Провадження №: 1-кп/752/55/14
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року м. Київ
Колегія суддів Голосіївського районного суду м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження № 0000500 відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борзна, Чернігівської області, громадянина Росії, з освітою середньою, офіційно непрацюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого за ч.2 ст. 149, ч.2 ст. 303 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ;
обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_7 , з невстановленого досудовим розслідуванням часу до 13.09.2011 року, перебуваючи на території м. Томськ Російської Федерації, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, маючи умисел на втягнення осіб у заняття проституцією, а також маючи намір вчиняти дії по забезпеченню заняття проституцією іншими особами (сутенерство), щодо кількох осіб, вступив у злочинну змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я « ОСОБА_9 », при цьому розробив план злочинної діяльності.
Відповідно до розробленого плану злочинної діяльності, ОСОБА_7 , згідно відведеної йому злочинної ролі, повинен був прибути на територію України, де підшукати серед громадянок України осіб жіночої статі, для подальшого їх втягнення в заняття проституцією, після чого забезпечити їх переміщення через державний кордон України в м. Томськ Російської Федерації, де спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я « ОСОБА_9 », з метою незаконного збагачення, планував здійснювати дії щодо забезпечення заняття проституцією.
У свою чергу, невстановлена досудовим розслідуванням особа на ім`я « ОСОБА_9 », відповідно до відведеної йому злочинної ролі мав зустріти у м. Томськ, Російської Федерації осіб жіночої статі та ОСОБА_7 , які прибули з України, а в подальшому, з метою незаконного збагачення, спільно з останнім здійснювати дії щодо забезпечення заняття проституцією втягненими особами, тобто сутенерство.
Так, 13.09.2011 ОСОБА_7 , з метою реалізації злочинного наміру і розробленого плану злочинної діяльності, згідно відведеної йому злочинної ролі, прибув на територію України для пошуку осіб жіночої статі для їх втягнення в заняття проституцією, а також подальшого забезпечення заняття ними проституцією.
В один з днів у період часу з 01 по 10.10.2011 року, в денний час доби, ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні кафе «Кофе-Хаус», що знаходиться в ТРЦ «Метрополіс» по вул. Малиновського, 12 в м. Києві, зустрівся з ОСОБА_10 , якій запропонував заробити в м. Томськ наданням інтимних послуг чоловікам та розпитав про коло її знайомств з іншими особами жіночої статі, які могли надати згоду на надання сексуальних послуг в м. Томськ.
Надалі, ОСОБА_7 через ОСОБА_10 познайомився з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та невстановленими досудовим розслідуванням особами жіночої статі, яким пропонував заробити наданням високооплачуваних послуг сексуального характеру на території м. Томськ, Російської Федерації.
В подальшому, в один з днів у період часу з 01 по 10.10.2011року, в обідній час ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , в якій тимчасово проживала ОСОБА_10 , зустрівся з ОСОБА_11 , якій запропонував високооплачувану в сфері надання сексуальних послуг пообіцявши вигідні умови їх оплати, однак ОСОБА_11 , відмовилася виїжджати з території України.
Також, в один з днів у період часу з 05 по 10.10.2011 року, в денний час доби, ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні кафе яке знаходиться по вул. Червоноармійська в м. Києві, біля станції метро «Площа Льва Толстого», спільно з ОСОБА_10 зустрівся з ОСОБА_12 , якій запропонував високооплачувану роботу в сфері надання сексуальних послуг пообіцявши вигідні умови їх оплати на що остання, надала свою згоду.
Крім того, ОСОБА_7 в один з днів у період часу з 01 по 07.10.2011 року, виявив оголошення про надання послуг вихователя, практикуючого психолога-соціального педагога, яке опубліковане ОСОБА_13 , з якою в телефонному режимі домовився про зустріч.
В період з 05 по 10.10.2011 року ОСОБА_7 зустрівся з ОСОБА_13 на території Деснянського дошкільного закладу № 491, що по вул. Братиславська, 16 в м. Києві.
ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_13 високооплачувану роботу в Росії, маючи мету та намір в подальшому використовувати ОСОБА_13 для надання сексуальних послуг чоловікам.
