АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1-26 Номер провадження 11-а-831/2010Головуючий у 1-й інстанції Святська Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.186 КК Т.З.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - суддіОСОБА_2,
суддівОСОБА_3, ОСОБА_1,
за участю прокурораОСОБА_4,
засудженого захисника ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_5 на вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 29 червня 2010 року.

Цим вироком

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець АДРЕСА_1, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_2, неодружений, працюючий ПП «Полтаварембудмонтаж», судимий:

20 січня 1984 року Автозаводським районним судом м. Кременчук Полтавської області за ч.2 ст.141 КК УРСР на 3 роки позбавлення волі. Звільнений 30 жовтня 1986 року по відбуттю строку покарання;

21 листопада 1989 року цим же судом за ч.2 ст.82, ч.2 ст.117, ч.2 ст.118, ч.2 ст.142, ч.2 ст.42 КК УРСР на 6 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 13 січня 1996 року по відбуттю строку покарання;

21 липня 1999 року Миргородським міським судом Полтавської області за ч.3 ст. 142 КК

України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 квітня 2005 року звільнений умовно-достроково на строк 10 місяців 12 днів,

засуджений до позбавлення волі:

- за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки;

- за ч.3 ст.186 КК України на 5 років.

На підставі ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань остаточно засуджений на 5 років 3 місяці позбавлення волі.

Вирішена доля речового доказу.

Згідно вироку, ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він 13 серпня 2009 року близько 15 год., перебуваючи в стані алкогольного спяніння, з застосуванням до потерпілого ОСОБА_7 насильства та погроз застосування такого насильства, проник до його будинку, розташованого по вулиці Шевченка, 118 в с. Єристівка Кременчуцького району Полтавської області, звідки відкрито викрав належний потерпілому телевізор ТСL вартістю 459 грн., яким розпорядився на власний розсуд.

В цей же день, в період часу з 16 до 17 години, ОСОБА_5, перебуваючи на території домоволодіння потерпілого ОСОБА_8 по вул. Шевченка, 81, в цьому ж населеному пункті, погрожуючи застосуванням насильства до потерпілого, відкрито заволодів грошима потерпілого в сумі 200 грн.

В апеляції засуджений просить вирок скасувати, а справу повернути на додаткове розслідування. При цьому вважає, що кримінальна справа була порушена безпідставно, його дії кваліфіковано неправильно, оскільки потерпілі самі віддавали йому майно. Крім того вказує на порушення його прав, в тому числі і на захист внаслідок позбавлення можливості ознайомитися з матеріалами справи.

Інші учасники процесу вирок не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого на підтримку апеляції, міркування прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду і безпідставність апеляції, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочинів за наведених у вироку обставин підтверджується показаннями потерпілих, які протягом досудового слідства і в судовому засіданні давали стабільні, послідовні, узгоджені між собою показання і стверджували, що саме ОСОБА_5 відкрито заволодів їх майном після застосування насильства та погроз побиття, свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, а також самого засудженого, які повністю підтвердили показання потерпілих, протоколами предявлення фотознімків для впізнання, протоколами очних ставок та іншими доказами (т.1 а.с.9-11, 39, 41, 45-46, 47-48, 62-67, 71-72, 126-129, протокол судового засідання). При цьому ОСОБА_5 на досудовому слідстві в подробицях, які можуть бути відомі тільки учаснику події, описував обставини відкритого викрадення телефону та грошей у потерпілих ОСОБА_8 і ОСОБА_7 (т.1 а.с.16-19).

Не заслуговують на увагу посилання в апеляції засудженого на безпідставність порушення кримінальної справи, оскільки справа була порушена повноважною особою, за наявності достатніх приводів і підстав, у відповідності з вимогами кримінально-процесуального законодавства.

Спростовуються матеріалами справи і посилання засудженого на позбавлення його можливості ознайомитися з матеріалами справи. Як вбачається з власноруч написаних заяв, ОСОБА_5 ознайомився з матеріалами справи та аудіозаписом судового засідання в повному обсязі. (т.2 а.с.195, 197, 199, 201, 205, 213, 215, 217, 219, 221, 224, 229).

Судом перевірялися твердження засудженого щодо порушень закону працівниками міліції та недозволених методів проведення дізнання, як шляхом допиту свідків і самих працівників міліції, так і дослідженням матеріалів прокурорської перевірки за заявою ОСОБА_5 і ці твердження обґрунтовано визнано такими, що не відповідають дійсності.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд повно та всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 і правильно кваліфікував його дії за ч.2 та ч.3 ст.186 КК України.

Покарання засудженому призначене з дотриманням вимог ст.65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, особи ОСОБА_5, який неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, вину не визнав і не розкаявся у вчиненому, обставин, що помякшують та обтяжують покарання і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і є справедливим.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 29 червня 2010 року щодо нього - без змін.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_1