Дата документу Справа № 321/368/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 321/368/14-к Головуючий в 1 інстанції
№ провадження 11-кп/778/91/16 ОСОБА_1
Категорія ч. 3 ст. 185 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Михайлівський районний суд Запорізької області від 14 серпня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Старобогданівка Михайлівського району Запорізької області, громадянин України, який має середню освіту, не працює, одружений, який на утриманні неповнолітніх дітей немає, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-02 квітня 1994 року за ч. 3 ст. 81, ст. 44 КК України 1960 року до покарання у виді 1 року 6 місяців виправних робіт з утриманням 20%;

-03 липня 1996 року за ч. 3 ст. 101, ст.ст.44, 215-4, 206 ч. 2, 222 ч. 3, ст. 42 КК України 1960 року до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

-28 листопада 1997 року за ст. 215-3, ч. 3 ст. 101, ч. 3 ст. 222, ч. 2 ст. 206, ст. 42 КК України 1960 року до 9 років позбавлення волі. Перегляд вироку 04.01.2002 року на підставі постанови Вільнянського районного суду Запорізької області від 4 січня 2002 року, від покарання за ст. 215-4 звільнений, ч. 2 ст. 206 КК України перекваліфікована на ч. 1 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі; звільнено 18 квітня 2003 року на підставі постанови Вільнянського районного суду Запорізької області із заміною на виправні роботи, не відбутий строк 1 рік 9 місяців;

-09 серпня 2006 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавленні волі строком на 3 роки 6 місяців. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

-14 жовтня 2009 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;

-17 листопада 2011 року за ч. 1 ст.122 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

-05 березня 2013 року Михайлівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.; перебуває на обліку в Михайлівському підрозділі Василівського МРВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області з 16.12.2011 року,

визнаний винним у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 17 листопада 2011 року, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання, призначене ОСОБА_7 за вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 05 березня 2013 року у виді штрафу в сумі 850 грн., постановлено виконувати самостійно.

Тримається під вартою з 14 лютого 2014 року.

Питання речових доказів вирішено у порядку ст. 100 КПК України.

Зі змісту апеляційної скарги та доповнень до неї обвинувачений ОСОБА_7 вважає вирок суду таким, що підлягає скасуванню, посилаючись на незаконність та необґрунтованість, через невідповідність викладених у ньому висновків, щодо фактичних обставин справи, неповноту, не об`єктивність досудового та судового розгляду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Просить вирок скасувати, кримінальне провадження закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю події кримінального правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог посилається на т відсутність в матеріалах провадження допустимих та належних доказів його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, не надано уваги наявності у нього алібі і перебування на час вчинення крадіжки вдома, що підтвердила його дружина ОСОБА_8 , безпідставно взяті до уваги показання свідка ОСОБА_9 , який обмовив його через неприязне ні відносини та вплив працівників міліції, та через фізичний та психологічний стан свідка перебування на обліку у лікаря-психіатра, не взяв до уваги свідчення ОСОБА_8 . ОСОБА_10 про належність їм столового сервізу та каміну. Порушено його право на захист, бо він був незаконно видалений із зали судового засідання, був позбавлений права на останнє слово, стверджує, що не був ознайомлений з обвинувальним актом, та не отримав копію вироку суду. Вказує, що 10 .07. 2015 року він у судовому засіданні зробив заяву про те, що він відмовляється брати участь у судових засіданнях без участі представників Генеральної прокуратури та перевірки Адміністрації президента та секретаріатом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Надано клопотання про застосуванні Закону України « Про амністію у 2014 року» (оскільки він має неповнолітню дитину).

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

В один з днів, на початку березня 2013 року, приблизно о 19 годині, знаходячись в с. Зразкове, Михайлівського району, Запорізької області, ОСОБА_7 , діючи повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 , через неогороджену ділянку, зайшли на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_11 , де, ОСОБА_7 , діючи з ОСОБА_9 , згідно розподілених ролей співвиконавства, через незачинені вхідні ворота проник в приміщення гаражу, в той час коли ОСОБА_9 знаходячись біля двору вищезазначеного домоволодіння для створення безперешкодної можливості здійснення крадіжки спостерігав за навколишньою обстановкою з метою попередження ОСОБА_7 про можливу появу сторонніх осіб. Знаходячись в приміщенні гаражу, ОСОБА_7 , за допомогою гайкового ключа, демонтував в моторному відсіку автомобіля марки ВАЗ 2101 державний номер НОМЕР_1 двигун, вартістю 4000 грн., після чого, разом з ОСОБА_9 винесли його за межу двору вказаного домоволодіння, тим самим таємно викрали його.

