Код суду 233 Справа № 233/3830/15-к
Вирок
Іменем України
22 жовтня 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
законних представників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
представника Служби у справах дітей ОСОБА_13 ,
представника уповноваженого підрозділу
Костянтинівського МВ ГУМВС -
психолога ОСОБА_14 ,
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Предтечине Костянтинівського району Донецької області, громадянина України, учня 10 классу Навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів», мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,-
у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Костянтинівка Донецької області, громадянина України, учня 2 курсу Костянтинівського індустріального технікуму державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет», мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,-
у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Костянтинівка Донецької області, громадянина України, учня 4 курсу Костянтинівського індустріального технікуму державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет», мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , не судимого,-
у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України ,-
ВСТАНОВИВ:
16 травня 2015 року приблизно о 14 годині, неповнолітній ОСОБА_8 разом із своїми знайомими - неповнолітнім ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10 проходили по АДРЕСА_4 , де поблизу належного потерпілій ОСОБА_4 будинковолодіння АДРЕСА_5 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна із вказаного будинковолодіння. Реалізуючи свій злочинний намір, з метою огляду будинковолодіння та виявлення цінного майна, ОСОБА_8 через незачинену калітку дерев*яного паркану проник на територію подвір*я, а згодом через незачинені вхідні двері до приміщення будинку АДРЕСА_6 , де у приміщенні коридору побачив 3 чавунні батареї, одну з них на 6 секцій, а дві чавунні батареї на 8 секцій кожна, на викрадення яких у нього виник злочинний намір. Після чого ОСОБА_8 покликав ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які залишились чекати його біля будинковолодіння АДРЕСА_5 , і коли вони увішли на територію подвір*я, повідомив їх про свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чавунних батарей з приміщення коридору вищевказаного будинку, на що останні відповіли згодою.
16 травня 2015 року приблизно о 14 годині, точного часу не встановлено, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , діючи умисно, таємно, за попереньою змовою групою осіб за пропозицією останнього, розподіливши між собою злочинні ролі, при цьому ОСОБА_8 , знаходячись в приміщенні коридору будинку АДРЕСА_6 , подав ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які знаходились на порозі цього будинку і прийняли у ОСОБА_8 3 чавунні батареї, одна з яких на 6 секцій вартістю 354 гривні та дві - на 8 секцій вартістю по 472 гривні кожна, перемістивши їх таким чином із приміщення будинку на його поріг, в потім втрьох перенесли їх за межі території вказаного будинковолодіння і зникли з місця скоєння злочину, заподіявши потерпілій ОСОБА_4 матеріального збитку на загальну суму 1298 гривень 00 копійок.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 , допитаний за участю законного представника та психолога ОСОБА_14 пояснив, що одного дня в травні 2015 року він разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 йшли по вуліці Магістральній в м.Костянтинівка і він побачив, що з двору будинку АДРЕСА_5 , в якому раніше мешкав його батько, вийшов чоловік на ім*я Вадим. Він зайшов на подвір*я будинку, а ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишились за двором. В приміщенні коридору будинку, двері в який були відчинені, біля входу він побачив 3 батареї, які вирішив вкрасти. Покликав ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , яким запропонував винести та продати вказані батареї, на що останні погодились. Він знаходячись в приміщенні коридору подавав ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які знаходились на порозі будинку, батареї, які вони на тачці перевезли до розташованого поряд дитячого садка для того, щоб заховати. Цього ж дня дві батареї вони втрьох здали на метал, а грошові кошти поділили між собою. Наступного дня він та ОСОБА_9 здали на метал третю батарею, гроші поділили між собою.
Обвинувачений ОСОБА_9 , допитаний в судовому засіданні за участю законного представника, пояснив, що 16 травня 2015 року приблизно о 14 годині він разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_8 йшли по АДРЕСА_4 і побачили, як з будинку АДРЕСА_5 вийшов чоловік. ОСОБА_8 , зайшов у двір вказаного будинку, а вони із ОСОБА_10 залишились чекати за двором. Через деякий час їх покликав ОСОБА_8 і коли вони зайшли у двір вказаного будинковолодіння, ОСОБА_8 запропонував їм здати на метал 3 батареї, які знаходились в коридорі будинку, на що вони погодились. ОСОБА_8 знаходячись в коридорі, подавав їм батареї, а вони і ОСОБА_10 , стоячи на крильці, забирали їх з приміщення коридору. Потім батареї вони перенесли до розташованого неподалік дитячого садку. Згодом 2 батареї на тачці перевезли на пункт приймання металу, де здали їх, а гроші поділили між собою. Наступного дня із ОСОБА_8 здали третю батарею, а гроші поділили на двох. Йому було відомо про те що останній в будинку АДРЕСА_5 не мешкає, оскільки вони тривалий час підтримують дружні стосунки.
