Справа №467/1544/15-к 28.12.2015 28.12.2015 28.12.2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000310, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 3 листопада 2015 року, відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сеньків, Родехівського району Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 .

за обвинуваченням за ч. 3 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарг.
Обвинувачений ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати, кримінальне провадження, відносно нього закрити.

Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 3 позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до п.п.2,3 ст.76 КК України на нього покладено обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи;
Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення судової експертизи у розмірі 614грн 40 коп.
Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 , вважає, що суд не в повній мірі дослідив матеріали кримінального провадження, не викликав та не допитав чоловіка потерпілої ОСОБА_7 , який би міг дати покази щодо обставин за яких він забрав телевізор. Вважає, що крадіжку не вчиняв, оскільки телевізор забрав з дозволу господаря.

Крім того зазначає, що погоджуючись на застосування вимог ст. 349 КПК України, не зрозумів наслідків передбачених ч. 3 даної статті, вважаючи, що суд прийме до уваги його покази в частині розмови з чоловіком потерпілої та винесе виправдувальний вирок.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Згідно вироку суду, 12 липня 2015 року о 16 годині ОСОБА_5 в смт. Арбузинка Миколаївської області, проходячи поряд з територією домоволодіння ОСОБА_7 , розташованого по АДРЕСА_3 , маючи намір на повернення грошей, які він раніше дав у борг ОСОБА_8 , вирішив незаконно проникнути до зазначеного домоволодіння.
Реалізуючи задумане, ОСОБА_5 , відчинивши вхідну хвіртку, незаконно проник до двору домоволодіння та став шукати господарів. Не виявивши власників домоволодіння та зрозумівши, що їх немає вдома, обвинувачений вирішив незаконно проникнути до житлового будинку ОСОБА_7 , щоб таємно викрасти телевізор " Оrіоn".
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , шляхом виламування вхідних дверей, незаконно проник до житлового будинку, звідки таємно викрав телевізор "Оrіоn" бувший в користуванні вартістю 2700 грн., який належав потерпілій ОСОБА_7 .
В подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_7 на загальну суму 2700 грн.
Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в житло.
Призначаючи ОСОБА_5 міру покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває і не знаходить підстав для застосування ст. 69 КК України; обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 в таємному викрадені чужого майна. Поєднаному з проникненням у житло, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується показами обвинуваченого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні злочину та показав, що ОСОБА_8 взяв у нього у борг 1000 грн., та тривалий час не віддавав. Знаючи, що у ОСОБА_8 з`явилася гроші, він прийшов до нього додому, щоб їх забрати. Обвинувачений думав, що ОСОБА_8 знаходиться вдома, але дома не було нікого. Тоді він зателефонував ОСОБА_8 та сказав, що забере телевізор у рахунок боргу, після чого зайшов до будинку через двері, забрав телевізор та заніс до себе додому.
Потерпіла ОСОБА_9 суду показала, що 12 липня 2015 року її та чоловіка не було вдома, ввечері, коли вони прийшли додому, то виявили, що двері від будинку відчинені, незважаючи на те, що вони буди зачинені на замок, а у будинку немає телевізора. На даний час телевізор їй повернуто, претензій до потерпілого вона не має.

Як вбачається з журналу судового засіданні (а.с.41-42) та технічного запису судового засідання, на питання судді про виклик свідків та дослідження додаткових доказів по справі, обвинувачений відповів, що не має необхідності в цьому, підтвердив, що згоден з обвинувальним актом та повністю визнає вину у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Таким чином, обвинувачений не був позбавлений права на виклик свідка, але не скористався ним. Тому доводи апелянта про неповноту та однобічність судового розгляду є безпідставними.

Крім того, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, суд першої інстанції, допитавши обвинуваченого, який повністю визнав провину, дав визнавальні покази щодо фактичних обставин, вчиненого ним злочину, та потерпілу, яка підтвердила фактичні обставини справи викладені обвинуваченим, за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд , відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України з`ясував, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, що підтверджується записом технічної фіксації судового засідання.
Оскільки, ОСОБА_5 погодився з визначеним судом першої інстанції обсягом доказів, що підлягали досліджуванню, та порядком їх дослідження. А тому відповідно до вимог ч.2 ст. 394 КПК України він не вправі оспорювати фактичні обставини та доведеність його вини.
Твердження ОСОБА_5 про те, що він не усвідомлював наслідків передбачених ч.3 ст.349 КПК України є надуманими та спростовуються вищенаведеним, а також журналом судового засідання та технічним записом судового засідання, із яких вбачається, що судом відповідно до вимог чинного законодавства було роз`яснено обвинуваченому вимоги ст. 349 КПК України та наслідки, передбачені ч.2 ст. 394 КПК України.
Відповідно до п.п. 1, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Дані вимоги судом виконано, так, призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно зі ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, фактичні обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч.3 ст.185 КК України і таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження ним нових злочинів.

Також, врахувавши тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, його особу, пом`якшуючі покарання обставини, суд обґрунтовано прийшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання і вірно застосував вимоги ст.75, ст.76 КК України та звільнив його від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 532 КПК України, суд,-
постановив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 3 листопада 2015 року відносно ОСОБА_5 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Головуючий
Судді