АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2187/15 Справа № 202/7808/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську кримінальне провадження №0001573 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.09.2015 року за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2015 року.

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровська, громадянин України, раніше не судимий,

засуджений: - за ч.2 ст.186 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування призначеного покарання з випробувальним строком на 3 роки та на нього покладені певні зобов`язання визначені ст.76 КК України.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Дніпропетровська, громадянин України, раніше не судимий,

засуджений: - за ч.2 ст.186 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування призначеного покарання з випробувальним строком на 3 роки та на нього покладені певні зобов`язання визначені ст.76 КК України.

Згідно вироку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винними у скоєнні злочину за таких обставин.

16.09. 2015 року приблизно о 10.50 годині, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , знаходилися біля будинку АДРЕСА_1 , де побачили раніше не знайомого ОСОБА_9 , який сидів на лавці поруч з вищевказаним будинком. В цей час ОСОБА_7 та ОСОБА_8 побачили у ОСОБА_9 чоловічу шкіряну сумку чорного кольору, яка висіла на плечі останнього, коли у ОСОБА_8 виник злочинний намір спрямований на відкрите викрадення чужого майна, а саме чоловічої шкіряної сумки чорного кольору, яка належить ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_7 відкрито викрасти чоловічу сумку яка належить ОСОБА_9 , на що ОСОБА_7 погодився, тобто вступив у попередню змову на відкрите викрадення вищевказаного майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи умисно, спільно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, скориставшись своєю фізичною перевагою, підійшли до ОСОБА_9 , де ОСОБА_8 підійшов ззаду, а ОСОБА_7 спереду, після чого ОСОБА_8 почав знімати з плечей потерпілого чоловічу сумку, при цьому ОСОБА_9 почав чинити опір ОСОБА_8 , забираючи руки останнього від себе, однак ОСОБА_8 подолавши фізичний опір ОСОБА_9 , заламуючи праву руку останнього, при цьому спричиняючи фізичний біль зняв з плечей ОСОБА_9 вищевказану сумку. Після чого, ОСОБА_8 передав вказану сумку ОСОБА_7 , який відкрито викрав з сумки грошові кошти в сумі 3040 грн., які належать ОСОБА_9 .. Після чого, ОСОБА_7 поклав вказану сумку на лавку де сидів потерпілий забравши грошові кошти собі та з місця скоєння злочину разом з ОСОБА_8 зник, в подальшому розділивши грошові кошти між собою та витративши їх на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду у розмірі 3040 грн..

В апеляції перший заступник прокурора Дніпропетровської області, не оскаржуючи фактичні обставини справи та доведеність вини обвинувачених, просить вирок змінити, в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та призначити: - ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробувальним строком на 3 роки та покласти на нього певні зобов`язання визначені ст.76 КК України; - ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробувальним строком на 3 роки та покласти на нього певні зобов`язання визначені ст.76 КК України. Свої доводи прокурор аргументує тим, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 раніше не судимі, мають позитивну характеристику, щиро розкаялися, відшкодували потерпілому завдані збитки, крім цього обвинувачений ОСОБА_8 має на утриманні малолітню дитину. Тому суд першої інстанції повинен був при призначені покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 керуватися вимогами ст.69-1 КК України та призначити їм покарання за ч.2 ст.186 КК України не вище двох третин максимального строку, тобто не більше 4 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суку, вислухавши прокурора, який підтримав апеляцію першого заступника прокурора Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження, вивчивши та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, зіставивши їх з наявними в справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи, повністю ґрунтуються на розглянутих у судовому засіданні та наведених у вироку доказах, при цьому в апеляції прокурора не оскаржують ся, а тому апеляційним судом на підставі ст. 404 КПК України не переглядаються.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку суду першої інстанції судом досліджені всі обставини та докази, які могли мати значення для справи.

Порушень в ході досудового слідства або в судовому засіданні вимог кримінального процесуального законодавства, які б були підставою для скасування вироку, перевіркою матеріалів кримінального провадження не виявлено. Докази, зібрані по справі є допустимими, достатніми та достовірними.

Дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вірно кваліфіковані судом за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підлягає зміні на підставі п.1 ст.413 КПК України.

Відповідно до ст.69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

З резолютивної частини вироку вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Між тим, у мотивувальній частині вироку судом зазначено, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому їм злочині визнали повністю, щиро розкаялися, мають позитивні характеристики, відшкодували завдані потерпілому збитки, крім цього обвинувачений ОСОБА_8 має на утриманні малолітню дитину.

Беручи до уваги вищезазначене, колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.186 КК України, суд першої інстанції повинен був керуватися вимогами ст.69-1 КК України, а саме, повинен був призначити обвинуваченим покарання не більше двох третин максимального строку, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, тобто не більше 4 років позбавлення волі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляції прокурора є обґрунтованими, та такими що підлягають задоволенню, а тому вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,409 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області задовольнити.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2015 року у відношенні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в частині призначеного покарання - змінити.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбуття призначеного покарання з випробуванням строком на 3 роки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 в період випробувального терміну не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбуття призначеного покарання з випробуванням строком на 3 роки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 в період випробувального терміну не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ впродовж трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4