Справа № 192/1697/15-к
Провадження № 1-в/192/484/15
Ухвала
"05" листопада 2015 р. смт.Солоне
СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника СВК-21 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 (приймає участь у режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду заяву засудженого ОСОБА_5 , 1964 року народження, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 судимий Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області:

-03.06.1999 року за ч.2 ст.140 КК України до позбавлення волі сроком на 1 рік 6 місяців;

-01.04.2003 року Кам`янським районним судом Черкаської області за ч.1 ст.188, ст.75КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців з іспитовим строком 2 роки;

-04.02.2004 року Смілянським міським судом Черкаської області за ч.2 ст.309, ч.2 ст.307, ч.1 ст.263, 71 К України до позбавленя волі строком на 5 років 6 місяців;

-25.01.2011 року Саксаганським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.309, 75 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки з іспитовим строком 2 роки;

-21.02.2013 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.309, ч.1 ст.70, 71 К України до позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.

ОСОБА_5 відбуває покарання у Солонянській виправній колонії №21 з 30 квітня 2013 року.

Строк відбування покарання закінчується 17 лютого 2016 року.

07 лютого 2015 року ОСОБА_5 відбув 2/3 частини строку покарання, 20 травня 2015 року адміністративною комісією Дніпропетровської ВК-89 йому відмовлено у підготовці матеріалів про умовно-дострокове звільнення.

13 жовтня 2015 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України.

У судовому засіданні засуджений заяву підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на необґрунтованість відмови адміністрації установи у такому звільненні. Пояснив, що він у колонії не працює за станом здоров`я (хворий на туберкульоз та хронічний бронхіт). За графіком відпрацьовує на роботах благоустрою колонії в порядку ст.118 КВК України. Порушень режиму не допускав. Адміністрацією колонії не заохочувався. У програмах виховного впливу, виховних заходах участі не приймає. Просить врахувати, що у нього на волі є батько похилого віку.

Представник адміністрації Солонянської виправної колонії №21 заперечував проти умовно-дострокового звільнення засудженого. Вказав, що засуджений характеризується посередньо, жодного дня в установі не працював, за період відбування покарання стягнень та заохочень не мав. ОСОБА_5 не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, вимоги пожежної безпеки та безпеки праці дотримується під контролем адміністрації. Засуджений не звертався із заявою до адміністрації колонії про працевлаштування. Засуджені, які є непрацездатними за станом здоров`я, до СВК-21 (колонія середнього рівня безпеки) не розподіляються.
Прокурор заперечував проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_5 , оскільки поведінка останнього не свідчить про те, що він довів своє виправлення.
Суд, вислухавши засудженого, представника адміністрації СВК-21, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, приходить до наступного.

Згідно положень ст.6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої законослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання після відбуття певної частини строку, зазначеної у ст.81 КК України, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Як убачається з матеріалів з особової справи засудженого, ОСОБА_5 з 30.04.2013 року відбуває покарання в СВК-21 за злочини, які, згідно ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких та середньої тяжкості.

Згідно довідки про стягнення та заохочення, засуджений за весь період відбування покарання не був жодного разу заохочений, порушень режиму утримання не допускав.

Згідно характеристики, засуджений в установі виконання покарань не працевлаштований, бо не виявив бажання працювати, протипоказань до роботи не має; участі у програмах диференційованого виховного впливу та роботі самодіяльних організацій не приймає, не бере особисту участь в організації виховних заходів, до виконання обов`язків, передбачених ст.107 та 118 КВК України, відноситься не завжди сумлінно.
Як убачається з розділу «Облік працевлаштування, заробітної плати та виконання норми виробітку засудженого» Індивідуальної програми соціально-виховної та психологічної роботи із засудженими, дослідженої в судовому засіданні, ОСОБА_5 в установі виконаня покарань жодного дня не працював.

І хоча робота засуджених у колонії не є обов`язковою, засуджені залучаються до праці за їхнім бажанням, ставлення засудженого до праці є обов`язковою підставою для умовно-дострокового звільнення засудженого, зазначеною у ст.81 КК України.

Враховуючи викладене, суд уважає, що поведінка засудженого ОСОБА_5 не є такою, що може слугувати прикладом для інших засуджених, а також не свідчить про його виправлення.

Із досліджених у судовому засіданні доказів не убачається, що засуджений сумлінно ставився до праці, та мав зразкову поведінку, тому немає і підстав вважати, що він довів своє виправлення, отже, заява ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 81 КК України, ст.537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий