АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі - ОСОБА_4 ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0002135 щодо обвинуваченого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ялта АР Крим, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 17 серпня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

В апеляційній скарзі захисник не оспорюючи доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за пред`явленим обвинуваченням та кваліфікацію його дій, просить вирок суду змінити:

звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки на підставі ст. 75 КК України;

грошові кошти в сумі 1000 грн. вилучені під час обшуку, як речовий доказ передати у рахунок погашення витрат на проведення судових експертиз;

стягнути з ОСОБА_5 1964 грн. 24 коп. як залишок непогашених витрат за проведення експертиз у справі.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що призначене ОСОБА_5 покарання не відповідає ступеню тяжкості та особі обвинуваченого внаслідок суворості через незастосування судом ст.75 КК України та наявності істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема захисник посилається та те, що суд першої інстанції помилково встановив, що ОСОБА_5 не працює, не врахувавши, що він проходить службу у Збройних силах України, мав дозвіл на носіння зброї, захищає суверенітет України, недостатньо врахував його сімейний стан та розкаяння, сприяння у розкритті злочину, позитивні характеристики, що вказує на можливість його виправлення без ізоляції від суспільства.
Істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону захисник вважає незаконну конфіскацію у дохід держави вилучених під час обшуку по місцю проживання ОСОБА_5 1000 грн., які були визнані речовим доказом, однак оскільки вони не є, на його думку предметом кримінального правопорушення, мають бути передані на погашення витрат при проведенні судових експертиз. Також вважає таким істотним порушенням нероз`яснення обвинуваченому про можливість укласти угоду про визнання винуватості.

За вироком суду ОСОБА_5 визнаний винуватим у незаконному зберіганні, придбанні та збуті вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухової речовини, без передбаченого законом дозволу за наступних обставин.
Так, ОСОБА_5 у невстановлену дату та час, у невстановленому місті, маючи протиправний умисел на придбання, зберігання, збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу, при невстановлених обставинах, придбав 700 патронів калібру 7,62 мм, які почав зберігати в невстановленому місті до 24 лютого 2015 року, для подальшого збуту третім особам задля отримання матеріальної вигоди.

24 лютого 2015 року, близько 20 години 30 хвилин, по вул. Шолуденка, 26/28 в м. Києві, під час проведення працівниками УКР ГУ МВС України в м. Києві санкціонованої оперативної закупівлі вогнепальної зброї, боєприпасів до неї та вибухових речовин, ОСОБА_5 ,. попередньо узгодивши умови та місце зустрічі з особою, яка відповідно Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» в рамках конфіденційного співробітництва брала участь у проведенні оперативної закупівлі та виступала під даними ОСОБА_8 , з метою особистого матеріального збагачення, за грошові кошти в сумі 9100 гривень, незаконно збув 700 патронів, які відповідно до висновку експерта №166 від 7 березня 2015 року відносяться до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї, є військовими патронами проміжного типу калібру 7,62 х 39 мм, що споряджені оболонковими кулями зі стальним осердям. Данні патрони виготовлені промисловим способом на Тульському патронному заводі в 1990 році, та є придатними для стрільби.
Крім цього ОСОБА_5 ,у невстановлений дату та час, у невстановленому місті, маючи протиправний умисел на придбання, зберігання, збут вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, при невстановлених обставинах, придбав один автомат, п`ять магазинів до автомату, 710 патронів калібру 5,45 мм та речовину порох в пляшці об`ємом 1,5 л., які почав зберігати в невстановленому місті до 26 березня 2015 року, для подальшого збуту третім особам задля отримання матеріальної вигоди.

26 березня 2015 року, близько о 13 годин 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи біля станції метро «Лук`янівська », що по вул. Мельникова ,1 в м. Києві, скориставшись послугами таксі, маючи при собі дві сумки в яких містилось автомат «АК-74», п`ять магазинів до вказаного автомату, 710 патронів калібру 5,45 мм та порох, зберігаючи їх без передбаченого законом дозволу, прибув на вул. Маршала Рибалка, 7 в м. Києві, де попередньо узгодивши умови та місце зустрічі з особою, яка відповідно Закону України «Про оперативно - розшукову діяльність» в рамках конфіденційного співробітництва брала участь у проведенні оперативної закупівлі та виступала під даними ОСОБА_8 , з метою особистого матеріального збагачення, за грошові кошти в сумі 57200 гривень, ОСОБА_5 незаконно збув один автомат «АК-74», 710 патронів до автомату, речовину сірого кольору - порох, масою 716 грамів, які вилучено під час проведення огляду місця події 26 березня 2015 року в період часу з 13 годин 35 хвилин до 15 годин 40 хвилин.

