Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/215/16-к
Провадження № 1-кп/376/29/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 лютого 2016 року Сквирський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Сквира кримінальне провадження №0000284 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Чернянка, Каховського району, Херсонської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого:

24.03.2009 року Сквирським районним судом Київської області за ч.1 ст.309 КК України на один рік позбавлення волі, згідно ст.75 КК України з випробуванням на один рік;

23.07.2012 року Білогородським районним судом АР Крим за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, 70, 71 КК України на два роки вісім місяців позбавлення волі, звільненого 27.06.2014 року згідно Закону України «Про амністію у 2014 році»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України,

встановив:

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 19.06.2014 року ОСОБА_3 встановлено адміністративний нагляд строком на 12 місяців. Згідно даної ухвали ОСОБА_3 встановлено наступні обмеження: заборона виходити з будинку (квартири) з 22.00 години до 06.00 години; заборона відвідувати кафе, бари, ресторани та інші заклади, де дозволено роздрібну торгівлю спиртними напоями; письмово повідомляти працівників міліції, які здійснюють адміністративний нагляд про зміну місця проживання, роботи, а також виїзд за межі району; з`являтись в ОВС за місцем проживання чотири рази на місяць для реєстрації (дні тижня і години реєстрації визначають ОВС).

27.06.2014 року ОСОБА_3 оголошено ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 19.06.2014 року, згідно якої йому встановлено обмеження та звільнено з Ізяславської ВК №31 Хмельницької області.

Незважаючи на встановлені обмеження, з метою ухилення від адміністративного нагляду, ОСОБА_3 , діючи умисно 20.02.2015 року залишив постійне місце проживання, а саме: житловий будинок по АДРЕСА_1 та до 01.02.2016 року перебував на заробітках у різних областях України, тим самим порушив умови адміністративного нагляду.

Крім цього, ОСОБА_3 з метою ухилення від адміністративного нагляду з 20.02.2015 року не з`являвся для реєстрації до Сквирського РВ ГУ МВС України в Київській області, про своє місце перебування працівникам поліції не повідомив, тим самим порушив умови адміністративного нагляду.

Між прокурором, підозрюваним ОСОБА_3 та захисником ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування справи, укладено угоду про визнання винуватості.

Вирішуючи питання про можливість затвердження цієї угоди суд приходить до такого висновку.

Відповідно до статті 472 КПК України сторони узгодили міру покарання ОСОБА_3 не виходячи за межі загальних засад призначення покарання, встановлених КК України. При цьому було враховано ступінь тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, особу винуватого і обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора, підозрюваного або обвинуваченого.

Обвинувачений, захисник та прокурор просять суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Перевіривши вказану угоду, заслухавши думку учасників підготовчого провадження, суд вважає, що укладення угоди є добровільним та відповідає вимогам ст.469, 472 КПК України і може бути затверджена судом.

Кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України не є особливо тяжким, внаслідок його вчинення не було завдано шкоди правам та інтересам окремих громадян та/або інтересам юридичних осіб.

Укладенню угоди передувало досягнення домовленості між сторонами, зміст яких відображено в угоді. Зокрема, це беззастережне визнання ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України. Тобто між прокурором та підозрюваним досягнуто домовленість про співпрацю, що позитивно характеризує його особу та свідчить про щире каяття у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Кваліфікація дій ОСОБА_3 не оспорюється, отже суд вважає доведеним, що його дії вірно кваліфіковані за ст.395 КК України, як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Сторони узгодили покарання ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, у виді трьох місяців арешту.

Суд, роз`яснивши ОСОБА_3 права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим та згоден на призначення покарання, узгодженого з прокурором, переконався в тому, що ОСОБА_3 цілком розуміє наслідки затвердження угоди, зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Після перевірки угоди на відповідність діючому законодавству та за відсутності зазначених у ст. 474 КПК України підстав для відмови в її затвердженні, суд вважає за необхідне угоду про визнання винуватості затвердити.

Керуючись ст. 314, 369-374, 468-470, 472-476 КПК України, суд, -

засудив:

Затвердити угоду, укладену 01 лютого 2016 року між прокурором Сквирського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області, юристом 1 класу ОСОБА_2 , захисником ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 про визнання ним винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України.
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ст.395 КК України на три місяці арешту.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Сквирський районний суд, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1