АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року місто Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1 , вирішуючи питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 20 січня 2016 року та від 05 січня 2016 року,

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 20 січня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000208 від 18 листопада 2015 року, про скасування арешту майна, а ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 05 січня 2016 року у цьому ж кримінальному провадженні задоволено клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на майно, зокрема, на вісім квартир в будинку АДРЕСА_1 , дві з яких №№ НОМЕР_1 та 15 належать на праві приватної власності ОСОБА_3 .
Не погоджуючись з такими рішеннями слідчого судді, ОСОБА_2 подав в інтересах ОСОБА_3 апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвали слідчого судді незаконними та необґрунтованими, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження цих ухвал, скасувати ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 20 січня 2016 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про скасування ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 05 січня 2016 року в частині арешту належного ОСОБА_3 на праві приватної власності майна, а саме квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .

Перевіривши зміст апеляційної скарги та вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням ОСОБА_2 про скасування арешту майна, вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою останнього слід відмовити, виходячи з наступного.

Порядок та перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, чітко визначено та регламентовано Главою 31 Кримінального процесуального кодексу України. Так, згідно ч. 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

В ст. 309 КПК України наведено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, та визначено, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді. До таких інших ухвал слідчого судді відноситься і ухвала про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту майна.

Той факт, що ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту майна не може бути оскаржена в апеляційному порядку, є очевидним і зі змісту інформаційних листів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 1640/0/4-12 від 09.11.2012 року та № 10-1717/0/4-12 від 21.11.2012 року, в яких приведено вичерпний перелік всіх судових рішень, які за КПК України, 2012 року, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, та приведено перелік осіб, які мають право на апеляційне оскарження. В цих листах даних про можливість оскарження в апеляційному порядку рішення слідчого судді, постановленого як в порядку ст. 174 КПК України, так і у відповідності до п. 9 «Перехідних положень» КПК України, не міститься, тобто відмова у задоволенні клопотання про скасування арешту майна не підлягає апеляційному оскарженню.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Оскільки ухвала слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 20 січня 2016 року стосується безпосередньо відмови у задоволенні клопотання про скасування арешту майна, то така ухвала слідчого судді апеляційному оскарженню не підлягає. Тому у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на зазначену ухвалу слідчого судді необхідно відмовити.

Більш того, апеляційна скарга ОСОБА_2 в тому вигляді, в якому вона подана, в будь-якому випадку не може бути прийнята до апеляційного розгляду, оскільки в ній ставиться питання одночасно скасувати два судові рішення, які виносилися в різних провадженнях і в різний час, що не передбачено жодним процесуальним законом і фактично є неможливим, оскільки перегляд в одному апеляційному провадженні декількох судових рішень, винесених в різних провадженнях суду першої інстанції, не допускається.

Що стосується доповнень та уточнень до даної апеляційної скарги, які були подані до Апеляційного суду міста Києва 28 січня 2016 року, то вони стосуються лише ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 05 січня 2016 року про накладення арешту на майно і не усувають вимоги самої апеляційної скарги про одночасний розгляд і скасування обох оскаржуваних ухвал слідчого судді.

До того ж, на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 05 січня 2016 року про накладення арешту на майно цей же апелянт ще раніше подав апеляційну скаргу, але через Дніпровський районний суд міста Києва. Вказана апеляційна скарга разом з матеріалами судового провадження за клопотанням слідчого про арешт майна надійшла 27 січня 2016 року з Дніпровського районного суду міста Києва до Апеляційного суду міста Києва і по ній призначено розгляд на 04 лютого 2016 року колегією суддів під головуванням судді ОСОБА_4 .

За вищенаведених обставин апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 20 січня 2016 року та від 05 січня 2016 року не може бути відкрито, а тому вказану апеляційну скаргу з доповненнями та уточненнями до неї і зі всіма доданими до неї матеріалами належить надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, тобто ОСОБА_2 .

Разом з тим, оскільки ухвала слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 05 січня 2016 року про арешт майна може бути оскаржена відповідно до ч. 1 ст. 309 КПК України, то за ОСОБА_2 і його довірителем ОСОБА_3 слід визнати право на її апеляційне оскарження, що останніми, як викладено вище, вже фактично здійснено.

Керуючись ст. ст. 309, 392, 399 КПК України,

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 20 січня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна, визнавши за останніми право на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 05 січня 2016 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000208 від 18 листопада 2015 року.
Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, тобто ОСОБА_2 , разом з його апеляційною скаргою, доповненнями та уточненнями до неї і доданими до неї матеріалами.

Дана ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя Апеляційного суду міста Києва: ОСОБА_1

Справа № 11-cc/796/436/2016 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_5
Категорія: ст. 174 КПК Доповідач: ОСОБА_1