УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №668/14422/13-к

09.10.2015 року Суворовський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю:

прокурора: ОСОБА_5

потерпілої: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

провівши у приміщенні Суворовського районного суду м. Херсона в режимі відеоконференції підготовче судове засідання на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні №0003968 за обвинуваченням ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Херсона, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194 КК України, -

встановив:
01 жовтня 2015 року до Суворовського районного суду м. Херсона від прокурора надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, якому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань 21.07.2013 року присвоєно №0003968, відносно ОСОБА_8 ..

До обвинуваченого ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою суду від 09 жовтня 2015 року дане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку про можливість призначити кримінальне провадження до судового розгляду та заявив клопотання про продовження застосування обраного стосовно обвинуваченого запобіжного заходу, мотивуючи свою позицію тим, що заявлені ризики, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу, не зменшилися.

Захисник ОСОБА_7 вважав за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору, зазначивши, що після того, як попередній обвинувальний акт у цій справі був повернутий прокурору, органом досудового розслідування не було проведено жодної слідчої дії, розцінивши це як невжиття заходів для належного дослідження обставин справи, на необхідність чого звернув увагу у своїй ухвалі суд апеляційної інстанції, скасувавши попередній вирок у справі. Крім того, вважав, що прокурор ОСОБА_9 не є тією особою, яка має право здійснювати повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, а тому не міг вручати його обвинуваченому обвинувальний акт. Також зазначив, що у матеріалах справи відсутній документ із найменуванням матеріалів досудового розслідування, до яких йому та його підзахисному був наданий доступ за результатами їх відкриття. При вирішенні клопотання прокурора про продовження тримання його підзахисного під вартою поклався на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав позицію захисника.

Прокурор заперечив проти прийняття рішення про повернення обвинувального акту, зазначивши, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.

Потерпіла з приводу вирішення питання щодо повернення обвинувального акта прокурора поклалася на розсуд суду, просила продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою.

Заслухавши думки учасників процесу, проаналізувавши доводи заявлених ними клопотань та дослідивши надані суду матеріали, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з таких підстав.

З наданих суду матеріалів видно і це встановлено у судовому засіданні, що обвинувальний акт, як і реєстр матеріалів досудового розслідування, обвинуваченому всупереч вимогам ст. 293 КПК України не вручений, про що свідчить акт від 29.09.2015 року, який міститься в матеріалах, що надійшли до суду, складений прокурором ОСОБА_9 за участю співробітників Херсонського СІЗО (а.с. 11).

При цьому, як вбачається з обвинувального акта, він затверджений прокурором ОСОБА_5 .. У обвинувальному акті вказано, що іншими прокурорами, які здійснювали процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, були прокурори ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ..

Тому доводи захисника з приводу сумнівів щодо наявності у прокурора ОСОБА_9 відповідних повноважень у даному кримінальному провадженні є доречними, з урахуванням при цьому також того, що обвинувальний акт захиснику був вручений 28.09.2015 року (тобто за день до складання прокурором ОСОБА_9 вказаного вище акта відмови) прокурором ОСОБА_5 , про що свідчить відповідна розписка (а.с. 10).

Як видно з акта відмови і про це ствердив обвинувачений, він відмовився отримати обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування через відсутність адвоката, чого не заперечив і прокурор, проте належних пояснень причин незабезпечення присутності тоді адвоката суду не надав.

Крім того, вказаний акт відмови взагалі не містить даних про намір прокурора відповідно до положень ст. 291 КПРК України вручити обвинуваченому пред`явлений потерпілою цивільний позов.

Наведені дані дають підстави суду розцінити зазначені обставини як свідчення очевидного порушення права обвинуваченого на захист, що є неприпустимим.

Наявність у справі квитанції про направлення на адресу обвинуваченого 30.09.2015 року обвинувального акта поштою (а.с. 10-а) такого висновку суду не спростовує, оскільки документів на підтвердження отримання обвинуваченим обвинувального акту після тієї дати у справі немає.

Крім того, ч. 4 ст. 110 КПК України визначено, що обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

При цьому, вимоги щодо обвинувального акту встановлені у ст. 291 КПК України, виходячи з положень яких, а також враховуючи положення ст. 214 КПК України, обвинувальний акт має бути підписаний слідчим, визначеним керівником органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування.

