АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1624/15 Справа № 192/1043/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровськ кримінальне провадження в режимі відеоконференції

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2015 року щодо

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

освіта середня, не одружений, раніше судимого,

мешкаючого за адресою

АДРЕСА_1

за участю прокурора ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_6

якою відмовлено в задоволенні подання адміністрації Солонянської виправної колонії № 21 та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації щодо ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з вказаної ухвали, адміністрація СВК № 21 та спостережної комісії Солонянської РДА звернулися до суду з поданням про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання , посилаючись на те, що він відбув 2/3 частини покарання, призначеного вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2015 року, позитивно характеризується, має два заохочення за зразкову поведінку та ставлення до праці.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд 1 інстанції послався на те, що лише 2 заохочення не можуть свідчити про те, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці за весь період відбування покарання довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі:

Засуджений ОСОБА_6 не згоден з ухвалою суду. На думку останнього, при винесенні рішення суд не врахував його позитивну характеристику, наявність заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, за час перебування в колонії він працює на швейному виробництві, почав вірити в Бога, після звільнення планує відвідувати реабілітаційний центр «Нове покоління», підтримую зв`язки з родичами. Просить скасувати ухвалу суду та задовольнити подання адміністрації.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, доводи ОСОБА_6 , який просив скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, задовольнивши подання адміністрації, перевіривши наявні матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляція засудженого не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосоване до особи, яка відбуває покарання у тому числі у виді позбавлення волі, якщо засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд першої інстанції постановляючи ухвалу про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_6 від відбування покарання посилався, як на підставу відмови в задоволенні подання, на те, що незважаючи на працевлаштованість засудженого, він за весь час відбування покарання у виправній колонії № 21 має лише два заохочення.

На переконання колегії суддів, такий висновок суду першої інстанції є обґрунтованим.

Ст. 81 КК України передбачає можливість застосування умовно-дострокового звільнення засуджених за умови, що особа своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Згідно копії вироку, ОСОБА_6 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 11 травня 2011 року було засуджено за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, з застосуванням ст.70 КК України - до 5 років 1 місяців позбавлення волі. Станом на 03.07.2015 року відбутий строк покарання вказаного засудженого за даними СВК №21 складає 2/3 частини загального строку покарання, кінець строку 15.02.2016 року.

Як убачається з характеристик на ОСОБА_6 після прибуття до виправної колонії № 21 він був працевлаштований до дільниці комунально-побутового забезпечення швачкою, до праці ставиться сумлінно, залучений до програми диференційованого виховного впливу «Повернення», підтримує зв`язки з рідними, визнав провину у скоєному злочині. Тобто адміністрацією колонії зазначено, що ОСОБА_6 позитивно характеризується та довів своє виправлення. Згідно з довідки про заохочення та стягнення ОСОБА_6 за час відбуття покарання має 2 заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці.

Але з наявних матеріалів також видно, що він характеризується посередньо, раніше вимоги адміністрації виконував з метою вигоди, мав 2 стягнення, за одне з яких відбував покарання в ДІЗО. Тобто викладене свідчить, що ОСОБА_6 своїм ставленням до праці та сумлінною поведінкою за весь час відбуття покарання не довів своє виправлення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відмову в задоволенні подання Солонянської виправної колонії № 21 та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що судове слідство проведено належним чином, не встановлено обставин, які б слугували підставою для зміни, або скасування судового рішення, яке відповідає вимогам Закону.

За таких обставин колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його законним і обґрунтованим, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4