Справа № 373/2562/15-к

У Х В А Л А

28 вересня 2015 року м. Переяслав-Хмельницький
Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області
під головуванням судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Переяслав-Хмельницький кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст.368 КК України, -
23.09.2015 до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт із реєстром матеріалів досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.
24.09.2015 ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області було призначено підготовче судове засідання у цьому провадженні на 28.09.2015.
Судове засідання проводилось у режимі відео конференції, оскільки обвинуваченого, який перебуває під вартою у Київському СІЗО № 13, не було доставлено до суду. Через технічні проблеми у проведенні відеоконференц зв`язку підготовче судове засідання відбувається лише щодо розгляду нагальних клопотань учасників.
Під час засідання прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
При обговоренні клопотання прокурора захисник заявив клопотання та надав його у письмовому вигляді із матеріалами на його обґрунтування про зміну запобіжного заходу.
Суд не може розцінити надане прокурором письмове звернення до суду (на одному аркуші), яке за своїм змістом містить промову прокурора щодо питань, які вирішуються під час підготовчого судового засідання, як клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зокрема, п. 3 прохальної частини містить прохання про те, щоб «заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що застосовано до обвинуваченого ОСОБА_4 , вважати продовженим».
Зазначене письмове звернення за своєї формою та змістом не відповідає ч.3 ст.199 та с.184 КПК України. Зокрема, у ньому відсутні виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; а також виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Не зазначені короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа, а також посилання на ризики, передбачені ст.177 КПК України, тощо.
На підтвердження клопотання прокурором судові не надано жодного доказу як щодо обставин кримінального правопорушення, наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, так і щодо обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Не підтвердження факт перебування обвинуваченого на займаній до затримання посаді, можливого впливу на свідків, ризиків знищення доказів тощо.
Відповідно до приписів ст.315, ч.5 ст.199 КПК України суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті (ст.199 КПК України), виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Єчус проти Литви», «Бойченко проти Молдови», «Гусінський проти Росії», «Летельє проти Франції», «Мамедова проти Росії», «Биков проти Росії» тощо неодноразово наголошував на тому, що тяжкість злочину, в якому обвинувачується особа, не є підставою для тримання особи під вартою.
Крім того, прокурором не надано судові будь-яких доказів на підтвердження законності тримання обвинуваченого під вартою. Дані про підстави затримання та тримання під вартою обвинуваченого судом отримані лише з реєстру матеріалів досудового розслідування, супровідного листа прокуратури, усних пояснень прокурора, а також клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому.
Зважаючи на вищевикладене, оскільки клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не відповідає законодавчо визначеним формі та змісту, не містить жодного обґрунтування наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також відсутні докази щодо підтвердження підстав застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначене клопотання не підлягає задоволенню.
Водночас, клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому також не може бути задоволене, оскільки судові не надано жодного доказу наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також щодо підтвердження підстав застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-179, 183, 184, 194, 199, 201, 202, 315 КПК України суд,-
Відмовити прокурору ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Відмовити захиснику ОСОБА_5 у задоволенні клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1