№1-кс-760-6981-15

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених в клопотанні, а також того, що необрання арешту може призвести до передачі майнові права у вигляді кредиторських вимог у власність іншим фізичним, чи юридичним особам.
Слідчий суддя на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України вважає за можливе розглянути дане клопотання без повідомлення власника майна, оскільки, це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Заслухавши пояснення слідчого, вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно з положеннями ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
За результатами здійснення досудового розслідування, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, громадянину України, раніше не судимому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , пред`явлено підозру у вчиненні наступних злочинів:
- організації фіктивного підприємництва, тобто придбанні суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності, вчиненому повторно, організованою групою, а саме кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України;
- заволодінні чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України;
- легалізації (відмиванні) доходів, одержаних злочинним шляхом, тобто у вчинені дій, спрямованих на маскування незаконного походження коштів в особливо великих розмірах за попередньою змовою групою осіб, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, а саме у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України;
- умисному ухиленні від сплати податку з доходів фізичних осіб, що входить в систему оподаткування, введеного у встановленому законом порядку, вчинений фізичною особою платником податків, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 вчинив заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, а саме грошовими коштами в загальному розмірі 151 078 422,21 грн., та здійснив подальшу їх легалізацію (відмивання), а також шляхом не відображення отриманого ним загального оподатковуваного доходу в розмірі 182 258 422,21 грн. вчинив дії, які виразились в умисному ухиленні від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене особою, яка зобов`язана їх сплачувати, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах, а саме 30 175 471,29 грн.
Враховуюче те, що наявні докази свідчать про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 особливо тяжких злочинів, тяжкість покарання, яке передбачене ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, та ч. 3 ст. 212 КК України, а також розмір завданої державі та окремій юридичній особі майнової шкоди та розмір доходу, в отриманні якого він підозрюється, слідчий попросив накласти арешт на його майнові права у вигляді кредиторських вимог, на що слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Зважаючи на викладене вище, з ураховуючи вимоги ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення, оскільки слідчим було доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 3, 4 ст. 358, ч. 2 ст. 205, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 1, 3 ст. 212 КК України, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням про арешт майна.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 372 КПК України,-
Клопотання задовольнити.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.
Слідчий судя: ОСОБА_1