Провадження № 1-кс/554/7266/2015

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2015 року м.Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю в режимі відео конференції заявника ОСОБА_3 , слідчого СВ прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження,-
ВСТАНОВИВ :
Згідно ухвали суду, судове засідання за участю ОСОБА_3 вирішено здійснити дистанційно в режимі відео конференції, оскільки заявник знаходиться в Полтавській установі виконання покарань управління державної пенітенціарної служби України в Полтавській області №23. ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав свої вимоги, просив скаргу задовольнити. Пояснив, що 16.06.2015 року відносно нього було винесено вирок по кримінальному провадженню. По цьому кримінальному провадженню 03.04.2015 року він був затриманий, а 04.04.2015 року оперативні працівники міліції відкрито заволоділи його золотими прикрасами, банківськими картками. В ході судового розгляду кримінальної справи він говорив про це суду, але суд не взяв ці обставини до уваги. Його повідомляли про можливість передачі родичам його речей, але на його думку, дружині буде це важко зробити. Просив скасувати постанову та ще раз його допитати в усній формі.
Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні скарги, пояснивши, що при затриманні речі у затриманого не вилучались, вони були оглянуті та передані під розписку ОСОБА_6 для повернення їх родичам ОСОБА_3 . На момент закриття провадження всі речі є в наявності та зберігаються в сейфі. ОСОБА_3 відомі всі ці обставини, та про можливість родичів забрати все майно, але він цього свідомо не робить.
Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, пояснив, що заявник не навів жодних доводів про неповноту досудового слідства. ОСОБА_3 вже було відмовлено в перекваліфікації дій працівників міліції на ст.186 КК України; скарга є необґрунтованою та вимоги заявника є безпідставними.
Згідно ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Статтею ст. 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Згідно статті 303 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а, також, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до вимог ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ч. ч. 1 - 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а, також, на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 93 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Відповідно до ч. 3 ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру. Прокурор приймає постанову про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного з підстав, передбачених частиною першою цієї статті.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Так, відповідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.
Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Керуючись ст. ст. 303,284 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1