Одразу після цього, ОСОБА_7 , з метою доведення до кінця спільного з ОСОБА_9 умислу на таємне викрадення чужого майна, знову залишивши ОСОБА_9 спостерігати за навколишньою обстановкою, через віконний отвір проник до приміщення вищезазначеного житлового будинку, звідки таємно викрав електричний камін, вартістю 120 гривень і столовий сервіс, вартістю 48 гривень, чим спричинили потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 4168 гривень 00 копійок.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора про необхідність скасування судового рішення у з`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції, провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково.

Відповідно до вимог ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення в суді апеляційної інстанції є- істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Судова колегія вважає що про розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , судом першої інстанції були істотно порушенні вимоги кримінального процесуального закону, за наявності яких судове рішення підлягає скасуванню.

Так, зі змісту пункту 24 частини 1 статті 3 КПК України вбачається, що проголошення судового рішення є складовою судового провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 КПК України, судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу суду з нарадчої кімнати. Головуючий у судовому засіданні роз`яснює зміст рішення, порядок і строк його оскарження. Після проголошення вироку головуючий роз`яснює обвинуваченому, захиснику, потерпілому, його представнику, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Обвинуваченому, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, роз`яснюється право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Виходячи з положень ст. 330 КПК України, у разі видалення обвинуваченого при повторному порушенні обвинуваченим порядку судового засідання на весь час судового розгляду, після повернення до зали засідання обвинуваченому надається можливість ознайомитися з доказами, які були дослідженні, а також з рішеннями, які були ухваленні за його відсутності, та дати пояснення щодо них, а також судове рішення, яким закінчено провадження в суді, негайно оголошується обвинуваченому після його ухвалення.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою від 17 липня 2015 року обвинувачений ОСОБА_7 за порушення порядку у залі судового засідання, останній був попереджений про те, що в разі повторення ним зазначених дій його буде видалено з зали судового засідання.( т. 4 а.с. 43).

За повторне порушення обвинуваченим ОСОБА_7 порядку у залі судового засідання , ухвалою від 17 липня 2015 року він був видалений з зали суду на весь час судового розгляду ( т. 4 а.с. 44).

Після видалення з зали судового засідання обвинуваченого у суді першої інстанції був допитаний свідок ОСОБА_12 , за його відсутності було прийняте судом рішення про продовження строку тримання під вартою( т4 а.с.45).

Відповідно до даних журналу судового засідання ОСОБА_7 10.08.2015 року був повернути до залу судового засідання, але не бажав приймати участі у судовому засіданні, бо вважав за необхідним провести перевірку представникам генеральної прокуратури доводів його скарг та розпорядженням головуючого знову був видалений з зали судового засідання( т.4 а.с. 57-58).

Після повернення ОСОБА_7 , до зали засідання обвинуваченому не надана можливість ознайомитися з доказами, які були досліджені, а також з рішеннями, які були ухваленні за його відсутності, та не надана можливість дати пояснення щодо них.

Як вбачається з технічного запису судового засідання від 14 серпня 2015 року та матеріалів службової перевірки проведеної від 04.01.2016 року року, обвинувачений ОСОБА_7 знову був видалений з зали судового засідання під час проголошення вироку, та в порушення вимог ч.1 ст. 230 КПК України , суд фактично не оголосив судове рішення після його ухвалення, що, на думку колегії суддів у сукупності є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Таким чином, виходячи із передбачених ч. 6 ст. 9, п. 13 ч. 1 ст. 7 КПК України загальних засад кримінального провадження, враховуючи зокрема і передбачену ст. 8 КПК України засаду верховенства права, з метою забезпечення обвинуваченому реалізацію його прав, згідно п. 2, 3 ч. 1 ст. 409, п. 4 ч. 1 ст. 411, ч. 1 ст. 412, ст. 415 КПК України, ухвалений стосовно ОСОБА_7 вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому доводи апеляційної скарги підлягають ретельній перевірці при новому розгляді в суді першої інстанції.

Вирішуючи у відповідності до ч. 1 ст. 419 КПК України питання щодо запобіжного заходу, колегія суддів виходить із наступного. Оскільки обвинувачений тримається під вартою до набрання вироком законної сили, у зв`язку з тим, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції і під час апеляційного розгляду не встановлені підстави для зміни зазначеного запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів вважає необхідним строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 продовжити на 30 днів по 10 лютого 2016 року включно.

Рекомендувати суду першої інстанції звернути увагу на положення Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26.11.2015 року.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Михайлівський районний суд Запорізької області від 14 серпня 2015 року відносно ОСОБА_7 скасувати, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 на 30 днів по 10 лютого 2016 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: 1 2 3