Відповідно до висновків експерта:
№318 від 7 квітня 2015 року предмет схожий на автомат «АК-74», вилучений 26 березня 2015 року ,за адресою: АДРЕСА_2 , відноситься до нарізної вогнепальної зброї, є бойовим автоматом «АК-74», № НОМЕР_1 , калібру 5,45 х 39, виготовлений на Іжевському збройному заводі в 1990 році, до стрільби придатний;

№317 від 30 березня 2015 року надані на дослідження п`ять предметів, схожих на магазини до автомату, є неосновними (додатковими) частинами вогнепальної зброї, а саме магазинами до АК -74 (Автомат Калашникова зразка 1974 року), калібру 5,45 х 39, магазини виготовлені промисловим способом на Іжевському машинобудівному заводі;

№316 від 30 березня 2015 року предмети схожі на патрони в кількості 710 штук, які вилучені 26 березня 2015 року при огляді місця події є боєприпасами до військової нарізної вогнепальної зброї калібру - 5,45 мм ,патронами (5,45 х 39) 677 патрона зі стальним осердям та 33 патрона з трасуючою кулею, які виготовлені промисловим способом : 480 патронів з маркуванням « 60 90» виготовлені на патронному заводі №60 м. Фрунзе в 1990 році; 107 патронів з маркуванням «27094» виготовлені на Луганському патронному заводі в 1994 році; 90 патронів з маркуванням «27082» виготовлені на Луганському патронному заводі в 1982 році ; 29 патронів з маркуванням «3 82» виготовлені на Уляновському патронному заводі в 1982 році; 4 патрона з маркуванням «3 89» виготовлені на Уляновському патронному заводі в 1989 році;

№ 215 хс від 7 квітня 2015 року надана на дослідження речовина у вигляді часток різної форми сіро-зеленого кольору - бездимний порох, який відноситься до метальних вибухових речовин.

Такі дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його

захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, а також прокурора, який

заперечував проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати,

заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної

скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості

ОСОБА_5 у незаконному зберіганні, придбанні та збуті вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухової речовини, без передбаченого законом дозволу за обставин викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються дослідженими судом першої інстанції доказами в їх сукупності, та ніким не оспорюються, а тому згідно положень ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.
За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій

ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 263 КК України є правильною, що також в

апеляційній скарзі не заперечується.

Всупереч доводам апеляційної скарги, покарання ОСОБА_5 призначено з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого. При цьому судом першої інстанції були з`ясовані обставини, передбачені ст. 91 КПК України, враховані позитивні характеристики ОСОБА_5 , те, що він раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції, вірно встановлено обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання.
При цьому у вироку наведені достатні обґрунтування неможливості застосування до ОСОБА_5 покарання, яке не пов`язано з позбавленням волі.

Суд першої інстанції вірно встановив, що ОСОБА_5 не працює та, дослідивши матеріли справи, що знайшло своє відображення у журналі судового засідання ( т.2 а.с.179-182) встановив, що ОСОБА_5 проходив службу у військовій частині, має позитивні службові характеристики, брав безпосередню участь у проведенні АТО, а тому доводи апеляції захисника щодо неповного з`ясування характеристики особи обвинуваченого є безпідставними.
Необґрунтованими є і посилання захисника про наявність у обвинуваченого сприяння у розкритті злочину, як обставини яка пом`якшує його покарання, оскільки, відповідно до ст. 66 КК України таке сприяння повинно носити активний характер саме зі сторони обвинуваченого, однак ця обставина за матеріалами справи відсутня.
Не можуть враховуватись судом і посилання захисника на наявність у обвинуваченого дозволу на носіння вогнепальної зброї, оскільки довідка командира військової частини про видачу ОСОБА_5 автомата АКС НОМЕР_2 не є дозволом на носіння вогнепальної зброї поза межами військової частини та не стосується іншої вогнепальної зброї, у тому числі за пред`явленим обвинуваченням.
Не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону доводи захисника про незаконну конфіскацію у дохід держави вилучених під час обшуку по місцю проживання ОСОБА_5 1000 грн. та необхідність їх передання на погашення витрат при проведенні судових експертиз, оскільки зазначені кошти визнані речовим доказом, як такі, які були отримані обвинуваченим за збут бойових припасів (т.1 а.с.84, т.2 а.с. 18 22, 61- 64), а тому суд першої інстанції вірно прийняв рішення про їх конфіскацію.
Що стосується нероз`яснення обвинуваченому можливості укладення угоди про визнання винуватості, то сама угода передбачає згоду прокурора на її укладення, однак прокурор, не зважаючи на те, що визнання винуватості обвинуваченим відбулось, такої згоди не надавав. А тому права обвинуваченого в цій частині порушені не були.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги про можливість застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, колегія суддів приходить до висновку, що вони є безпідставними та задоволенню не підлягають, оскільки ОСОБА_5 вчинив ряд епізодів злочинної діяльності які становлять пряму загрозу громадській безпеці суспільства підвищеного характеру та вірно кваліфіковані як тяжкий злочин, а наведені дані про особу обвинуваченого не зменшують ступінь тяжкості ним вчиненого настільки, щоб можна було прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що призначене ОСОБА_5 покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів і підстав для його пом`якшення не убачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 17 серпня 2015 року щодо ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 263 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу апеляційного суду може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_5 , - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали буде оголошено 4 листопада 2015 року о 13 год. 20 хв.

Судді:

____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

ЄУНС № 761/13405/15-к,
№ апеляційного провадження 11-кп/796/1848/2015
Головуючий у суді 1 інстанції: ОСОБА_9
Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_1