Обвинувачений ОСОБА_10 частково визнав свою вину і в судовому засіданні пояснив, що 16 травня 2015 року приблизно о 14 годині вони разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_8 проходили по АДРЕСА_4 та побачили, як із двору будинку АДРЕСА_5 вийшов чоловік. ОСОБА_8 пішов у двір вказаного будинку, а вони із ОСОБА_9 залишились чекати його за двором. Через пару хвилин ОСОБА_8 покликав їх, попросивши про допомогу. В той час, коли вони зайшли на подвір*я і знаходились на порозі будинку, а ОСОБА_8 в приміщенні коридору, останній запропонував забрати та продати батареї, які лежали на підлозі в коридорі, на що вони погодились. ОСОБА_8 , знаходячись в коридорі, подав йому та ОСОБА_9 ,в той час коли вони знаходились на порозі будинку, три чавунні батареї, які вони втрьох перенесли з подвір*я на територію розташованого неподалік дитячого садка, де заховали. Цього ж дня на тачці, яку приніс ОСОБА_15 вони відвезли 2 батареї на пункт прийому металу, де здали, а гроші поділили на трьох. Наступного дня він не захотів здавати батарею разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки усвідомлював, що це майно є чужим і ОСОБА_8 не належить. Зазначив, що спочатку вважав, що батареї належать ОСОБА_8 , а потім в процесі скоєння злочину зрозумів, що останній їх власником не являється.
Крім визнання вини обвинуваченими, їх вина у скоєнні інкримінованого злочину підтверджується дослідженими та перевіреними судом доказами.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що ? частина будинку АДРЕСА_6 належить їй на праві власності, а ? частина належить братові її чоловіка, який вже помер, тому вона фактично користується всім будинком. Деякий час в належному їй будинку проживала її донька ОСОБА_16 разом із співмешканцем - ОСОБА_17 , який є батьком обвинуваченого по справі. В 2014 році донька поїхала мешкати до Белгородської області, тому в будинку в теперішній час ніхто не проживає. Приїхавши одного дня в травні 2015 року вона побачила, що вхідні двері будинку у правій його частині відкриті, вибиті вікна та відсутні батареї в спальні та залі. Від ОСОБА_18 їй стало відомо про те, що троє хлопців здавали на пункт приймання металу 3 батареї, які, як пояснили їй останні, вони знайшли на території дитячого садка. В ході слідства у подружжя ОСОБА_19 були вилучені 3 батареї з її будинку, які вона впізнала. Зазначила, що в теперішній час речей ОСОБА_17 в належному їй будинку немає, його син ОСОБА_20 в будинку ніколи не проживав.
Свідок ОСОБА_17 , який є батьком обвинуваченого ОСОБА_8 , в судовому засіданні пояснив, що він мешкав напротязі приблизно півтора року із донькою потерпілої по справі в будинку АДРЕСА_5 . 15 червня 2014 року він поїхав та у вказаному будинку з того часу більше не проживав, синові з приводу збереження майна у вказаному будинку нічого не доручав. Просив звертати увагу, щоб ніхто чужий до будинку не потрапляв. Від ОСОБА_8 йому стало відомо про те, що вони з друзями на території дитячого садка знайшли батареї.
Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснив, що приблизно 16 травня 2015 року ОСОБА_8 запропонував придбати 2 чавунні батареї одну на 8 секцій, одну на 6 секцій, на що він погодився, сплативши їх вартість у сумі 200 гривень. Батареї ОСОБА_8 разом із друзями привіз на кравчучці, пояснивши, що вони з будинку, який згодом буде продаватись на розборку. Наступного дня його дружина ОСОБА_22 придбала ще одну чавунну батарею на 8 секцій.
Відповідно до протоколів пред*явлення осіб для впізнання від 27 травня 2015 року (а.с.78-81), від 19 червня 2015 року (а.с.87-91), від 19 червня 2015 року (а.с.92-96) свідок ОСОБА_21 впізнав ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , як осіб, в яких він придбав чавунні батареї.
Свідок ОСОБА_22 пояснила, що 17 травня 2015 року приблизно об 11 годині вона придбала у Газанчян Артема та хлопців, які прийшли разом із ним чавунну батарею на 8 секцій за 200 гривень. Батарею привезли на кравчучці, щодо її походження та належності нічого не пояснювали.
Свідок ОСОБА_15 вказав, що знайомий з обвинуваченими по справі. 16 травня 2015 року вдень йому зателефонував ОСОБА_8 та попросив кравчучку. Він відніс ОСОБА_8 кравчучку, при цьому останній пояснив, що вона необхідна для того, щоб здати метал. Про належність металу йому особисто нічого відомо не було.
Відповідно до змісту протоколу від 26 червня 2015 року та фототаблиці до нього (а.с.97-100) в ході проведення за участю свідка ОСОБА_15 слідчого експерименту, останній зазначив, що 16 травня 2015 року приблизно о 15 годині йому зателефонував ОСОБА_8 , який попросив привезти йому металеву тачку до дитячого садка « ІНФОРМАЦІЯ_5 » на що він погодився і привіз тачку на перехрестя вулиць Магістральна та Павлодарська, де напроти території вказаного дитячого садка передав тачку ОСОБА_8 , поряд з яким був ОСОБА_10 . ОСОБА_8 пояснив, що тачка необхідна для того, щоб перевезти металеві вироби.
На території будинковолодіння АДРЕСА_7 були виявлена та вилучена металева тачка на якій, як пояснили обвинувачені, вони перевозили викрадені батареї з території дитячого садка до будинковолодіння подружжя ОСОБА_19 , що підтверджується протоколом огляду та фототаблицею до нього від 23 травня 2015 року (а.с.73-75).
ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 10 грудня 1991 року є співвласницею будинку АДРЕСА_4 (а.с.55-57), зареєстрована в ньому (а.с.58-60) та, як було встановлено з її пояснень в судовому засіданні, фактично користується всім будинком.
Як вбачається з протоколу огляду від 18 травня 2015 року та фототаблиці до нього (а.с.42-52), місцем вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення є приміщення будинку АДРЕСА_4 , в ході огляду якого в сприсутності співвласниці ОСОБА_4 було встановлено відсутність в двох кімнатах чавунних батарей системи опалення будинку.
З протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_23 від 27 червня 2015 року вбачається, що 16 травня 2015 року він через вікно потрапляв до приміщення будинку АДРЕСА_6 , в приміщенні коридору якого бачив на підлозі чавунні батареї (а.с.101-106).
В ході пред*явлення осіб до впізнання ОСОБА_23 впізнав ОСОБА_10 та ОСОБА_9 як осіб, яких він бачив 16 травня 2015 року біля будинковолодіння ОСОБА_21 з візком, в якому знаходились чавунні батареї, про що свідчать протоколи від 27 червня 2015 року (а.с.107-110), (а.с.111-114).
В ході огляду території будинковолодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_8 було виявлено та вилучено 3 чавунні батареї, пофарбовані фарбою білого кольору, одна з яких на 6 секцій, 2 на 8 секцій, що підтверджується протоколом огляду від 18 травня 2015 року та фототаблицею до нього (а.с.61-63).
В ході огляду двох чавунних батарей на 8 секцій та однієї батареї на 6 секцій, пофарбованих фарбою білого кольору, потерпіла ОСОБА_4 впізнала їх як їй належні за зовнішніми ознаками, зокрема, за фарбуванням, що підтверджується протоколом огляду від 17 червня 2015 року (а.с.82-84).
Відповіно до висновку експертизи № 413,414 від 30 вересня 2015 року (а.с.211-213) фізичний стан наданих на дослідження опалювальних радіаторів задовільний, їх фізичний знос становить 50%. Ринкова вартість викрадених у ОСОБА_4 станом на 16 травня 2015 року 1 чавунного радіатора опалювального на 6 секцій визначена на рівні 354 гривні; двох чавунних опалювальних радіаторів по 8 секцій - 944 гривні.
Оцінивши вищезазначені досліджені у судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв*язку, суд дійшов до висновку, що подія злочину, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 мала місце 16 травня 2015 року приблизно о 14 годині 00 хвилин, обвинувачені діючи умисно, таємно, із корисливих спонукань, за попередньою змовою групою осіб з приміщення будинку АДРЕСА_4 викрали майно, належне ОСОБА_4 , заподіявши їй матеріальну шкоду у розмірі 1298 гривень 00 копійок; їх вина у скоєнні інкримінованого злочину доведена повністю і дії правильно кваліфіковані за ст.185 ч.3 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.
