Справа № 191/2536/15-к
Провадження № 1-в/191/420/15
У Х В А Л А
іменем України
14 серпня 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника адміністрації СВК № 94 ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області в режимі відеоконференції з приміщення СВК № 94 с. Шахтарське клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення, -

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з вищевказаним клопотанням, яким просить суд застосувати відносно нього положення ст.. 81 КК України, оскільки свою вину визнав повністю та щиро розкаявся, активно сприяв слідству, цивільний позов по справі не заявлений, в силу ст.. 89 КК України раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей, які потребують його виховання та матеріального забезпечення. Ним вже відбуто більше 2/3 частини призначеного строку покарання. Під час відбування покарання в СВК № 94 працює на виробництві, має шість заохочень за сумлінне відношення до праці та зразкову поведінку. Має два порушення режиму утримання, останнє з яких було більше року назад. За одне й теж порушення він був двічі покараний перший раз оперативником Мацкевич на 7 суток, і другий раз начальником колонії на 15 суток, що недопустимо. Дані порушення погашені. 18.06.2015 року йому було відмовлено в застосуванні ст.. 81 КК України, так як він має порушення режиму утримання, має мало заохочень, тяжка стаття, що свідчить про те, що він не став на шлях виправлення. З даними доводами адміністрації СВК № 94 він не згоден, оскільки вони протирічать вимогам КПК України.

Засуджений в судовому засіданні своє клопотання підтримав та просив суд його задовольнити.

Представник адміністрації ОСОБА_4 в судовому засіданні проти клопотання засудженого заперечував, оскільки 17.06.2015 року комісією йому було відмовлено в застосуванні ст.. 81 КК України. На даний час працевлаштований на дільниці по переробці поліетилену.

Представник адміністрації ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що засуджений ОСОБА_6 за час відбування покарання має шість заохочень, працевлаштований, але до роботи ставиться посередньо, виконує її під контролем, оскільки схильний порушувати розпорядок цехового режиму, мав три стягнення, два з яких за порушення робочого режиму, а саме, покинув своє робоче місце та спав на робочому місці. У вчиненому злочині розкаюється, провину визнає, але свого виправлення не довів, оскільки його поведінка не характеризується як зразкова.

Суд, заслухавши пояснення засудженого, представників адміністрації СВК № 94, з урахуванням думки прокурора, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, приходить до наступного висновку.

Відповідно ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи за необережний особливо тяжкий злочин.

В розумінні правил ст. 81 КК України підстава умовно-дострокового звільнення від відбування покарання складається з двох обов`язкових елементів: доведення засудженим свого виправлення та фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому строку покарання. Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен грунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_6 по даній справі засуджений 09.02.2011 року Межівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі. Початок строку: 08.10.2010 року, кінець строку: 08.10.2017 року. Раніше в силу ст.. 89 КК України не судимий. Прибув до СВК № 94 18.03.2011 року. За характеристикою від 04.04.2014 року протягом відбування покарання засуджений працевлаштований на дільниці комбайнового цеху токарем, до роботи ставиться сумлінно та відповідально, проявляє розумну ініціативу, виробничі завдання виконує якісно та вчасно, порушень правил техніки безпеки не допускає, заходи виховного характеру відвідує систематично, реагує на них правильно. Приймає активну участь у суспільно-корисному житті відділення, виконуючи разові доручення з благоустрою прилеглої до нього території. Приймає участь у програмі диференційованого впливу «Професія». Вимоги режиму утримання розуміє правильно, порушень не допускає, за час відбування покарання засуджений має 4 заохочення та одне стягнення, яке погашено в законному порядку. В колективі відділення вживчивий, товаришує із засудженими, які мають потенційно позитивну спрямованість, користується серед них певним авторитетом. За характером товариський, миролюбний, не прагне до лідерства. У відносинах з адміністрацією тактовний, ввічливий. Провину та суспільну небезпеку в скоєному злочині визнає та усвідомлює повністю, розкаюється у вчиненому злочині. За характеристикою від 10.06.2015 року засуджений характеризується аналогічно, а також працевлаштований на дільниці ЖБІ, має 3 стягнення та 6 заохочень, характеризується посередньо.

Згідно довідки від 01.06.2015 року засуджений ОСОБА_6 має 6 заохочень у вигляді подяки за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, останнє з яких було оголошено 06.04.2015 року, та 3 стягнення: 02.02.2012 року сувора догана за сон на робочому місці; 16.05.2014 року 7 діб ДІЗО за перешкоджання обшуку, що підтверджується рапортом від 16.05.2014 року, згідно якого засуджений ОСОБА_6 перешкоджав проведенню обшуку, а саме, висловлювався словами, які принижують людську гідність, поводився грубо, виказував незадоволення режимом утримання; 24.05.2014 року 15 діб ДІЗО за порушення цехового режиму, розукомплектування обладнання цеху, а саме, була спричинена шкода цеховому обладнанню засудженим ОСОБА_6 , що підтверджується висновком по матеріалам перевірки по факту розукомплектації обладнання вентиляторного цеху підприємства установи.

Крім того, 17.06.2015 року комісією по розгляду особових справ засудженому ОСОБА_6 було відмовлено в поданні матеріалів до суду на умовно-дострокове звільнення, як особі, що не довела своє виправлення.

Отже, враховуючи вищевикладене, за весь час відбування покарання засуджений ОСОБА_6 не довів свого виправлення. Наявність лише шести заохочень у вигляді подяки, працевлаштування засудженого та низький відсоток виконання ним норми виробітку не можуть свідчити про його виправлення, оскільки кількість, характер допущених засудженим порушень та вид стягнень дають суду підстави для висновку, що поведінка засудженого та його ставлення до праці не є сумлінними.

Таким чином, клопотання засудженого задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, ст. 81 КК України, Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», керуючись ст. ст. 537, 539, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення, відмовити.

Копію ухвали направити начальнику СВк № 94 для відома та вручення засудженому ОСОБА_6 .

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1