/14 від 23.05.2014 р., 435-КЕ/2015 від 28.12.2015р.( а.с. 116-119 т.1, 124-138 т.3)

Висновок суду щодо необхідності переквалфікації дій ОСОБА_8 з ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України узгоджується з правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду України у справі 5-32кс12 від 31.01.2013.

Судом досліджувались дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , і було встановлено, що він раніше не судимий, одружений, здійснює постійно догляд за своєю дружиною, яка потребує стороннього догляду, за місцем проживання характеризується як особа, відносно якої не має компрометуючих даних.

Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 02.07.2014 року № 594, ОСОБА_8 виявляє синдром залежності від алкоголя, за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ( а.с. 122-124 т.1)

Відповідно висновку судово-психологічної експертизи № 9842 від 23.02.2015 року, індивідуально-психологічними особливостями ОСОБА_8 є достатній рівень інтелектуального розвитку, змішаний тип реагування з переважанням пасивно-оборонних тенденцій, достатньо розвинутий емоційно-вольовий контроль, чутливість до середових впливів, тривожність, емоційна нестійкість і ригідність, стриманість в контактах з оточуючими. Серйозне відношення до своїх обов`язків, спрямованість на свій внутрішній світ, залежність від думки навколишніх, особливо значимих людей, поступливість, прагнення до уникнення конфліктів, співпереживання іншим людям, чуйність, жалісливість.

На поведінку ОСОБА_8 під час скоєння інкримінованого йому діяння істотно вплинув стан алкогольного сп`яніння, який призвів до зниження у ОСОБА_8 емоційно-вольового контролю, до загострення і прояву в конфліктній ситуації таких рис його характеру, як емоційна нестійкість, образливість, ригідність, тенденція до різкої зміни настрою, до імпульсивних дій.

ОСОБА_8 у момент нанесення удару ОСОБА_6 у стані фізіологічного афекту як підстави сильного душевного хвилювання не перебував.

ОСОБА_8 на момент скоєння інкримінованого йому діяння перебував в стані емоційного збудження на фоні алкогольного сп`яніння з проявом імпульсивних дій. ( а.с.244-251 т.1)

В ході судового розгляду не підтверджена первоначальна версія сторони захисту та спростована висновком судово-психологічної експертизи № 9842 від 23.02.2015 року, щодо вчинення обвинуваченим злочину у стані фізіологічного аффекту. А рівно як, і не доведено, з урахуванням індивідуально-психологічних особливостей ОСОБА_8 по змішаному типу реагування з переважанням пасивно-оборонних тенденцій, вчинення злочину у стані самооборони.

З урахуванням вищевикладеного, дії обвинуваченого ОСОБА_8 повинні бути перекваліфіковані з ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України.

ОСОБА_8 винен в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, тобто в злочині за ч.1 ст.121 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, є тяжким злочином.

Суд, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винуватого, конкретні обставини, а саме те, що він не був ініціатором конфлікта з потерпілим, приходить до висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до ст. 66 КК України, судом визнаються його вік, сімейне становище.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , передбаченою ст. 67 КК України, судом визнається скоєння злочину у стані сп`яніння.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним, (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи), що наведено в справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 року.

Суд, враховуючи постійний та тривалий догляд ОСОБА_8 за тяжко хворою дружиною, характеристику односельців лише з позитивного боку приходить до висновку про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням.

Уточнений позов ОСОБА_6 задовольнит частково.

Зі ОСОБА_8 необхідно стягнути 11929,51 грн.витрачених потерпілим на придбання ліків, вартість яких підтверджена копіями квитанцій та чеків. ( а.с.34-43 т.1)

Дія ч.2 ст.625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, на чому наполягає потерпілий, не поширюється на правовідносини, що виникли між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у зв`язку із завданням шкоди і регулюються спеціальною нормою.

З урахуванням того, що внаслідок травмування ОСОБА_6 фізично страждав від болю, переніс операцію, був прикутий до ліжка, проходив післяопераційний період, внаслідок чого змінився звичний спосіб життя, неможливість працювати деякий час, стягненню підлягає компенсація моральної шкоди, розмір якої, визначений потерпілим в уточненому позові в розмірі 15 000 грн., що на думку суду є справедливим та розумним з урахуванням перенесених душевних страждань.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_8 до набрання вироку законної сили залишити у виді домашнього арешту.

Долю речових доказів та документів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Судові витрати по проведенню експертизи покласти на ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст.349,368-371,373,374 КПК України,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 визнати винним за ч.1 ст.121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Згідно до ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання з випробуванням і визначенням іспитового строку 3 (три) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язок

не виїжджати на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 11929, 51 грн. матеріальної шкоди та 15 000 грн. компенсації моральної шкоди, а всього 26929 (двадцять шість тисяч дев`яносто дев`ять)грн. 51 коп.

Речові докази, які зберігаються у Зміївського ВП НП України в Харківської області сорочку, штани, гардину передати ОСОБА_8 , за відмови, знищити, кухонний ніж, металевий совок, змиви, палицю знищити.

Стягнути зі ОСОБА_8 на користь держави витрати в сумі 491 (чотириста дев`яносто одну) грн.04 коп. за проведення судово-трасологічної експертизи №47 від 14.08.2015 року.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_8 до набрання вироку законної сили залишити у виді домашнього арешту.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області, через Зміївський районний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді :