Справа № 148/1483/14-к
Провадження №11-кп/772/1085/2015 Категорія: крим.
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження 0000608 за апеляційною скаргою заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_9 на вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 12 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, не одружений, освіта середня спеціальна, працює головою фермерського господарства «Зерно Поділля», раніше судимий: - 21 лютого 2012 року Тульчинським районним судом Вінницької області за ст.185ч.3, 289ч.2, 70 КК України до 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки,

засуджений за ст.185ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі. Відповідно до ст.1п.п. «в» та «е» закону України «Про амністію в 2014 році» ОСОБА_7 звільнений від відбування призначеного покарання. Вирішено долю речових доказів. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 483.54грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 2000грн. у відшкодування моральної шкоди, 3000 грн. за надання правової допомоги. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 305.90грн. судових витрат за проведення товарознавчої експертизи.

В с т а н о в и в:
Згідно вироку суду, 7 липня 2013 року біля 00 годин 35 хвилин ОСОБА_7 з подвір`я домогосподарства АДРЕСА_1 , таємно викрав два світильника у вигляді півників вартістю 264.20грн. та 219.34грн відповідно, що належать ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі заступник прокурора Вінницької області ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначене покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. На думку прокурора судом не враховано те, що ОСОБА_7 вчинив інкримінований йому злочин в період відбування покарання за вироком суду від 21.02.2012 року. За таких обставин суд мав би призначити остаточне покарання за сукупністю вироків, як того вимагає ст. 71 КК України і тільки після того вирішувати питання щодо можливого застосування до нього закону України «Про амністію у 2014 році». Однак вважає, що ОСОБА_7 не є суб`єктом амністії, оскільки засуджений вироком суду від 21.02.2012 року за скоєння тяжких злочинів. Просить ухвалити новий вирок відповідно до вимог ст.71 КК України, врахувавши вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 21.02.2012 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу державного обвинувача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його адвоката ОСОБА_8 , які просили залишити вирок без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 3 КК України законодавство про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Злочинність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначається тільки цим кодексом.

Злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначається законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Амністія також оголошується виключно законом України відповідно до ст. 92 Конституції України. Стаття 58 основного закону передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти, не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Формою реалізації цієї конституційної норми є ч.1ст.5 КК України, яка зазначає, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі.

Амністія це вид звільнення від відбування покарання певної, але індивідуально невизначеної категорії осіб, визнаних винними у вчинені злочинів. Завдяки амністії реалізуються принцип гуманізму та економії кримінально-правової репресії, без яких не обійтись в реалізації правової політики будь-якої держави. Акт амністії не скасовує і не змінює відповідного кримінального закону, не означає декриміналізацію і не ставить під сумнів законність і обґрунтованість постановлених обвинувальних вироків. Акт про амністію носить нормативний характер, оскільки він розрахований на неодноразове застосування, а його приписи є обов`язковими для всіх органів і службових осіб, що мають відношення до кримінально-правової сфери.

Суд першої інстанції вірно керувався положеннями закону України «Про амністію у 2014 році», із змінами і доповненнями, внесеними законом України від 6 травня 2014 року, який в даному випадку має пріоритет над ст. 71 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 скоїв не тяжкий злочин. Являється особою потерпілим 4 категорії, яка має право, пільги і компенсації, встановлені законом та підпадає під дію Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Має також двох неповнолітніх дітей, відносно яких не позбавлений батьківських прав. Таким чином ОСОБА_7 підпадає під дію ст. 1 п.п. «в» та «е» Закону України «Про амністію в 2014 році» та повинен бути звільнений від призначеного судом покарання на підставі його письмової згоди про це.

Стаття 8 цього закону окреслює коло осіб, до яких неможливо застосувати амністію, в тому числі до тих, які звільнені судом від відбування покарання з випробовуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

ОСОБА_7 дійсно вчинив інкримінований йому злочин, будучи звільненим судом від відбування покарання з випробовуванням за вироком суду від 21 лютого 2012 року. Але скоєний ним злочин є середньої тяжкості, що знову ж таки дає підставу для застосування відносно нього закону України «Про амністію у 2014 році».

Враховуючи що в даному випадку вимоги ст.71 КК України не застосовуються, вирок суду від 21 лютого 2012 року щодо ОСОБА_7 слід виконувати самостійно.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, -

У х в а л и в :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 12 грудня 2014 року відносно ОСОБА_7 без змін.
Вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 21 лютого 2012 року відносно ОСОБА_7 за ст.ст.185 ч.3, 289 ч.2, 70 КК України виконувати самостійно.
Ухвала набуває законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
З оригіналом згідно