На пропозицію ОСОБА_7 , ОСОБА_13 погодилася
Надалі, ОСОБА_7 , перебуваючи у м. Києві, реалізуючи злочинний умисел забронював і придбав ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , авіаквитки для перельоту в м. Томськ.
10.10.2011 року, приблизно о 17 год. 40 хв., авіарейсом сполученням «Бориспіль-Москва», ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 разом з ОСОБА_7 , прибули в аеропорт «Домодєдово» м. Москва, а у ніч з 10 на 11.10.2011 року, авіарейсом прибули в м. Томськ , де їх, згідно відведеної йому ролі, зустрів невстановлений досудовим розслідуванням чоловік на ім`я « ОСОБА_9 ».
В послідуючому, 13.10.2011 року, в період часу приблизно в 20 по 23 год. 00 хв., ОСОБА_7 , за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я « ОСОБА_9 », як сутенери, вчиняючи дії по забезпеченню заняття проституцією, попередньо надавши ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , приміщення для проживання, на автомобілі перевозили їх до замовників, де останні надавали послуги сексуального характеру, отримуючи за це гроші, які передавали ОСОБА_7 .
Тобто, ОСОБА_7 визнається винним за ч.2 ст. 303 КК України, а саме: втягнення осіб в заняття проституцією та сутенерство, вчинені щодо кількох осіб, повторно, за попередньою змовою групою осіб.
На підтвердження встановлених судом обставин вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, винним у вчинені якого визнається, свідчать наступні докази, які суд враховує та бере до уваги.
Так, обвинувачений ОСОБА_7 , після роз`яснення суті обвинувачення, винним себе не визнав. Пояснив, що на початку 2011 року приїхав до батьків у м. Борзна. Через знайомих познайомився з ОСОБА_14 , з якою інколи зустрічалися в м. Києві, відпочивали. При зустрічах познайомився з її подругами, зокрема ОСОБА_15 , яка казала що педагог та ОСОБА_16 . Вони розпитували його про умови життя та можливості заробити в Росії. Коли познайомився ближче з ОСОБА_17 , остання пояснила, що займалася наданням екскорт послуг чоловікам і її знайомі дівчата займаються тим самим. Жанна також попросила поїхати з ним в м. Томск, і щоб він допоміг з житлом, також відмітила, що мають бажання поїхати і її подруги. Він визвався допомогти ОСОБА_17 та її подругам.
Придбав ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_16 авіабілети до Томська. Перед вильотом дівчата зібралися на квартирі у ОСОБА_17 , після чого усі направилися в аеропорт. Перед вильотом ОСОБА_19 зателефонувала комусь з знайомих і сказала, що у неї хвора бабуся і має намір її відвідати. В м. Томськ прибули 11.10.2011 року, зняли квартиру і дівчата виявили бажання відвідати супермаркет. Викликав таксі, який їх очікував. На прохання дівчат зняв іншу квартиру через ріелтерів. Також придбав дівчатам СІМ-карти. Коли дівчата відпочили, відвідали його квартиру, після чого на їх прохання пішли в кафе де був інтернет. Дівчата в кафе знайомилися з чоловіками, а він поїхав додому. Як вони проводили вечір він не знає. Уже в четвер, ОСОБА_17 сказала, що ОСОБА_16 потрібно назад в Україну, у неї сесія. Наступного дня за прохання дівчат, возив їх в розважальний центр, і ОСОБА_17 просила її почекати, можливо в центрі її не сподобається. Уже пізно вночі йому телефонувала ОСОБА_19 і говорила що відпочиває з чоловіками. Пізніше дівчата відлетіли до України. Сутенерством не займався, просто допомагав дівчатам по їх проханню. В змові з особою по імені « ОСОБА_9 » не перебував, а білети купував за свої гроші по проханню ОСОБА_17 . Дівчата його обмовили, оскільки на них тиснули на слідстві. На скільки йому відомо, на ОСОБА_17 навіть завели були кримінальну справу, а ОСОБА_20 працювала в податковій. Не організовував надання сексуальних послуг. Нікого не вербував і не передавав, експлуатацією не займався.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_21 не визнає.
Незважаючи на показання обвинуваченого, його винність у вчиненні злочину доведено сукупністю доказів, безпосередньо досліджених судом, які суд визнає належними, допустимими, та в сукупності достатніми для прийняття процесуального рішення про визнання винним обвинуваченого.
