Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України
07 жовтня 2015 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду кримінальне провадження №0000330 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Здовбиця Здолбунівського району Рівненської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, проживаючого в цивільному шлюбі, працюючого машиністом крана «ВЧДЕ 8 Ковель», зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за апеляційною скаргою заступника прокурора Рівненської області ОСОБА_5 на вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 23 липня 2015 року,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И Л А:

29 травня 2015 року близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «АЗЛК-21412» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Центральна у с. Новомильськ Здолбунівського району Рівненської області зі швидкістю близько 70 км/год, неправильно оцінив дорожню обстановку, що склалася, та порушив вимоги пунктів 2.9 «а», 12.3, 12.4, 13.1, 13.3 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, та допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_8 , який рухався по правому краю проїзної частини в попутному напрямку.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітки зліва, закритого перелому 4-6 ребер зліва, лівобічного гемопневмотораксу, підшкірної емфіземи зліва, забійної рваної рани голови, тулуба, нижніх і верхніх кінцівок, численних осаджень нижніх кінцівок та рук.

У прямому безпосередньому причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою та настанням суспільно-небезпечних наслідків є порушення ОСОБА_4 вимог «Правил дорожнього руху», а саме: п.12.3 щодо невжиття заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити; п.13.1 щодо недотримання безпечної дистанції та безпечного інтервалу залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу; п.13.3 щодо недотримання безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду.

Вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 23 липня 2015 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на підставі ст.76 КК України обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи чи навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

В поданій на вирок суду апеляційній скарзі із змінами до неї заступник прокурора Рівненської області ОСОБА_5 вважає, що вирок суду є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що звільнивши ОСОБА_4 від додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами з випробуванням, судом першої інстанції допущено неправильне застосування кримінального закону. Просить скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора щодо задоволення апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_4 , який не заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог, передбачених КПК України. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зазначених вимог суд першої інстанції дотримався не в повній мірі.

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, сторонами кримінального провадження не оспорюється.

У відповідності до ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Згідно п.4 ч.1 ст.420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.286 КК України, суд першої інстанції врахував характер та ступінь суспільної небезпеки злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують його покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданої шкоди. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, судом враховано, що вчинений обвинуваченим злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, за місцем проживання та роботи обвинувачений характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, а також думку потерпілого, який матеріальних претензій до обвинуваченого не має.

Разом з тим, доводи прокурора ОСОБА_5 , наведені в апеляційній скарзі, про незаконність вироку суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, заслуговують на увагу.

Статтею 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, Кримінальним кодексом України передбачено можливість звільнення від відбування з випробуванням тільки чотирьох видів покарання, і таке покарання як позбавлення права керувати транспортними засобами у даний перелік не входить.

З п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» вбачається, що судам необхідно мати на увазі, що частиною ч.1 ст.75 КК України передбачено звільнення від відбування лише основного покарання. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою не допускається.

Таким чином, суд першої інстанції, звільнивши ОСОБА_4 від відбування і додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами з випробуванням, допустив неправильне застосування кримінального закону.

За таких обставин звільнення ОСОБА_4 від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на підставі ст.75 КК України колегія суддів вважає необґрунтованим, у зв`язку з чим відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.420 КПК України вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання ОСОБА_4 підлягає скасуванню. Колегія суддів вважає за правильне ухвалити новий вирок та призначити обвинуваченому основне покарання у виді позбавлення волі із звільненням від його відбування на підставі ст.75 КК України, та додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, яке підлягає самостійному виконанню.

Колегія суддів вважає обгрунтованим застосування судом першої інстанції до обвинуваченого ОСОБА_4 положень статей 75 та 76 КК України та звільнення його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з встановленням іспитового строку, що не оспорюється і в поданій апеляційній скарзі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Рівненської області ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 23 липня 2015 року щодо ОСОБА_4 в частині призначеного покарання скасувати.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 2 ст.286 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік з покладенням на підставі ст.76 КК України обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи чи навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Додаткове покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік підлягає самостійному виконанню.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя: _________________ ОСОБА_1

Судді: _______________ ОСОБА_2 ___________________ ОСОБА_3