Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/947/15-к
номер провадження 1-кс/695/149/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2015 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянув клопотання т.в.о. слідчого СВ Золотоніського МВ УМВС України в Черкаській області, погодженого з прокурором Золотоніської міжрайонної прокуратури, про отримання дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів інформації, яка знаходиться в розпорядженні операторів та провайдерів телекомунікації, -

ВСТАНОВИВ

Т.в.о. слідчого СВ Золотоніського МВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_4 звернувся до суду, з погодженим із прокурором Золотоніської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 клопотанням проотримання дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів інформації, яка знаходиться в розпорядженні операторів та провайдерів телекомунікації.
Клопотання обґрунтовано наступним.
У грудні 2012 та січні 2013 року гр. ОСОБА_5 , жителькою АДРЕСА_1 та у березні 2014 року гр. ОСОБА_6 , жителькою АДРЕСА_2 , було вкладено в будівництво двох магазинів поблизу торгівельного центру в м. Золотоноша 300 000 грн., по 150 000 грн. кожною.

Як вказано у поданні вказані готівкові кошти дані громадянки передавали через громадянина ОСОБА_7 керівництву ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме міському голові ОСОБА_8 та його заступнику ОСОБА_9 та через водія ІНФОРМАЦІЯ_2 гр. ОСОБА_10 . Проте, попри обіцянки посадових осіб Золотоніської мерії передати збудоване приміщення магазинів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у шестимісячний термін, вказані обіцянки виконані не були.

При з`ясуванні обставин по суті справи ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від виконроба по будівництву ОСОБА_11 дізналися про те, що їх магазини поблизу ІНФОРМАЦІЯ_3 не будуються, оскільки кошти від вказаних осіб на їх будівництво не надходили.

Вкладені грошові кошти ОСОБА_6 та ОСОБА_5 посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 вказаним особам не повертають попри постійні обіцянки їх повернути. Тому ОСОБА_6 та ОСОБА_5 звернулися з письмовими заявами до ІНФОРМАЦІЯ_4 про злочинні дії посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 та вважають, що вказаними протиправними діями їм було спричинено матеріальних збитків.

За даним фактом 12.02.2015 року відкрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000138 за ч. 1 ст. 190 КК України.
Проведеними заходами по справі було встановлено номера мобільних телефонів, якими користуються потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також свідка ОСОБА_7 ( НОМЕР_1 )

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та вказав, що у ході досудового розслідування виникла необхідність у отриманні відомостей про взаємоз`єднання встановлених номерів мобільних телефонів потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 з прив`язкою до базових станцій, що надасть можливість отримати інформацію, яка має суттєве значення для підтвердження їх систематичних з`єднань з посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 , з`єднань свідка ОСОБА_7 з особою, яка передавала кошти - ОСОБА_10 , що є важливим доказом по справі. Просив суд задовольнити клопотання та надати дозвіл на тимчасовий доступ до речей та документів інформації, яка знаходиться в розпорядженні оператора (провайдера) мобільного (рухомого) зв`язку ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_5 », про вхідні та вихідні телефонні з`єднання та SMS повідомлення абонентського номеру ( НОМЕР_1 ) з прив`язкою до базових станцій в період часу з 1.12.2012 р. до 31.12.2014 р.

Слідчий суддя вислухавши прокурора вважає, що клопотання не підлягає з наступних підстав.

Визначена Кримінальним процесуальним кодексом України система заходів забезпечення кримінального провадження за своєю правовою природою має примусовий характер, пов`язаний із втручанням державних органів до сфери прав людини.
Однією з дієвих гарантій забезпечення законних інтересів осіб, які залучаються до участі в кримінальному провадженні є судовий контроль законності обмеження конституційних прав і свобод людини, який покладається на слідчого суддю або суд, залежно від стадії провадження.
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження обумовлюється обов`язком сторони обвинувачення довести ряд, визначених кримінальним процесуальним законом, обставин, які виправдовують потреби досудового розслідування у такому втручанні в конституційні права і свободи людини.
В ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка ратифікована ЗУ № 475/97-ВР від 17.07.1997 року зазначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Зазначені міжнародні гарантії прав людини на недоторканість житла, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя, недоторканість прав власності нормативно визначені в Конституції України та є загальними засадами кримінального провадження.
Передбачений в главі 15 розділу ІІ КПК інститут тимчасового доступу до речей і документів як захід забезпечення кримінального провадження, який пов`язаний з втручанням до наведеної вище сфери прав людини, нормативно закріплює та чітко окреслює межі такого втручання і здійснюється лише на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Сутність тимчасового доступу до речей і документів, відповідно до положень ст. 159 КПК, полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею або судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Застосування такого заходу не допускається, якщо сторона кримінального провадження не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для досягнення якого слідчий, прокурор звернувся із клопотанням.
Для оцінки потреб досудового розслідування, згідно ч.4 ст.132 КПК, слідчий суддя зобов`язаний врахувати можливість без застосовуваного заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
До матеріалів клопотання слідчим не надано до суду, а прокурором не оголошено жодного доказу або підтверджуючих (встановлених) даних належності вказаного номеру телефону певній особі.

Виходячи з відомостей протоколу допиту ОСОБА_5 вказаний номер телефону належить її чоловіку ОСОБА_7 , проте знов таки будь яких доказів цього а також інших відомостей щодо належності такого абонентського номеру ОСОБА_7 не наведено.
Перевірки щодо вказаного питання в рамках кримінального провадження не здійснено, допит громадянина ОСОБА_7 з цього приводу не проведено або такий протокол допиту відсутній в матеріалах подання.
В клопотанні не визначено мети вказаного доступу до інформації з огляду реалізації завдань розкриття злочину чи встановлення винних осіб.
Отже стороною обвинувачення не доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, а також що таким чином може бути виконане завдання, для досягнення якого слідчий, прокурор звернувся із клопотанням.
Керуючись ст. 159-166КПК України слідчий суддя, -

УХВАЛИВ

В задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя Золотоніського

міськрайонного суду ОСОБА_1