Зокрема, показання свідків, які безпосередньо були допитані судом, показання потерпілої ОСОБА_21 , які оголошені судом, в сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, спростовують показання обвинуваченого.
Так, свідок ОСОБА_10 , суду пояснила, що з ОСОБА_7 познайомилася у 2011 році. В одній з розмов, ОСОБА_22 запропонував високооплачувану роботу в Росії, яка полягала в супроводі чоловіків. Розуміла, що мова іде про надання інтимних послуг, хоча з цього приводу детально не розпитувала. На пропозицію погодилася, оскільки мова йшла про можливість заробити біля 1 тисячі доларів за ніч, а вона потребувала грошей. ОСОБА_22 за свої кошти придбав для неї, ОСОБА_23 та дівчини по імені Оксана, як пізніше взнала ОСОБА_24 , авіа білети до Росії. Сові Оксані, на її вимогу, ОСОБА_22 також зразу купив білет в зворотному напрямку.
В м. Томськ разом з ОСОБА_25 прибули в один з днів жовтня 2011 року. Їх на автомобілі «Інфініті» зустрів чоловік по імені ОСОБА_9 та повіз на квартиру. Квартира їм не сподобалася, було брудно і почали вимагати кращі умови. Наступного дня переїхали на іншу квартиру, де були належні умови для проживання. ОСОБА_26 ОСОБА_27 купував їм їжу, ходили в кафе. Десь через день зателефонував ОСОБА_27 і сказав, щоб не спали буде робота. Повезли їх в сауну де клієнти вибрали ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , а її ні. Гроші за надання інтим послуг клієнтам, дівчата передавали ОСОБА_30 , а інколи клієнти. За ніч було біля 3-4 заказів. Через пару днів з допомогою чоловіків, з якими познайомилася, вилетіла з ОСОБА_31 .
ОСОБА_27 та ОСОБА_9 насильства до них не застосовували, не погрожували, могла як вона так і дівчата вільно пересуватися, зателефонувати рідним, звернутися, при бажанні, в міліцію, але цього не робили. ОСОБА_29 не жалілася, що не отримала роботи няні, в Росію летіла добровільно і добровільно надавала інтимні послуги, була всім задоволена. Мета поїздки в Росію, це швидко заробити гроші. Ніяких претензій до обвинуваченого немає.
Свідок ОСОБА_12 , суду пояснила, що з ОСОБА_32 познайомилася в 2011 році. Останній запропонував роботу в Росії, по наданню інтимних послуг чоловікам, обіцяв гарний заробіток і тому погодилася. В м. Томськ летіли разом з ОСОБА_22 , ОСОБА_14 та ОСОБА_29 . В м. Томськ перебувала біля 5 днів. Надавали з дівчатами сексуальні послуги. До клієнтів їх доставляли на автомобілі ОСОБА_27 з ОСОБА_9 . Перед поїздкою, перебуваючи в квартирі у ОСОБА_17 , не говорили на предмет поїздки, але усі знали, яким чином прийдеться заробляти. Попередньо надавала ОСОБА_30 свої фото, для розміщення в інтернеті, але їх не бачила.
ОСОБА_27 та ОСОБА_9 до неї, ОСОБА_17 та ОСОБА_29 гарно відносилися, претензій не має. Усі добровільно летіли в м. Томськ.
Свідок ОСОБА_11 , суду пояснила, що з ОСОБА_33 , познайомилася через ОСОБА_17 . ОСОБА_22 пропонував роботу в Росії по наданню сексуальних послуг, але вона відмовилася.
ОСОБА_34 знає давно. Раніше разом працювали в салоні, який надавав інтимні послуги.

Потерпіла ОСОБА_19 на судовий розгляд не з`явилася. Як відмітив представник обвинувачення, остання знаходиться за межами України, а тому судом, за погодженням з учасниками, було прийнято рішення, провести судовий розгляд у відсутності потерпілої, враховуючи можливість за відсутності потерпілої з`ясувати усі обставини.