З обвинувального акту видно, що він складений та підписаний старшим слідчим СВ Суворовського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_13 ..

Разом з цим, у обвинувальному акті вказано, що у даному кримінальному провадженні досудове розслідування проводила група слідчих у складі ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ..

З реєстру матеріалів досудового розслідування видно, що після прийняття рішення про доручення слідчому здійснювати досудове розслідування, слідчі дії проводив слідчий ОСОБА_14 , даних щодо прийняття інших рішень з цього питання цей реєстр не містить, що також дає підстави сумніватися у тому, що слідчий ОСОБА_13 мала надані їй у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку повноваження на складання обвинувального акту у цьому провадженні.

Крім того, статтею 109 КПК України встановлено імперативний припис про ті елементи, які має містити реєстр матеріалів досудового розслідування, який додається до обвинувального акта. Зокрема, в цьому документі повинні бути зазначені номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення, реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Судом встановлено, що в порушення цих вимог кримінального процесуального закону у долученому до обвинувального акту реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначені всі процесуальні дії і не відображені всі процесуальні рішення, прийняті в ході досудового розслідування.

Як вбачається з наданих суду матеріалів і це встановлено в судовому засіданні, що захист обвинуваченого здійснює залучений за призначенням адвокат ОСОБА_7 , однак у реєстрі матеріалів досудового розслідування всупереч відомостей з цього приводу немає.

Відсутні у реєстрі матеріалів досудового розслідування також і відомості про надання доступу сторонам кримінального провадження та потерпілій до матеріалів досудового розслідування, що є має важливе значення, з урахуванням наслідків, визначених у п. 12 ст. 290 КПК України.

Крім того, за змістом обвинувального акту предметом інкримінованих обвинуваченому дій є, в тому числі, ювелірні вироби, проте реєстр матеріалів досудового розслідування не містить даних про визначення розміру завданої потерпілій майнової шкоди у порядку, визначеному п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України.

Суд вважає, що наведені обставини унеможливлюють призначення судового розгляду даного провадження, у зв`язку з чим відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, як такий що не відповідає вимогам КПК України.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу прокурора на зміст ухвали апеляційного суду Херсонської області від 10.08.2015 року, якою попередній вирок у цій справі скасовано, та положення ч. 2 ст. 9 КПК України з метою вжиття належних заходів для дослідження обставин цієї справи та забезпечення прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Разом з цим, суд, враховуючи характер кримінального правопорушення, мету і підстави застосування запобіжних заходів, визначені ст. 177 КПК України, дійшов висновку про необхідність продовжити застосування обраного стосовно обвинуваченого запобіжного заходу, виходячи з такого.

За змістом ч. 3 ст. 199 КПК України підставами продовження строку тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню, які на час розгляду питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою не зменшились.

За матеріалами справи ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів.

Вирішуючи питання доцільності продовження застосування обраного стосовно обвинуваченого запобіжного заходу, суд враховує обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, можливість обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на те, що ОСОБА_8 є особою, раніше судимим.

Крім того, при вирішенні цього питання суд бере до уваги у сукупності обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватими (тільки у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі,), характеризуючі дані про його особу (його вік, сімейний стан, те, що обвинувачений не працевлаштований, у справі відсутні дані про те, що стан здоров`я обвинуваченого перешкоджає перебуванню ним у місці попереднього ув`язнення).

З огляду на наведене, оцінивши у сукупності наведені обставини, суд не знаходить підстав для зміни щодо обвинуваченого запобіжного заходу на менш суворий і з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а також запобігання його спробам будь - яким чином перешкоджати кримінальному провадженню, вважає доцільним, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, продовжити його застосування в межах строку, визначеного законом, - по 08 грудня 2015 року.

Керуючись ст. 314 КПК України, -

постановив:
ООбвинувальний акт у кримінальному провадженні, якому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань присвоєно №0003968, за обвинуваченням ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194 КК України, повернути прокурору для усунення виявлених недоліків протягом розумного строку.

Строк тримання ОСОБА_8 під вартою продовжити по 08 грудня 2015 року включно.
Ухвала в частині прийняття рішення про повернення обвинувального акта може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали, до апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсона.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3