Провадження № 1-в/761/235/2015
У Х В А Л А
Іменем України
06 листопада 2015 року м.Київ

Шевченківський районний суд м.Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши заяву представника Київського міського психоневрологічного диспансеру №1 про припинення застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, застосовані ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 17.04.2014 року,

В С Т А Н О В И В:
До Шевченківського районного суду м.Києва надійшла заява представника Київського міського психоневрологічного диспансеру №1 про припинення застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, застосовані ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 17.04.2014 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України.

Заява обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 не відвідував дільничного лікаря-психіатра. Відомості про точне місце перебування відсутні. Були надіслані відповідні запити в РУ ГУМВС Шевченківського району в м.Києві про сприяння у забезпеченні явки хворого. Зважаючи на це, 26.06.2015 року відбулося засідання комісії лікарів психіатрів КМПНД №1, на якій комісія дійшла до висновку, що відносно ОСОБА_5 необхідно припинити застосування примусових заходів медичного характеру у зв`язку із неможливістю їх надання в амбулаторних умовах, оскільки хворий Київський міський психоневрологічний диспансер №1 не відвідує, за період нагляду антисоціальних дій не вчиняв, скарг зі сторони родичів, сусідів, представників органів внутрішніх справ не надходило.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти поданої заяви, оскільки вважає, що неявка хворої особи до психіатричного закладу не є підставою для припинення застосування до нього примусових заходів медичного характеру.

Захисник підтримала думку прокурора.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши заяву та додані до неї матеріали вважає, що заява представника Київського міського психоневрологічного диспансеру №1 про припинення застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.7 ст.12 ЗУ «Про психіатричну допомогу», надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку припиняється за рішенням комісії лікарів-психіатрів у разі видужання особи або такої зміни стану її психічного здоров`я, що не потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, або за рішенням суду про відмову в продовженні надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку
ЗУ «Про психіатричну допомогу» ч.5 ст.19 передбачає, питання про зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу або виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру.
Відповідно до ч.2 ст.514 КПК України, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.
Відповідно до п.15 Порядку застосування примусових заходів медичного характеру в психіатричних закладах до осіб, які хворі на психічні розлади і вчинили суспільно небезпечні діяння, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.10.2001.
Дослідженим в судовому засідання актом комісії лікарів №892 встановлено, що ОСОБА_5 не з`являється до психоневрологічного диспансеру №1, комісія вважає можливим припинити застосування примусових заходів медичного характеру, проте в порушення вимог ч.4 ст.19 ЗУ «Про психіатричну допомогу», ОСОБА_5 не був оглянутий лікарем психологом, крім того, неявка хворої особи до закладу, що надає психіатричну допомогу не є підставою для припинення заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги.

За таких обставин, що суду не надано доказів видужання ОСОБА_5 або зміни стану його психічного здоров`я, що не потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, суд вважає неможливим припинити застосування заходів медичного характеру до ОСОБА_5 у примусовому порядку, а тому заява представника Київського міського психоневрологічного диспансеру №1 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 514 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
В задоволенні заяви представника Київського міського психоневрологічного диспансеру №1 про припинення застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, застосовані ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 17.04.2014 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва протягом 7 днів з дня проголошення.