Ураховуючи, що допустимість доказів, отриманих до набрання чинності КПК 2012 року, визначається у порядку, що діяв до набрання ним чинності, судом було оголошено показання потерпілої ОСОБА_19 , які вона давала на досудовому розслідуванні та суду до повернення кримінальної справи на додаткове розслідування, та, наряду і в сукупності з іншими доказами безпосередньо дослідженими судом, дано їм оцінку на предмет належності, допустимості та достатності.
Так, під час досудового розслідування, ОСОБА_13 будучи допитаною 01.03.2013 року як потерпіла (т 1 а.с.59) пояснила, що познайомившись з ОСОБА_25 , останній запропонував її високооплачувану роботу пов`язану з наданням послуг нянечки в Росії, обіцяв високі заробітки, житло і харчування. Погодилася їхати лише при умові, що він купить зворотній квиток в Україну.
За вказівкою ОСОБА_30 10.10.2011 року приїхала на зазначену ним квартиру де познайомилася з ОСОБА_17 та ОСОБА_35 , проте з ними не спілкувалася. 11.10.2011 року в м. Томськ їх зустрів чоловік по імені ОСОБА_9 . Приїхали на квартиру яка була не придатна до проживання і вони почали обурюватися, на що ОСОБА_27 пообіцяв підшукати іншу квартиру.
Переїхали на квартиру з кращими умовами проживання і ОСОБА_27 сказав, що тепер вони працюють на нього і будуть надавати послуги сексуального характеру. Забрав у неї фото і виставив в Інтернет для реклами.
ОСОБА_27 один раз вивозив їх в кафе, де вони через Інтернет повідомили родичів де перебувають. 13.10.2011 року надавали сексуальні послуги чоловікам в сауні. Пізніше ОСОБА_27 надав їм ключі від квартири, але у них не було грошей.
З допомогою чоловіків, яким надавали сексуальні послуги, повернулися в Україну.
В подальшому, потерпіла ОСОБА_13 будучи допитаною в суді 16.07.2012 року, вищезазначені показання дещо змінила. Пояснила, що ОСОБА_27 запропонував високооплачувану роботу в Росії, на яку погодилася не зразу. Коли прилетіли в м. Томськ, виявилося, що працюватиме не нянечкою, а надаватиме сексуальні послуги, які надавала в сауні. Претензій морального і матеріального плану до ОСОБА_30 немає.
ОСОБА_22 і ОСОБА_9 паспорт у неї не забирали, погроз з їх боку не було.
Зрозуміла, що будуть надавати сексуальні послуги, коли їх везли в сауну. Там чоловіки вибрали її і ОСОБА_36 .
Харчувалися в ресторані. До ОСОБА_30 не зверталася з питанням, чому змінилася робота.
Була можливість в м. Томськ звернутися в міліцію та відмовитися від надання сексуальних послуг, які надавала добровільно, але цього не зробили.
Уже по приїзді в Україну, працівники міліції прийшли до неї на роботу і сказали, що мають намір покарати ОСОБА_37 і вона усе їм розповіла, а самостійно писати заяву у неї не було бажання. Заяву допомагав писати слідчий. В заяві усе вірно, окрім того, що ОСОБА_27 продав її ОСОБА_9 . Якби була можливість, забрала би заяву. ОСОБА_27 не перешкоджав її від`їзду.
Додатково винність обвинуваченого у вчиненні злочину підтверджується сукупністю доказів наданих стороною обвинувачення та безпосередньо досліджених судом, зокрема:
протоколом огляду та вилучення у гр. ОСОБА_13 аркуша паперу з даними на ОСОБА_7 та номером мобільного телефону і, як відмічено в протоколі, ОСОБА_19 зазначила, що це дані особи, яка пропонувала роботу за кордоном в сфері екскорт-супроводу. Зазначений протокол визнаний речовим доказом та долучений до кримінального провадження;
протоколами пред`явлення фотознімків для впізнання;
протоколом вилучення у ОСОБА_10 , авіа білетів; стартових пакетів операторів мобільного зв`язку, які в подальшому були оглянуті та долучені як речові докази;
протоколами очних ставок.
Аналізуючи досліджені докази в сукупності, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність зміни правової кваліфікації злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_7 з ч.2 ст. 149 КК України на ч.2 ст. 303 КК України, враховуючи, що це не погіршує становище особи, а навпаки.
