Справа № 456/1529/15-к
Провадження № 1-кп/456/167/2015
УХВАЛА

судового засідання
03 листопада 2015 року

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,
в процесі розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Стрию кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України,

встановив:

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про визнання доказів недопустимими, в обґрунтування якого покликаючись на те, що з протоколу від 27.03.2015 року за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій по кримінальному провадженню вбачається, що 18.03.2015 року на підставі ухвали Апеляційного суду Львівської області №01146т від 17.03.2015 року проведено негласні слідчі (розшукові) дії, а саме аудіо-, відеоконтроль особи ОСОБА_5 . Таким чином, відносно ОСОБА_5 18.03.2015 року проводився спеціальний слідчий експеримент. Відповідно до ст.251 КПК України про проведення негласної слідчої (розшукової) дії слідчим, прокурором виноситься мотивована постанова. Однак, такої постанови прокурором суду не надано. Відповідно до ст. 271 КПК України у рішенні про проведення контролю за вчиненням злочину, крім відомостей, передбачених ст.251 цього Кодексу, прокурор зобов`язаний викласти обставини, які свідчать про відсутність під час негласної слідчої (розшукової) дії провокування особи на вчинення злочину та зазначити про застосування спеціальних імітаційних засобів. Однак, рішення слідчого, прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину прокурором суду також не надано. Відповідно до ч.2 ст.246 КПК України негласні слідчі (розшукові) дії, передбачені статтею 260 (в частині дій, що проводяться на підставі ухвали слідчого судді), 269, 271 КК України, проводяться виключно у кримінальному провадженні щодо тяжких та особливо тяжких злочинів. Як вбачається з витягу з кримінального провадження визначено правову кваліфікацію дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.368 КК України. Матеріали кримінального провадження також не містили наявних фактів, які підтверджували б, що ОСОБА_5 готується тяжкий або особливо тяжкий злочин. Вищевказане підтверджується і оголошеною 19.03.2015 року підозрою ОСОБА_5 за ч.1 ст.368 КК України. Таким чином, спеціальний слідчий експеримент без зміни обстановки злочину та з використанням заздалегідь ідентифікованих та помічених грошових коштів в сумі 3000 гривень, аудіо-, відео контролю особи ОСОБА_5 за місцем його діяльності та перебування, проведений з істотним порушенням вимог КПК, а його результати не можуть бути використані як докази відповідно до Конституції України та КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 клопотання підтримав.

Захисник ОСОБА_4 клопотання підтримав, покликаючись на обставини, викладені в ньому, та суду пояснив, що негласні слідчі дії щодо ОСОБА_5 проведені з порушенням вимог КПК України, оскільки такі повинні проводитись виключно по тяжких або особливо тяжких злочинах. В той же час ОСОБА_5 інкримінується вчинення кримінального правопорушення середньої тяжкості. Крім цього, вважає недопустимим доказом протокол обшуку адміністративної будівлі від 18.03.2015р., оскільки такий є насідком проведення негласних слідчих дій відносно ОСОБА_5 .
Прокурор проти задоволення клопотання заперечив суду пояснивши, що первинна правова кваліфікація в даному кримінальному провадженні була за ст. 368 ч.3 КК України, про що свідчить витяг з ЄРДР від 17.03.2015р., тому негласні слідчі дії проведені у відповідності до КПК України. Крім цього, прокурором 17.03.2015р. винесена постанова про проведення контролю за вчинення злочину. Обшук в службовому кабінеті ОСОБА_5 проводився на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17.03.2015р., тому жодних порушень КПК України не допущено.

Заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з витягу з ЄРДР №0000050, 17.03.2015р. в ЄРДР внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 14 ч.1; ст. 368 ч.3 КК України.

З постанови про проведення контролю за вчиненням злочину від 17.03.2015р., долученої прокурором в судовому засіданні, вбачається, що такою надано розпорядження про здійснення впродовж березня 2015р. контролю за вчиненням злочину шляхом проведення спеціального слідчого експерименту без зміни обстановки злочину та з використанням: заздалегідь ідентифікованих та помічених грошових коштів в сумі 3000 гривень, аудіо-, відео контролю особи ОСОБА_5 за місцем його діяльності та перебування.

Відповідно до Протоколу за результатами проведення негласних слідчих дій від 27.03.2015р., такий складений на підставі ухвали Апеляційного суду Львівської обл. № 01146т від 17.03.2015р.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17.03.2015р. надано дозвіл на проведення обшуку в службовому кабінеті ОСОБА_5 , а також його особистого обшуку та обшуку транспортних засобів, які ним використовуються, з метою виявлення грошових коштів, речей, матеріальних цінностей, які були здобуті в наслідок протиправної діяльності останнього.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Відповідно до ч. 3 ст. 89 КПК України сторони кримінального провадження мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Враховуючи, що наведені в клопотанні обставини щодо визнання доказів недопустимими не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, доводи, наведені захисником, спростовуються наявними у провадженні доказами, а саме витягом з ЄРДР від 17.03.2015р., постановою про проведення контролю за вчиненням злочину від 17.03.2015р. та ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17.03.2015р., вказані докази отримані відповідно до вимог КПК України, тому клопотання до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 89, 94, 350 КПК України, суд,

ухвалив:

В задоволені клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 про визнання доказів недопустимими відмовити.

Головуючий-суддя ОСОБА_1