УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 13 січня 2015 року м. Київ Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого ОСОБА_8, суддів ОСОБА_9, ОСОБА_10, при секретарі ОСОБА_11, за участю: прокурора ОСОБА_12, захисника ОСОБА_1, особи, кримінальне провадження щодо якої закрито ОСОБА_2 розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, та представника потерпілого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_13 на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 07 травня 2014 року. Вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 30 липня 2013 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця с. Вересоч Куликівського району Чернігівської області, такого, що не має судимостей та проживає в АДРЕСА_1, засуджено за ч. 1 ст. 271 КК України до 680 грн. штрафу. За вироком суду ОСОБА_2 визнаний винним та засуджений за те, що він, працюючи начальником залізничної станції імені Бориса Олійника, Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця», будучи службовою особою, на яку покладено обов'язок за дотриманням техніки безпеки при виробництві робіт, видав усне розпорядження та допустив прийомоздавальника вантажу та багажу вказаної залізничної станції ОСОБА_3 до виконання роботи із застосуванням мотокоси «Stihl» без відповідного навчання, проведення інструктажу та перевірки знань щодо її застосування. Внаслідок порушень ОСОБА_2 вимог законодавства про охорону праці, 24 травня 2012 року о 16 год. при виконанні робіт ОСОБА_3, через викидання каміння з-під ріжучого елементу, отримав травму ока, що потягло стійку втрату працездатності менш, ніж на одну третину. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 07 травня 2014 року вирок суду щодо ОСОБА_2 скасовано та провадження щодо нього закрито за недоведеністю його вини згідно п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України. Цивільний позов залишено без розгляду. У касаційних скаргах: - прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Стверджує, що ухвала суду належним чином не вмотивована, містить суперечності та припущення і є такою, що постановлена без повного, всебічного та об'єктивного аналізу усіх доказів у провадженні. Вказує також на порушення апеляційним судом вимог ст. 439 КПК України. - представник потерпілого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_13, посилається на такі ж доводи щодо незаконності постановленої щодо ОСОБА_2 ухвали та вказує на порушення апеляційним судом вимог ст. 284 КПК України щодо повноважень суду в частині закриття провадження. Просить скасувати ухвалу суду. На касаційні скарги прокурора та представника потерпілого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_13 від ОСОБА_2 надійшли заперечення щодо безпідставності поданих касаційних скарг, а тому просив ухвалу апеляційного суду щодо нього залишити без зміни. Заслухавши доповідача, думку прокурора на підтримку касаційних скарг потерпілого та прокурора з підстав, викладених у них, самого ОСОБА_2 та його захисника щодо законності ухвали суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню. Ухвала апеляційного суду є рішенням вищого суду щодо законності та обґрунтованості вироку, ухвали, постанови, що перевіряються в апеляційному порядку, і повинна відповідати тим же вимогам, що і рішення суду першої інстанції, тобто бути законною та обґрунтованою. Однак, як убачається з матеріалів провадження стосовно ОСОБА_2, апеляційний суд при його розгляді в апеляційному порядку не дотримався усіх вимог і положень закону. Із матеріалів провадження убачається, що ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 березня 2014 року скасовано ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 02 жовтня 2013 року, якою залишено без зміни вирок Куликівського районного суду Чернігівської області від 30 липня 2013 року щодо ОСОБА_2, і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Скасовуючи ухвалу апеляційного суду, касаційна інстанція вказала, що рішення про залишення вироку суду щодо ОСОБА_2 прийнято передчасно, оскільки доводи засудженого ОСОБА_2 та його захисника щодо безпідставності засудження ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 271 КК України, викладені ними у апеляційних скаргах, належним чином із посиланням на матеріальний та процесуальний закон не спростовані. Зокрема, це стосувалось заперечень ОСОБА_2 щодо порушення ним правил безпеки праці на керованій ділянці залізниці. Окрім того, касаційним судом було вказано з'ясувати питання про необхідність, або відсутність такої щодо проведення інструктажу потерпілим саме при виконанні робіт з обкошуванням трави із застосуванням мотокоси «Stihl» . Відповідно до вимог ст. 439 КПК України вказівки суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при повторному розгляді справи. Однак, в порушення наведених вимог закону, апеляційний суд не врахував вказівок суду касаційної інстанції при новому апеляційному розгляді провадження щодо ОСОБА_2 та припустився інших істотних порушень вимог кримінального процесуального закону. Встановивши, що пред'явлене ОСОБА_2 обвинувачення є неконкретним і не містить посилань, які саме норми Закону «Про охорону праці» ним було порушено, і що суд, визнавши ОСОБА_2 винним за ч. 1 ст. 271 КК України, фактично вийшов за межі пред'явленого обвинувачення, апеляційний суд, аналізуючи це ж обвинувачення ОСОБА_2, дослідивши частково докази у провадженні, поставив під сумнів показання потерпілого щодо обставин його травмування, і належним чином свої висновки з цього приводу не мотивував. При цьому, всупереч своїм же висновкам, апеляційний суд зазначив, що ця обставина а ні на досудовому слідстві, а ні в суді належним чином не досліджувалась. Посилання ж апеляційного суду на те, що потерпілий мав можливість відмовитись від виконання роботи, не пов'язаної трудовою угодою, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки протилежне передбачено виробничою інструкцією прийомоздавальника вантажу та залізничної станції, де працював потерпілий (а.п. 54). У той же час, апеляційним судом так і не було встановлено, чи мав потерпілий проходити спеціальний інструктаж з безпеки праці мотокосою «Stihl» саме 24 травня 2012 року при виконанні робіт, які не були пов'язані із його основними трудовими обов'язками. Допитавши свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та пославшись на дані «Журналу реєстрації інструктажів з питання охорони праці та перед вступом на чергування», апеляційний суд дійшов висновку, що такий інструктаж при роботі з мотокосою «Stihl» ОСОБА_3 пройшов. Втім дані зазначеного вище журналу свідчать про те, що інструктаж з питань охорони праці ОСОБА_3 пройшов по роботі, яка пов'язана із наданням допомоги поїзду, що зупинився на перегоні (а.п 81). Виходячи з того, що ухвала апеляційного суду постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, є суперечливою та належним чином не вмотивованою, вона підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Що ж стосується наведених у касаційній скарзі потерпілого доводів про безпідставність закриття провадження щодо ОСОБА_2 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 УПК України, а також заперечень останнього до касаційних скарг потерпілого та прокурора, то вони підлягають перевірці під час нового апеляційного розгляду справи.
На підставі викладеного, керуючись статтями 436-438 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційні скарги прокурора та представника потерпілого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_13 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 07 травня 2014 року щодо ОСОБА_2 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _____________ ___________

ОСОБА_9 ОСОБА_8 ОСОБА_10