Так, як зазначено в обвинуваченні, ОСОБА_7 по відношенню до потерпілої ОСОБА_13 вчинив вербування, переміщення, переховування, передачу та отримання людини скоєними з метою експлуатації, з використанням обману і уразливого стану особи, за попередньою змовою групою осіб, тобто злочин передбачений ч.2 ст. 149 КК України.
В той же час, в ході судового розгляду не було встановлено, що по відношенню до ОСОБА_13 обвинувачений, за попередньою змовою з невстановленими слідством особами вчиняли вербування, переміщення, переховування, передачу та отримання людини з метою експлуатації, з використанням обману та уразливого стану.
Як видно з показань потерпілої ОСОБА_21 та свідків, ОСОБА_22 лише запропонував допомогти працевлаштуватися в Росії на високооплачувану роботу, на що особи погодилися та добровільно, законно пересікли кордон, і на легальних підставах, без переховування перебували в м. Томськ.
З проаналізованих вище показань обвинуваченого та свідків, протирічливих показань потерпілої, яка на розгляд справи не з`явилася і забезпечити її явку, як відмітила сторона обвинувачення, немає змоги, суд позбавлений можливості детально та достовірно встановити, щодо розуміння та усвідомлення потерпілою дійсних намірів і мети її поїздки в м. Томськ та чи по відношенню до потерпілої використовувався обвинуваченим обман та в чому він полягав.
Крім того, не встановлено, що мало місце передача та отримання потерпілої, пов`язані з переходом фактичного контролю над нею від однієї особи до іншої, оскільки обвинувачений разом з потерпілої та іншими особами прибули до м. Томськ, і в подальшому, спонукавши її та інших до зайняття проституцією, вчиняв дії разом з особою по імені ОСОБА_9 по забезпеченню заняття проституцією (сутенерство).
Тобто, по відношенню до ОСОБА_13 , як і до ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , обвинувачений, за попередньою змовою групою осіб, вчинив втягнення особи в заняття проституцією та сутенерство.
Приймаючи рішення щодо перекваліфікації дій обвинуваченого по відношенню до ОСОБА_21 , колегія суддів враховує також і ту обставину, що органом досудового розслідування фактично такі ж самі дії обвинуваченого по відношенню до ОСОБА_38 , яка маючи статус свідка, відмітила, що також прибула в м. Томськ не для зайняття проституцією, а для отримання роботи по наданню екскорт послуг, кваліфіковано за ч.2 ст. 303 КК України.
Колегія суддів також вважає за необхідне виключити з обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст. 303 КК України, посилання, що він вчинив втягнення осіб ( ОСОБА_39 та ОСОБА_20 ) в заняття проституцією з використанням уразливого стану, оскільки використання уразливого стану, виступає способом примушування до зайняття проституцією, а не втягнення, згідно диспозиції статті 303 КК України.
Більше того, в ході судового розгляду не здобуто доказів того, що особи перебували в уразливому стані.
До показань обвинуваченого з приводу того, що він не вчиняв сутенерство, колегія суддів відносить критично і відкидає, враховуючи, що його показання повністю спростовуються іншими доказами безпосередньо дослідженими судом, які проаналізовані вище та узгоджуються між собою.
Ураховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 303 КК України.
При призначенні покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, який раніше не судимий, має задовільний стан здоров`я.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, не встановлено.
Ураховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі.
Саме таке покарання, як вважає суд, є необхідним і буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, залишити без змін.
Відповідно до вимог ст. 72 КК України у строк покарання обвинуваченому зарахувати попереднє ув`язнення, починаючи з 01.03.2012 року.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_13 , враховуючи що остання в судове засідання не прибула, залишити без розгляду.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 303 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Строк покарання ОСОБА_7 рахувати з 15 жовтня 2014 року, зарахувавши, відповідно до вимог ст. 72 КК України, у строк покарання попереднє ув`язнення, починаючи з 01.03.2012 року по 14.10.2014 року, включно.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, залишити без змін.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_13 , враховуючи що остання в судове засідання не прибула, залишити без розгляду.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчисляється з моменту вручення їй копії судового рішення.

_______________ ____________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3