Суд не бере до уваги витяг із звіту оцінювача № 123 (а.с.68-72), оскільки він не є належним доказом вартості викраденого майна, зважаючи на те, що з описової частини цього документу вбачається, що він виконаний оцінювачем, який не є експертом в розумінні ст.10 Закону України «Про судову експерптизу» а також зважаючи на те, що відповідно до вимог ч.2 ст.242 КПК України проведення експертизи для визначення розміру матеріальних збитків є обов*язковим.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що він не був обізнаний про належність майна суд до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються його ж показаннями в судовому засіданні, з яких слідує, що із ОСОБА_8 він знайомий давно, обізнаний про місце його проживання, йому достеменно було відомо про те, що останній в будинку АДРЕСА_5 не проживає. До того ж, як пояснив сам ОСОБА_10 , знаходячись у дворі вказаного будинку, він зрозумів, що батареї ОСОБА_8 не належать.
При призначенні ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 певного виду та конкретної міри покарання в межах, встановлених у санкції ст.185 ч.3 Особливої частини КК України відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини його вчинення, характер та ступінь участі кожного з обвинувачених у скоєнні злочину, обставини, що пом*якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 які добре характеризуються за місцем навчання та проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувають.
Крім того, судом відповідно до вимог ст.ст. 485,487 КПК України стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які вчинили злочин в неповнолітньому віці з*ясовані та враховані умови їх життя та виховання, задовільний стан їх здоров*я та рівень розвитку, що відповідає віку; ОСОБА_8 - який фактично виховується бабусею, росте в неповній родині, батьки якого не завжди приділяють достатню увагу його вихованню, задовільні побутові умови його проживання, задовільні відносини між членами його сім*ї, добрі взаємини з вчителями та учнями, недостатньо сумлінне ставлення до навчання; ОСОБА_9 , який добре характеризується за місцем проживання та навчання, виховується в повній родині батьками, які приділяють належну увагу його навчанню та вихованню, задовільні умови його проживання, добрі взаємини в родині, з вчителями та однолітками, сумлінне ставлення до навчання.
Обставинами, що помякшують покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суд визнає вчинення злочину в неповнолітньому віці та щире каяття.
Обставин, що помякшують покарання ОСОБА_10 суд не встановив.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинувачених суд визнає вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб.
Враховуючи наведене вище, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ст. 185 ч.3 КК України покарання у виді позбавлення волі, оскільки зазначене покарання буде необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.
З урахуванням обставин, що пом*якшують покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , даних про особи обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які вперше притягуються до кримінальної відповідальності, їх критичного ставлення до скоєного, що свідчить про намір стати на шлях виправлення та перевиховання та дають підстави вважати, що можливість їх соціальної реабілітації не втрачена та виправлення можливе без реального відбуття покарання, суд приходить до висновку про можливість застосування до ОСОБА_10 ст.75 КК України, до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ст.ст.75,104 КК України, звільнивши їх від відбуття покарання з іспитовим строком.
Цивільний позов потерпілою ОСОБА_4 не заявлений.
Витрати, пов`язані з проведенням експертизи (а.с.209) слід віднести на рахунок держави, оскільки за змістом Закону України «Про судову експертизу» проведення вищевказаних експертиз є обов`язком експертів відповідного НДЕКЦ та які відповідно до статті 15 вказаного Закону здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим направленням виділяються відповідним експертним установам з Державного бюджету України.
Долю речових доказів по справі слід визначити відповідно до ст.100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченим у даному кримінальному провадженні не обирався. Керуючись ст.ст.368, 370,371 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_8 визнати винним у пред*явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавленні волі.
В силу статтей 75, 104 КК України ОСОБА_8 від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі звільнити з іспитовим строком на 1 рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов*язки.
Відповідно до статті 76 КК України зобов*язати ОСОБА_8 періодично з*являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
ОСОБА_9 визнати винним у пред*явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавленні волі.
В силу статтей 75, 104 КК України ОСОБА_9 від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі звільнити з іспитовим строком на 1 рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов*язки.
Відповідно до статті 76 КК України зобов*язати ОСОБА_9 періодично з*являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
ОСОБА_10 визнати винним у пред*явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавленні волі.
В силу статті 75 КК України ОСОБА_10 від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі звільнити з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов*язки.
Відповідно до статті 76 КК України зобов*язати ОСОБА_10 періодично з*являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Речові докази (а.с.76-77, 86,214) металеву тачку повернути ОСОБА_15 , одну чавунну батарею на 6 секцій та 2 чавунні батареї на 8 секцій вважати повернутими за належністю ОСОБА_4 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляція на вирок суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 КПК України, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Роз*яснити учасникам судового провадження право отримати в суді копію вироку.
Суддя